за участю представників:
Товариства: не з`явився;
Інституту: не з`явився;
АТ "К.Енерго": не з`явився;
У грудні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" (далі - Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (далі - Інститут) 347 963,63 грн, з яких: 333 146,92 грн - основна заборгованість, 14 816,71 грн - інфляційні втрати.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 12 січня 2023 року позов Товариства задоволено частково, стягнуто з Інституту на користь позивача 13 355,84 грн інфляційних втрат та 200,34 грн судового збору. Також вказаним рішенням закрито провадження у справі в частині стягнення з Інституту на користь Товариства 333 146,92 грн основного боргу та 1 460,87 грн інфляційних втрат.

18 січня 2023 року на адресу суду надійшла заява позивача від 13 січня 2023 року № 13-1/01, в якій останній просив суд стягнути з відповідача понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 36 257,46 грн. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18 січня 2023 року вказану заяву призначено до розгляду в судовому засіданні на 26 січня 2023 року.

25 січня 2023 року через систему "Електронний суд" Інститут подав клопотання від 24 січня 2023 року про зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги, наданої позивачу, у розмірі не більше 2 100,00 грн, посилаючись на те, що заявлений розмір витрат є неспівмірним зі складністю справи та є значно завищеним. Також відповідач заперечував щодо включення до понесених судових витрат "гонорару успіху" в розмірі 24 357,46 грн.

Судове засідання 26 січня 2023 року не розпочалося вчасно у зв`язку з оголошенням о 7:45 год. повітряної тривоги, яка тривала до 12:08 год.

Розгляд справ, призначених на вказану дату, було проведено у порядку їх черговості через годину після закінчення повітряної тривоги, про що було повідомлено учасників цього процесу на офіційному вебсайті Господарського суду міста Києва.

Однак учасники справи явку своїх уповноважених представників у судове засідання не забезпечили.

30 січня 2023 року на адресу суду надійшли аналогічні за змістом пояснення відповідача щодо зменшення заявленої позивачем до стягнення суми понесених витрат на правову допомогу.

Відповідно до частини 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема до них належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами 2, 3 статті 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 8 статті 129 ГПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно зі статтею 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Статтею 30 цього Закону встановлено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як вбачається з матеріалів справи, 19 серпня 2022 року між Товариством та адвокатом Грищенком Олександром Миколайовичем було укладено договір про надання адвокатських послуг (правової допомоги) № 19-08-2022/2, за умовами якого останній зобов`язався надати позивачу правову допомогу, а останній - прийняти та оплатити надані послуги.

Відповідно до пункту 1.2. вказаного правочину правова допомога вважається наданою та виконаною з моменту підписання уповноваженими представниками сторін акта здачі-приймання виконаних робіт.

Згідно з пунктом 1.3. цієї угоди перелік видів правової допомоги (послуг) згідно умов договору є неостаточним та може бути збільшений сторонами. Повний та остаточний перелік виконаних робіт та наданих послуг визначається а акті здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг).

За умовами підпункту 2.1.3. пункту 2.1. адвокат зобов`язався протягом 5 календарних днів після закінчення надання правової допомоги підготувати, підписати та передати позивачу на підпис акт здачі-приймання виконаних робіт.

У пунктах 3.1., 3.2. договору Товариство та адвокат погодили, що вартість виконаних робіт визначається в актах здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг). Вартість 1 години роботи адвоката складає 1 100,00 грн по підготовці матеріалів згідно пунктом 1.1. договору та включає в себе всі витрати, зокрема, поштові, комісійні, банківські, транспортні тощо. Також сторони окремо погодили, що залежно від різного роду умов та чинників вартість участі адвоката в судовому засіданні складає 2 000,00 грн - 2 500,00 грн; побудова правової позиції, аналіз судової практики, вивчення первинної документації, складання процесуальних документів, їх надсилання, інші види правової допомоги: 1 година - 1 100,00 грн.

У пункті 3.8. договору сторони також визначили розмір гонорару у випадку прийняття рішення на користь Товариства на рівні 7-12 % від ціни позову.

З матеріалів справи вбачається, що 13 січня 2023 року між позивачем та адвокатом підписано акт здачі-приймання виконаних робіт наданих адвокатських послуг (правової допомоги) з детальним описом проведених робіт на загальну суму 36 257,46 грн.

В цьому акті зазначено, що всього адвокатом було витрачено 9 годин (вартість 1 години - 1 100,грн), участь в одному засіданні - 2 000,00 грн, "гонорар успіху" адвоката - 24 357,46 грн (347 963,63 грн х 7 %).

На підтвердження того, що Грищенко О.М. є адвокатом, у матеріалах справи міститься копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 29 жовтня 2009 року серії № 3888, а також оригінал довіреності від 24 серпня 2022 року, що підтверджує повноваження вказаного адвоката на представництво інтересів Товариства в суді.

Відповідно до частин 4, 5, 6 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотриманням вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року в справі "Гімайдуліна й інші проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року в справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року в справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У своєму клопотанні від 24 січня 2023 року Інститут зазначив, що заявлена Товариством та розрахована в акті здачі-приймання робіт (послуг) сума витрат на професійну правничу допомогу є необґрунтованою та неспівмірною з наданими адвокатом послугами, вказані в акті послуги дублюють та охоплюють одна одну. Крім того, відповідач вказав на неправомірність включення "гонорару успіху" до витрат на правову допомогу.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 202, частини 1 статті 203, частини 1 статті 628 ЦК України зміст двостороннього договору як правочину становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ці умови не можуть суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

В аспекті цивільно-правових зобов`язань виконавця, предметом договору про надання правової допомоги є вчинення певної дії або здійснення певної діяльності в інтересах другої сторони (клієнта).

Таким чином, гонорар за прийняття судового рішення на користь позивача, який відповідно до договору про надання адвокатських послуг становить 24 357,46 грн, є так званим "гонораром успіху", який передбачений як форма матеріального заохочення адвоката з метою посилення його зацікавленості у результаті розгляду справи.

Отже, додаткова винагорода адвокату за досягнення позитивного рішення у справі за своїм змістом і правовою природою не є платою за надані послуги в розумінні статей 123, 126 ГПК України та статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Судове рішення є результатом вирішення спору. Воно приймається та підписується виключно суддями. Отже, погодження між стороною спору та її адвокатом розміру гонорару останнього за позитивний результат вирішення спору у вигляді прийняття судом відповідного судового рішення не є витратами на професійну правничу допомогу в розумінні статті 126 ГПК України, у зв`язку з чим відповідний гонорар не підлягає стягненню з відповідача в порядку статей 129, 130, 344 ГПК України.

Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За частиною 3 статті 130 ГПК України, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

З урахуванням закриття провадження у справі в частині 300 300,00 грн основної заборгованості в зв`язку з добровільною сплатою цієї суми відповідачем, закриття провадження у справі в частині стягнення 34 307,79 грн у зв`язку з відмовою Товариства від цих позовних вимог, зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, відповідач мав би сплатити на користь Товариства 10 726,71 грн понесених ним судових витрат ((36 257,46 грн - 24 357,46 грн) * (300 300,00 грн + 13 355,84 грн) / 347 963,63 грн).

В акті здачі-приймання виконаних робі зазначено, що адвокатом були надані такі послуги: зустріч із замовником з метою з`ясування обставин справи - 1 година; 5 годин було витрачено на: надання консультації з питань практичного застосування норм права із урахуванням останніх змін та доповнень щодо аналізу правовідносин; аналіз та дослідження документів, що стосуються спору, надання усних та письмових консультацій, правових висновків, довідок із правових питань; пошук, ознайомлення, аналіз та дослідження можливої зміни та/або залишення без змін судової практики; розроблення, здійснення, визначення суми заборгованості з урахуванням інфляційних втрат; підготовка позовної заяви та її подання до суду; відправлення копії позовної заяви та копій доданих до нього документів відповідачу; 1 година - відправлення копії позовної заяви та копій доданих до нього документів третій особі; 1 година - підготовка заяви про часткове закриття провадження у справі; 1 година - підготовка заяви про відмову від частини позовних вимог; участь у судовому засіданні - 2 000,00 грн.

У той же час, зі змісту цього акта вбачається, що деякі зазначені в ньому послуги є тотожними, дублюють та охоплюють одна одну, що призводить до необґрунтованого завищення обсягів фактично наданих послуг та їх вартості.

Крім того, з тексту позовної заяви не вбачається, у чому полягали зміни в законодавстві щодо спірних правовідносин та як проведений адвокатом аналіз судової практики вплинув на результат вирішення справи та захист інтересів клієнта.

За таких обставин, суд дійшов до висновку про те, що заявлений позивачем до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу не відповідає критеріям, які наведені у частині 4 статті 126 ГПК України.

Виходячи з встановлених обставин, характеру спірних правовідносин та обсягів матеріалів справи, реально витраченого адвокатом часу, наявності вмотивованих заперечень відповідача щодо обґрунтованості заявленої суми компенсації, зважаючи на принципи співмірності та розумності судових витрат, суд вважає за необхідне покласти на відповідача суму витрат позивача на професійну правничу допомогу в справі № 910/13629/22 у розмірі 4 000,00 грн.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 130, 244 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" від 13 січня 2023 року № 13-1/01 про покладення на відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу в справі № 910/13629/22 задовольнити частково.

Стягнути з Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (03057, місто Київ, вулиця Сім`ї Бродських (Смоленська), будинок 6; ідентифікаційний код 02883096) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" (03187, місто Київ, проспект Академіка Глушкова, будинок 40, офіс 315; ідентифікаційний код 38039872) 4 000 (чотири тисячі) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 31 січня 2023 року.

СуддяЄ.В. Павленко