ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2023 року м. Черкаси Справа № 925/859/22

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі судового засідання Нестеренко А.М., за участі представників позивача - адвоката Чирського Ю.В., відповідача - Тертичного В.О. особисто, адвоката Єсика В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Черкаси справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Черкаський шовковий комбінат» до Фізичної особи-підприємця Тертичного Валерія Олександровича про стягнення 639 220 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Приватне акціонерне товариство «Черкаський шовковий комбінат» через свого представника звернувся в Господарський суд Черкаської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Тертичного Валерія Олександровича (далі також - відповідач), у якому просив суд стягнути з відповідача на його користь збитки у розмірі 639 220 грн. та відшкодувати понесені судові витрати у виді сплаченого судового збору у розмірі 9588 грн. 30 коп., витрат на професійну правову допомогу - 29000 грн., на залучення спеціаліста-оцінювача - 1000 грн., а разом судових витрат - 39588 грн. 30 коп.

Позов мотивований тим, що спірні збитки є грошовою втратою позивача у виді ринкової вартості належного позивачу автомобіля, їх настання спричинене протиправною поведінкою відповідача, яка полягала у бездіяльності щодо забезпечення пожежної безпеки належного відповідачу нерухомого майна - приміщення ремонтної майстерні (гаража) та автомобіля позивача, який перебував у цьому приміщенні, внаслідок якої відбулася пожежа, що знищила автомобіль.

Як на правову підставу своїх вимог позивач послався на норми ст.ст. 22, 319, 322, ч. 1 ст. 1166 ЦК України, ст. 2, п.п. 21, 23 ч. 1 ст. 20, ч. З ст. 55 Кодексу цивільного захисту України, Правила пожежної безпеки для підприємств і організацій автомобільного транспорту України, затверджені наказом Міністерства інфраструктури України 21.01.2015 року № 11, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 12.03.2015 р. за № 279/26724, при вирішенні спору просив врахувати правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 24.06.2019 у справі № 902/435/18, від 03.08.2020 у справі № 925/1478/16.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 06.09.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, по ній відкрито провадження у справі № 925/859/22 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 06.10.2022 року, за клопотаннями представника відповідача розгляд справи відкладався на 09.11.2022 та 24.11.2022, а ухвалою суду від 24.11.2022 року підготовче провадження у справі № 925/859/22 було закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.

Відповідач подав суду 17.10.2022 відзив на позовну заяву (за вх. № 11943/22, а.с. 126-128), у якому заперечував проти позову з мотивів недоведеності позивачем наявності в діях відповідача усіх елементів складу цивільного правопорушення, відповідальністю за вчинення якого могло б бути відшкодування позивачу спірних збитків на підставі ст.ст. 22, 1166 ЦК України. Заперечення відповідача мотивовані тим, що:

договірні відносини між позивачем і відповідачем щодо забезпечення стоянки, обслуговування чи ремонту належного позивачу автомобіля відсутні;

гараж, у якому сталася пожежа, належить відповідачу, але по усному договору переданий у платне користування ОСОБА_2 , який і виконував ремонт автомобіля позивача та зобов`язаний був дотримуватись правил пожежної безпеки. ОСОБА_2 не є найманим працівником відповідача, він же в свою чергу залучив до користування приміщенням гаража ОСОБА_3 ;

ремонт автомобіля проводився за домовленістю позивача із ОСОБА_2 , при передачі автомобіля на ремонт ОСОБА_2 керівництво позивача допустило халатність зі своєї сторони;

пожежею автомобіль позивача пошкоджено частково, а не повністю, тому розрахунок розміру збитків, заявлений позивачем до стягнення, є сумнівним.

До відзиву відповідач додав заяви свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 (а.с. 129-132).

Позивач в особі свого представника 26.10.2022 подав суду відповідь на відзив (а.с. 140-141), в якому спростовував доводи відповідача, наведені у відзиві на позов, заяви свідків вважав неналежними доказами, вони суперечать іншим доказам, поданим суду позивачем, тому просив викликати їх в суд.

Відповідач 18.11.2022 подав заперечення на відповідь на відзив, в яких підтримав свої доводи, викладені у відзиві на позов, заперечення на них позивача вважав безпідставними і такими, що ґрунтуються лише на припущеннях (а.с. 155).

В засіданнях суду представник позивача позов з підстав і в розмірі, викладених у позовній заяві, підтримав і просив суд задовольнити повністю, відповідач і його представник позов не визнали і просили суд відмовити у його задоволенні повністю з підстав, викладених у їх заявах по суті справи.

Згідно з ст.ст. 233, 240 ГПК України, у судовому засіданні судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши їх заяви по суті справи, наявні в справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд відмовляє у задоволенні позову повністю з таких підстав.

Позивач в обґрунтування позову як на підставу своїх вимог посилався на те, що 08.04.2022 працівниками позивача автомобіль Sсаnіа було доставлено на територію автостоянки вантажних автомобілів у ремонтну майстерню за адресою: АДРЕСА_1 (далі за текстом - гараж або ремонтна майстерня) на проведення діагностики та ремонту. Працівник ремонтної майстерні ОСОБА_2 провів діагностику автомобіля, виявив несправність компресора та розпочав ремонт в згаданій ремонтній майстерні, з цього часу автомобіль знаходився в майстерні до 12.04.2022 включно.

Вказана ремонтна майстерня належить на праві власності відповідачу. Перед в`їздом на територію автостоянки, де розміщена ремонтна майстерня, на паркані розміщено два інформаційні стенди з пропозиціями надання послуг вантажної техніки, доставки будматеріалів, стоянки грузових авто і послуг автоелектрика з зазначенням номерів телефонів, за яким треба звертатись для замовлення цих послуг. Один із номерів телефона ( НОМЕР_1 ) використовується відповідачем, за цим номером представники позивача зв`язувались з ним. Із цього слідує, що ремонтна майстерня (гараж), що належить відповідачу, використовується для здійснення підприємницької діяльності, пов`язаної з технічним обслуговуванням та ремонтом автомобілів.

12.04.2022. в ремонтній майстерні виникла пожежа, якою повністю було знищено автомобіль Sсаnіа, що належить позивачу. Пожежу було ліквідовано підрозділами ГУ ДСНС України у Черкаській області, їх працівниками було встановлено факт пожежі, ймовірні причини її виникнення та наслідки. Незалежним оцінювачем визначена ринкова вартість автомобіля позивача, знищеного пожежею, станом на 11.04.2022, яка склала 639220 грн.

З урахуванням положень ст. ст. 319, 322 ЦК України відповідач, як власник ремонтної майстерні (гаража), де перебувало майно позивача, враховуючи приписи Кодексу цивільного захисту України, Цивільного кодексу України та Правил пожежної безпеки для підприємств і організацій автомобільного транспорту України, несе повну відповідальність за дотримання правил пожежної безпеки у належному йому нерухомому майні, яке використовувалось ним для здійснення підприємницької діяльності, а саме ремонту автотранспортних засобів, а тому відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, зобов`язаний нести цивільно-правову відповідальність у виді відшкодування позивачу повністю позадоговірної шкоди, заявленої до стягнення, оскільки ця шкода завдана порушення правил пожежної безпеки відповідачем.

До позовної заяви, на підтвердження обставин і доводів, викладених в ній, позивачем додано такі докази.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 юридична особа позивача - Приватне акціонерне товариство «Черкаський шовковий комбінат» (далі у тексті також - ПрАТ «ЧШК») є власником автомобіля марки Sсаnіа R-400 LА4Х2, 2009 р. випуску, спеціальний вантажний сідловий тягач, номер шасі НОМЕР_3 , державний реєстраційний номер НОМЕР_4 (далі також - автомобіль Sсаnіа).

Із інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 18.04.2022, вбачається, що відповідач Тертичний Валерій Олександрович є фізичною особою-підприємцем, державна реєстрація проведена 25.07.2000 року, йому дозволено 8 видів економічної діяльності, серед них: основний - вантажний автомобільний транспорт (49.41); інші - технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів (45.20), допоміжне обслуговування наземного транспорту (52.21).

Із Акта про пожежу від 12.04.2022 вбачається, що комісією у складі уповноваженого працівника відділу запобігання надзвичайним ситуаціям по Черкаській міській громаді Черкаського районного управління ДСНС України у Черкаській області, громадян Тертичного В.О. і ОСОБА_7 виявлено, що 12.04.2022 року орієнтовно о 09 год. 21 хв. в гаражі за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ФОП Тертичний В.О. , виникла пожежа. Пожежу виявлено 12.04.2022 року о 09 год. 36 хв., повідомлення про неї надійшло 12.04.2022 року о 09 год. 37 хв., її ліквідовано 12.04.2022 року о 10 год. 12 хв. Пожежею знищено автомобілі Sсаnіа R-400, 2009 р. випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 і Rеnault Premium 420, 2004 р. випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_5 , частково елементи приміщення і майно, що знаходилось в ньому. Причина пожежі, прямі і побічні збитки від пожежі на момент складення акту встановлювались.

За заявою працівника позивача йому начальником АРЗ СП ГУ ДСНС України у Черкаській області надано Технічний висновок № 05/В/19.04.2022 , із якого вбачається, що дослідно-випробувальною лабораторією за результатами огляду місця пожежі та з урахуванням обставин виникнення і розвитку пожежі встановлено, що: 1. Осередок пожежі, що виникла 12.04.2022 року в будівлі гаражу за адресою: АДРЕСА_1 , знаходиться в підсобному приміщенні; 2. Пожежа ймовірно виникла в результаті короткого замкнення електромережі в підсобному приміщенні. До висновку додано фототаблицю (додаток 1) і схему місця пожежі (додаток 2).

Наказом голови правління юридичної особи позивача від 12.04.2022 року № 110 створено комісію у складі трьох працівників комбінату для розслідування причин виникнення пожежі та пошкодження автотранспортного засобу комбінату - автомобіля марки Sсаnіа R-400 LА4Х2, 2009 р. випуску, спеціальний вантажний сідловий тягач, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , рекомендовано залучити до розслідування обставин пожежі ФОП Тертичного В.О. за його згодою. Комісії наказано встановити обставини та причини виникнення пожежі та пошкодження автомобіля, ступінь його пошкодження, за результатами розслідування скласти акт і надати його на затвердження голові правління.

22.04.2022 головою правління юридичної особи позивача затверджено Акт, складений комісією за результатами службового розслідування обставин виникнення пожежі та знищення нею автомобіля позивача. За висновками комісії: 1. Пожежа сталася 12.04.2022 року в приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ФОП Тертичному В.О. ; 2, 3. Автомобіль знищено повністю та не підлягає відновленню; 4, 5. Вартість пошкодженого автомобіля складає 810570,50 грн., що і складає розмір реальних збитків, завданих комбінату; 6. Винні дії працівників ПрАТ «ЧШК» у знищенні автомобіля відсутні. До акту додані пояснення працівників, фото таблиця місця події і документи, зібрані в ході розслідування і на яких ґрунтуються висновки комісії.

Відповідно до балансової довідки позивача - ПрАТ «ЧШК» № 124 від 14.04.2022 , первісна балансова вартість автомобіля марки Sсаnіа R-400 LА4Х2, 2009 р. випуску, спеціальний вантажний сідловий тягач, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 станом на 12.04.2022 складала 810570,50 грн.

За замовленням позивача, ТОВ «Контракт-Авто» в особі незалежного оцінювача ОСОБА_8 (свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів № 5610 від 25 червня 2007року, сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 686/20 від 04 серпня 2020 року) провів оцінку колісного транспортного засобу Sсаnіа R-400 LА4х2, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_3 і склав Звіт № 19/05/01 від 19.05.2022 року, за висновком якого ринкова вартість цього автомобіля станом на 11.04.2022 складала 639220 (шістсот тридцять дев`ять тисяч двісті двадцять) грн. 00 коп. (у тому числі ПДВ -106536,67 грн).

На підтвердження заперечень проти позову відповідач разом із відзивом подав суду заяви свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , які в судовому засіданні підтвердили обставини, викладені ними в своїх заявах відповідно. Зі змісту пояснень цих свідків слідує, що виробнича територія за адресою: АДРЕСА_1 і гараж, розташований на ній, належать відповідачу, проте ремонтом транспортних засобів як видом підприємницької діяльності він не займається. Із пояснень свідка ОСОБА_5 також слідує, що його автомобіль Rеnault Premium 420, державний реєстраційний номер НОМЕР_5 також було пошкоджено пожежею разом із автомобілем позивача, завдані цим збитки йому відшкодовував добровільно Задніпряний В.

Таким чином, предметом позову у справі, що розглядається, є вимога позивача до відповідача про відшкодування збитків.

Статтею 3 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства. Ними зокрема є: свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність (п.п. 3-6 ч. 1 ст. 3).

Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків (господарських зобов`язань) визначені, відповідно, ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України. Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі (ч. 1, п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України, абз. 3, 4 ч. 1 ст. 174 ГК України).

Статтями 13 і 14 ЦК України встановлено, відповідно, межі здійснення цивільних прав та загальні засади виконання цивільних обов`язків. Зокрема, і цивільні права і цивільні обов`язки здійснюються (виконуються) в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1, ч. 2 п.п. 3, 5, 8 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право, примусове виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Частиною 2 ст. 20 ГК України встановлено, що кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом, зокрема, припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення, присудження до виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків, іншими способами, передбаченими законом. Порядок захисту прав суб`єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами.

В обґрунтування своєї вимоги позивач послався на норми статей 22, 1166 ЦК України.

Відшкодування позадоговірної шкоди, за своєю правовою природою є деліктною відповідальністю.

За положеннями ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди втілено у ст. 1166 ЦК України. Відповідно до цієї норми закону майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1192 ЦК України, ? , ' , ? , ? ( , ? ) . , , , .

Підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти як неправомірність поведінки особи; вина завдавача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою.

В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою, в свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди.

Визначення поняття збитків є також у ч. 2 ст. 224 ГК України, відповідно до якої під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

У п. 60 постанови Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 04.08.2020 року у справі № 925/1478/16, на правову позицію якої посилається позивач, зауважено про неможливість одночасного застосування до спірних правовідносин ст.ст. 224, 225 ГК України та ст.ст. 1166, 1190 ЦК України, оскільки норми ст.ст. 224, 225 ГК України застосовуються до договірних зобов`язань, а норми ст. 1166, 1190 ЦК України - до позадоговірних (деліктних) відносин. (Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 13.02.2018 у справі № 910/6702/17).

З огляду на встановлені обставини справи, наведені норми законодавства і судової практики суд вбачає, що будівля гаража, територія автостоянки та земельна ділянка, на якій вони знаходяться, зі слів відповідача перебувають у його власності, гараж переданий ним у фактичне користування на умовах оренди іншій особі, не залученій до участі у справі, з цією особою позивачем укладено фактичні договірні відносини щодо технічного обслуговування і зберігання пошкодженого транспортного засобу.

Цивільним кодексом України передбачено, що:

договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч.ч. 1, 2 ст. 638);

договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (ч. 1 ст. 639);

реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях (ч. 2 ст. 641);

якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом (ч. 2 ст. 642).

Отже спірні правовідносини за участю позивача мають ознаки саме договірних, а не деліктних, як про це стверджує позивач, і до них повинні застосовуватись норми цивільного і господарського законодавства про відшкодування шкоди за порушення договірних зобов`язань, а саме норми ст. ст. 611, 623 ЦК України, абз. 6 ч. 2 ст. 20, ст.ст. 224, 225 ГК України. До спірних правовідносин не можуть враховуватись рекомендації Верховного Суду щодо застосування норм права, викладені у постанові від 04.08.2020 року у справі № 925/1478/16, оскільки обставини справи № 925/1478/16, на відміну від справи що розглядається, стосуються саме деліктних правовідносин.

Відповідно до встановлених обставин справи, позивач передав автомобіль ОСОБА_2 , який і проводив діагностику і ремонт цього автомобіля. ОСОБА_2 працівником відповідача не являється, відповідач не є учасником господарських відносин, що склались між позивачем і ОСОБА_2 , тому суд не вбачає ознак вини саме відповідача у спричиненні спірної шкоди позивачу, та не вбачає прямого причинно-наслідкового зв`язку між його (відповідача) діями щодо незабезпечення пожежної безпеки у належній йому будівлі гаражу та шкідливими наслідками, що настали.

Відшкодування збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності і для застосування такої міри відповідальності необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності особи; шкідливого результату такої поведінки (збитків), наявності та розміру понесених збитків; причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного з елементів відповідальність у вигляду відшкодування збитків не наступає.

Нормами Господарського процесуального кодексу України, зокрема, встановлено, що:

учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 43);

кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч. 1, 3 ст. 74);

належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76);

обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77);

достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 78);

наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.ч. 1, 2 ст. 79);

учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 80);

суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ч.ч. 1, 2 ст. 86).

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 13, ч. 1 ст. 14 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відтак, з огляду на викладені обставини справи, наведені норми законодавства, правові позиції Верховного Суду, суд надає перевагу запереченням відповідача, наведеним у його заявах по суті справи, а поданий позов з урахуванням його предмета і підстав визнає необґрунтованим, недоказаним і таким, що задоволенню не підлягає.

Судові витрати позивача, у відповідності до п. 2 ч. 1, п. 2 ч. 4 ст. 129 ГПК України, покладаються на нього.

Керуючись ст.ст. 233, 236-240, 256 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Черкаський шовковий комбінат» до Фізичної особи-підприємця Тертичного Валерія Олександровича про стягнення 639 220 грн. - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 03.02.2023 року.

Суддя В.М. Грачов