ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2023м. ДніпроСправа № 904/4642/22

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Татарчука В.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) представників сторін справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс-1" (Львівська обл., Пустомитівський р-н, с. Ставчани)

до Науково-виробничого підприємства "Авілон" Товариство з обмеженою відповідальністю (м. Дніпро)

про стягнення заборгованості

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс-1" звернулось з позовною заявою до Науково-виробничого підприємства "Авілон" Товариство з обмеженою відповідальністю про стягнення заборгованості у розмірі 105292,48грн. Судові витрати по сплаті судового збору просить покласти на відповідача. Розгляд справи просить проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором на перевезення вантажу автомобільним транспортом №А/Н-14022022 від 14.02.2022 в частині своєчасної та повної оплати за надані послуги.

Зважаючи на те, що ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, враховуючи приписи ст. 12, ч. 1 ст. 247, ч. 7 ст. 250 ГПК України, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 09.12.2022 справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними в матеріалах справи документами. Зобов`язано відповідача надати відзив на позовну заяву протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідач відзив на позов не надав, про розгляд справи повідомлявся належним чином.

З приводу дотримання прав відповідача під час розгляду даної справи судом, слід зазначити таке.

У зв`язку з відсутністю фінансування потреб Господарського суду Дніпропетровської області на відправку поштової кореспонденції суду, зокрема, в період з 21.02.2022 по теперішній час, ухвала суду від 09.12.2022 не була відправлена учасникам даної справи засобами поштового зв`язку.

В той же час, відповідно до частини 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

За змістом частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи. Якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

У відповідності до вказаних положень, господарським судом було долучено до матеріалів справи довідку про доставку електронного листа, якою підтверджується, що ухвала суду від 09.12.2022 була доставлена до електронної скриньки відповідача - - 09.12.2022.

Таким чином, відповідач, з урахуванням положень частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, 09.12.2022 отримав ухвалу суду від 09.12.2022, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с. 36 том 1).

Судом також враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Отже, судом були вчинені всі передбачені законом заходи для належного повідомлення позивача та відповідача про розгляд справи.

Слід відзначити, що в матеріалах справи міститься доказ направлення на адресу відповідача позовної заяви з додатками (а.с. 26-28 том 1), яка була отримана останнім 26.12.2022. Наведене підтверджується інформацію з офіційного сайту АТ "Укрпошта" за треком №765 (а.с. 37 том 1).

Відповідно до частини 1 статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Слід також зауважити, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частиною дев`ятою статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи предмет та підстави позову у даній справі, суд приходить до висновку, що матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення. Відповідач мав достатньо часу для подання відзиву на позовну заяву, однак не зробив цього, будь-яких заперечень чи відомостей щодо викладених у позовній заяві обставин відповідачем до суду не надано.

Таким чином, суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву та вважає можливим розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Положеннями пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950, ратифікованої Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 №475/97-ВР) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника.

Відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 2 ГПК України одним з основних засад господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Враховуючи достатність часу наданого сторонами для подання заяв по суті справи чи з процесуальних питань, суд вважає за можливе завершити розгляд справи.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без виклику учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, господарський суд,-

УСТАНОВИВ:

14.02.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс-1" (далі - перевізник, позивач) та Науково-виробничим підприємством Товариством з обмеженою відповідальністю "Авілон" (далі - замовник, відповідач) укладено договір на перевезення вантажу автомобільним транспортом №А/Н-14022022 (далі - договір). Також, 14.02.2022 між сторонами укладено протокол розбіжностей до зазначеного договору, відповідно до умов якого, сторони внесли зміни та погодили нову редакцію деяких пунктів договору.

Відповідно до п. 1.1 договору замовник замовляє, а перевізник надає послуги з міжнародних і внутрішніх перевезень вантажів автомобільним транспортом, а також по організації таких перевезень.

Згідно з даним договором перевізник здійснює перевезення власним автотранспортом (п. п. 1.2, 1.2.1 договору).

Конкретні умови кожного замовлення зазначаються у заявці замовника і узгоджуються з перевізником (п. 1.3 договору).

Згідно з п. 1.4 договору підтвердженою вважається заявка, підписана представниками сторін і скріплена печатками (штампами) замовника і перевізника. Підтверджена заявка (далі - заявка) обов`язкова для виконання сторонами і є невід`ємною частиною цього договору.

Замовник зобов`язується своєчасно оплачувати послуги перевізника (п. 2.1.11 договору).

Відповідно до п. 4.1 договору, в погодженій редакції відповідно до протоколу розбіжностей, розрахунки за цим договором здійснюються у безготівковій формі на підставі рахунку-фактури, переданого перевізником замовнику за допомогою факсимільного зв`язку, з наступним наданням перевізнику рахунку-фактури, товарно-транспортної накладної (СМR/ТТН) з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу та акта виконаних робіт, протягом 21 календарних днів.

У разі узгодження сторонами еквівалента ціни перевезення в іноземній валюті, рахунки підлягають оплаті в національній грошовій одиниці України за курсом Національного Банку України на день завантаження вантажу, якщо інші умови не зазначені в заявці (п. 4.3 договору).

Пунктом 4.7 договору, в погодженій редакції відповідно до протоколу розбіжностей, визначено, що підписаний з боку замовника акт виконаних робіт (акт наданих послуг) підтверджує виконання зобов`язань перевізника щодо передачі всіх документів, які перевізник повинен передати (надіслати) замовнику згідно умов даного договору та чинного законодавства.

За фактом виконання перевезення сторони складають та підписують акт наданих послуг (п. 8.2 договору).

У випадку, якщо відправлений експедитором замовнику акт наданих послуг ним не підписаний і письмово не заперечений протягом 5 (п`яти) днів з моменту його отримання замовником, він вважається прийнятий ним без змін та підлягає оплаті в повному обсязі (п. 8.3 договору).

Відповідно до п. 8.8 договору, в погодженій редакції відповідно до протоколу розбіжностей, договір вступає в силу з моменту підписання і діє до 31.12.2022, а в частині розрахунків - до їх повного здійснення. Якщо жодна із сторін за один місяць до закінчення строку дії договору письмово не попередить іншу сторону про розірвання договору, дія договору автоматично пролонгується на кожні наступні 12 місяців без складення додаткової угоди до договору.

Договір підписаний сторонами та скріплений печатками.

Згідно зі статтею 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

В матеріалах справи відсутні докази того, що спірний договір визнавався недійсним в судовому порядку.

Так, жодна із сторін письмово не виявила бажання припинити дію договору.

Відтак, договір на перевезення вантажу автомобільним транспортом №А/Н-14022022 від 14.02.2022 був чинним протягом спірного періоду.

Відповідно до умов договору сторонами була підписана транспортна заявка №12/02 від 14.02.2022 (а.с. 10 том 1).

На виконання умов договору та транспортної заявки №12/02 від 14.02.2022 позивач надав відповідачу послуги перевезення вантажу автомобільним транспортом у міжнародному сполученні, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією міжнародної товарно-транспортної накладної CMR №894879, яка містить підпис та відтиск печатки вантажоодержувача (графа 24 CMR) та копією акту виконаних робіт (наданих послуг) №4986 від 23.02.2022 (а.с. 11, 13 том 1).

Позивачем виставлено відповідачу рахунок на оплату №2520 від 23.02.2022 на суму 105292,48грн (а.с. 12 том 1).

На підтвердження надсилання на адресу відповідача зазначеного рахунку разом із міжнародною товарно-транспортною накладною (СМR) та актом виконаних робіт (наданих послуг) позивачем надано опис вкладення та квитанцію ПАТ "Укрпошта" від 08.06.2022 за №850 про відправку зазначених документів (а.с. 15 том 1).

Разом із зазначеним пакетом документів позивач направив відповідачу і вимогу про здійснення розрахунків за наді послуги з перевезення вантажу (а.с. 14 том 1).

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №850 отримано адресатом 15.06.2022 (а.с. 16 том 1).

Надіслана з цього приводу позивачем вимога від 07.06.2022 відповідачем залишена без належного реагування.

Несплата відповідачем спірної суми за надані послуги з міжнародного автомобільного перевезення й стала причиною виникнення спору.

Предметом доказування у цій справі є обставини щодо виконання позивачем послуг з транспортного перевезення за укладеним із відповідачем договором та щодо виконання/невиконання останнім своїх договірних зобов`язань з їх оплати.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі з огляду на наступне.

Правовідносини перевезення вантажів та їх експедирування врегульовані главою 32 Господарського кодексу України, главами 51, 65 Цивільного кодексу України, законами України "Про транспорт", "Про транспортно-експедиторську діяльність", Статутом автомобільного транспорту УРСР, затвердженого Радою Міністрів УРСР від 27.06.1969 №401, а також Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997.

За змістом ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (ст. 626 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статей 174, 193 ГК України, господарський договір є підставою для виникнення господарських зобов`язань, які повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (ч. 7 ст. 179 ГК України).

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 193 ГК України).

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором перевезення вантажу.

Відповідно до статті 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно зі статтею 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

За змістом частини першої статті 916 Цивільного кодексу України за перевезення вантажу стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Якщо розмір провізної плати не визначений, стягується розумна плата.

Частиною першою статті 919 цього Кодексу передбачено, що доставка вантажу до пункту призначення здійснюється перевізником у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків у розумний строк.

Відповідно до частин першої, другої статті 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Враховуючи зазначений вид договорів, вбачається, що він є оплатним, і обов`язку виконавця за договором надати послугу відповідає обов`язок замовника оплатити вартість цієї послуги.

Відповідно до п. 4.1 договору, в погодженій редакції відповідно до протоколу розбіжностей, розрахунки за цим договором здійснюються у безготівковій формі на підставі рахунку-фактури, переданого перевізником замовнику за допомогою факсимільного зв`язку, з наступним наданням перевізнику рахунку-фактури, товарно-транспортної накладної (СМR/ТТН) з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу та акта виконаних робіт, протягом 21 календарних днів.

Згідно з умовами п. 4.2 договору, вартість перевезення вантажу розраховується та погоджується в заявці на кожне окреме перевезення вантажу. У суму перевезення включаються витрати на здійснення перевезення вантажу, а також винагорода перевізника. Оплата повинна бути здійснена на умовах заявки.

Сторони погодили та підписали заявку №12/02 від 14.02.2022 на здійснення перевезення вантажу - металоконструкції, торгівельне обладнання, в якій визначили суму оплати у розмірі 3200,00 євро по курсу НБУ на день вивантаження, протягом 21 (двадцяти одного) дня за фактом розвантаження від отримання сканів документів СМR, актів, рахунків.

Відповідно до графи 24 СМR №894879 від 15.02.2022 з відміткою вантажоодержувача, датою вивантаження вантажу є 23.02.2022.

Відповідно до курсу НБУ станом на 23.02.2022 курс євро до гривні становив - 32,9039 грн.

Позивачем виставлено відповідачу рахунок на оплату №2520 від 23.02.2022 на суму 105292,48грн (3200 євро * 32,9039грн = 105292,48грн).

Враховуючи визначений сторонами у пункті 4.1 договору та заявкою порядок розрахунків за надані послуги суд зазначає, що строк оплати є таким, що настав 06.07.2022, прострочення з 07.07.2022.

Будь-яких доказів своєчасної оплати заявленої позивачем до стягнення заборгованості у сумі 105292,48грн відповідачем згідно з положеннями статей 13, 74 ГПК України під час розгляду справи не надано, а судом таких обставин не встановлено.

Таким чином, враховуючи межі позовних вимог, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 105292,48грн визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача і стягненню на користь позивача підлягають 2481,00грн витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76, 77- 79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс-1" до Науково-виробничого підприємства "Авілон" Товариства з обмеженою відповідальністю про стягнення заборгованості у розмірі 105292,48грн - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Науково-виробничого підприємства "Авілон" Товариства з обмеженою відповідальністю (49089, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вул. Автотранспортна, буд. 8А, ідентифікаційний код: 19142599) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс-1" (81118, Львівська область, Пустомитівський район, с. Ставчани, ідентифікаційний код: 32602104) 105292,48грн - основного боргу та 2481,00грн - витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено: 09.02.2023.

Суддя В.О. Татарчук