ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2023 року Справа № 906/334/22

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Маціщук А.В., суддя Гудак А.В. , суддя Петухов М.Г.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укрпошта" в особі Житомирської дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта"

на рішення Господарського суду Житомирської області від 04.10.2022 р. ухваленого у м. Житомирі, повний текст складено 21.10.2022 р.

у справі № 906/334/22 ( суддя Соловей Л.А.)

за позовом Акціонерного товариства "Укрпошта"

до ОСОБА_1

про стягнення 41632,23 грн.

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до рішення Господарського суду Житомирської області від 04.10.2022 р. у справі № 906/334/22 позов Акціонерного товариства "Укрпошта" в особі Житомирської дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта" задоволено частково. Відповідно до рішення підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Укрпошта" 5263,50 грн. основного боргу. У стягненні 36368,73 грн. основного боргу відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач Акціонерне товариство "Укрпошта" в особі Житомирської дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта" подав скаргу до Північно-західного апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Житомирської області від 04.10.2022 р. в частині відмови у стягненні 36368,73 грн. та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог повністю.

АТ «Укрпошта» вважає оскаржуване рішення таким, що ухвалене на підставі неповного з`ясування обставин, які мають значення для справи, за невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, та ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення 36368,73 грн. витрат на утримання орендованого майна, Господарського суду Житомирської області виходив з того, що до суду було надано тільки копії електронного доказу виставлених рахунків-актів. Скаржник вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі дослідив обґрунтування та докази АТ «Укрпошта», зокрема про те, що договором оренди № 523 від 19.04.2019 р. передбачено не лише орендна плата за оренду приміщення, а й відшкодування витрат на утримання орендованого майна.

Скаржник не погоджується з тим, що не було доведено суду, які документи було покладено в основу розрахунку витрат з теплопостачання та яким чином формувався тариф на теплову енергію, оскільки до основного боргу відноситься плата за оренду та відшкодування витрат на утримання, які передбачені п. 3.1.3 договору та додатком 2 до договору. Доводить, що судом першої інстанції не було досліджено, та не взято до уваги, що теплова енергія до приміщень ПАТ "Укртелеком" та АТ "Укрпошта" подавалася з власної котельні ПАТ "Укртелеком", і за її утримання та функціонування, технічне обслуговування газових мереж та опалення, оплату комунальних послуг, АТ "Укрпошта" відшкодовує витрати пропорційно до займаної площі відповідно до розрахунку та виставленого рахунку, в т.ч. і за орендовану відповідачем площу.

Вказує, що дані правовідносини були врегульовані додатком 2 до договору оренди № 523 від 19.04.2019 р., що є підставою для виставлення орендарю актів рахунків та відповідної їх оплати.

Також, твердження суду, що нарахування позивачем відповідачу оплати за розподіл газу, суперечить умовам укладеного договору є хибним, оскільки оплата за розподіл газу встановлена на законодавчому рівні та вступила в дію відповідно до постанови НКРЕКП від 30.12.2020 р. № 2765 з 1 січня 2021 року, тобто - після укладення договору оренди. Посилається на ст.7, п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», правову позицію викладену у Верховного Суду України 20 квітня 2016 року у справі № 221/515/15-а, і доводить, що відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення відповідача як споживача від оплати послуг у повному обсязі.

З урахуванням вищевикладеного, норм законодавства та обставин справи, вважає позовні вимоги AT «Укрпошта» про стягнення суми 36368,73 грн. обґрунтованими. Судом першої інстанції неправильно встановлені обставини, які мають значення для справи, не надано належну оцінку всім доказам, ґрунтуючись на повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності.

ОСОБА_1 відзиву на апеляційну скаргу не подала, хоча була повідомлена судом про розгляд справи в установленому порядку, що підтверджено реєстром відправки електронної кореспонденції на надану суду електронну адресу /а.с. 168-170 у т.1/.

Відповідно до ст.270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження. Апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи те, що ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і сторони не подавали клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, розгляд апеляційної скарги відбувся в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами згідно з ч. 13 ст. 8 ГПК України.

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного судового рішення норм матеріального і процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено наступне.

19.04.2019 р. Акціонерним товариством "Укрпошта" в особі Житомирської дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта" (орендодавець, позивач) та фізичною особою-підприємцем Анісімовою Аллою Валеріївною (орендар, відповідач) укладений договір оренди нерухомості № 523 /а.с.8-14 у т.1/, за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухомість, розташовану в Житомирській області Черняхівського району смт. Черняхів на другому поверсі трьохповерхового будинку № 4 по вул.Володимирська, загальною площею 258,75 кв.м, для проведення громадської та соціальної роботи (п.п.1.1, 1.1.1 договору).

Умовами п. 3.1.2 договору оренди сторони погодили, що починаючи з 19.06.2019 р. плата за користування майном становить 3500 грн. за орендовану площу 258,75 кв.м без ПДВ за місяць, і орендар додатково відшкодовує витрати на утримання орендованого майна згідно з діючими тарифами (на дату формування рахунку) та на підставі виставлених орендодавцем рахунків (додаток 2).

Згідно з п. 3.1.3 договору орендар додатково відшкодовує витрати на утримання орендованого майна (електро-, теплопостачання, витрати на експлуатацію й обслуговування будівлі, вивіз сміття, прибирання території) згідно з діючими тарифами та на підставі виставлених орендодавцем окремих рахунків, за умови фактичного надання відповідних послуг орендарю.

Починаючи з 19.04.2020 р., кожного року оренди, ставки плати за користування майном, автоматично збільшуються на 10% від ставок, що діяли за попередній рік оренди. При цьому сторони погодилися, що така зміна ставок плати за користування майном та розміру орендної плати відбуватиметься без укладення будь-яких змін та доповнень до цього договору (п. 3.2 договору).

Пунктом 3.5 договору сторони погодили, що щомісячно не пізніше 7 числа місяця, наступного за звітним, орендодавець надає орендарю акт про надані послуги, яким підтверджується обсяг та вартість послуг оренди за звітний місяць. Орендар зобов`язаний підписати акт про надані послуги та повернути його орендодавцю не пізніше 10 числа поточного місяця.

Відповідно до п.3.6 договору орендна плата сплачується орендарем шляхом перерахування у безготівковому порядку на поточний банківський рахунок орендодавця до 20 числа розрахункового місяця. Не виставлення рахунку орендодавцем не звільняє орендаря від сплати орендної плати за договором.

Орендна плата, зазначена в пункті 3.6 включає в себе плату за користування земельною ділянкою (плату за землю, земельний податок тощо), яку має сплачувати орендодавець, в розмірі, необхідному для забезпечення належного користування орендаря майном. Додатково до орендної плати нараховується ПДВ за ставкою 20%.

Договір підписаний сторонами.

Згідно з додатком 2 до договору розрахунком орендної плати за використання нерухомості орендар відшкодовує та оплачує окремо згідно з показниками лічильника по окремому рахунку орендодавця послуги електропостачання, відповідно займаній площі по окремому рахунку - послуги теплопостачання, а також по окремим рахункам орендодавця - за користування водою та каналізацією, витрати на експлуатацію й обслуговування будівлі, вивіз сміття, прибирання території /а.с.16 у т.1/.

18.03.2020 р. сторонами укладено додаткову угоду № 2, відповідно до якої сторони домовились внести зміни до договору оренди шляхом доповнення Розділу 3 "Умови розрахунку" п.3.1 пп. 3.1.4, за умовами якого з 18.03.2020 р. по дату закінчення (завершення) карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 р. № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (із змінами та доповненнями) плата за користування майном встановлюється у розмірі 1750,00 грн. без ПДВ за загальну орендовану площу 258,75 кв.м на місяць і підлягає сплаті орендарем в порядку та строки, визначені договором. Додатково до орендної плати нараховується ПДВ за ставкою 20 %. Загальний розмір плати за користування майном за повний місяць становить 2100 грн. з ПДВ за загальну орендовану площу 258,75 кв.м. на місяць /а.с.18 у т.1/.

19.04.2019 р. сторонами підписаний акт приймання-передачі нежитлового приміщення /а.с.16 у т.1/.

На підтвердження факту користування відповідачем орендованим приміщенням в період з грудня 2021 року по 02 лютого 2022 року позивачем надані суду копії актів наданих послуг та рахунків на загальну суму 41632,23 грн. /а.с.34-42 у т.1/, яка включає в себе 5263,50 грн. - орендної плати і 36368,73 грн. - комунальні витрати, саме :

- рахунок № 114 від 30.11.2021 р. на суму 638,51 грн. (комунальні витрати);

- рахунок № 527 від 31.12.2021 р. на суму 2541,00 грн. (орендна плата за грудень);

- рахунок № 657 від 31.12.2021 р. на суму 3272,95 грн. (комунальні витрати);

- акт № 85 від 31.01.2022 р. на суму 2541,00 грн. (орендна плата за січень 2022);

- рахунок № 155 від 31.12.2022 р. на суму 14066,66 грн. (комунальні витрати);

- акт № 647 від 28.02.2022 р. на суму 181,50 грн. (орендна плата за 2 дня лютого 2022);

- рахунок № 862 від 31.03.2022 р. на суму 17617,78 грн. (комунальні витрати);

- рахунок № 1091 від 30.04.2022 р. на суму 822,83 грн. (комунальні витрати)

Листами № 2704-195-21 від 20.12.2021 р., № 2702-205-21 від 22.12.2021 р. та № 2704-109-22 від 24.01.2022 р. позивач звертався до відповідача з пропозицією про дострокове розірвання договору оренди, термінове погашення заборгованості та повернення майна /а.с.20-28 у т.1/. Також у листі № 2704-32-22 від 11.01.2022 р. ставилась вимога про оплату боргу 18356,23 грн., в т.ч. відшкодування плати за електроенергію 1316,59 грн. /а.с.23 у т.1/. У листі № 2704-109-22 від 24.01.2022 р. також вимагалось сплатити заборгованість в сумі 18356,23 грн. /а.с.25 у т.1/. Суду надані докази відправлення зазначених листів цінними листами з описом та рекомендованими листами з підтвердженням отримання, зокрема, останнього листа про відшкодування боргу 27.01.2022 р./а.с.27 у т.1/.

У позові позивач пояснив, що відповідач на вимоги про виконання оплати не відреагувала і заборгованість, яка виникла на підставі договору оренди нерухомості № 523 від 19.04.2019 р., не сплатила.

Господарський суд Житомирської області відповідно до оскаржуваного рішення позов задоволив частково в сумі 5263,50 грн. заборгованості з орендної плати, і відмовив у стягненні 36368,73 грн. відшкодування комунальних послуг. Колегія суддів погоджується з таким рішенням суду першої інстанції, враховуючи наступне.

На умовах договору оренди між сторонами відбулися правовідносини з найму (оренди), які врегульовані нормами ст.ст.759-762 глави 58 ЦК України та ст.284-286, 291 гл.28 ГК України.

Згідно зі ст.ст.1-4, 175, 181 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За договором оренди орендодавець передає орендареві за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Як передбачено частинами 1, 5 ст.762 Цивільного кодексу України, ст..284-286 Господарського кодексу України за користування майном з наймача справляється орендна плата фіксований платіж, розмір якого встановлюється договором і не залежить від результатів господарської діяльності. Строки внесення орендної плати встановлюються у договорі.

Цивільний кодекс України у ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Розкриваючи зміст засади свободи договору у ст. ст. 6, 627 ЦК України визначає, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору.

Отже, погодження сторонами у договорі оренди умов про споживання та відшкодування витрат на житлово-комунальні послуги не суперечить наведеним засадам.

Відповідно до норм ст.526 ЦК України, ст.193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як вбачається із матеріалів справи, на виконання умов договору позивач передав, а відповідачка прийняла в оренду нерухоме майно загальною площею 258,75 кв.м на другому поверсі трьохповерхового будинку №4 по вул.Володимирська у смт.Черняхів Житомирській області.

Колегія суддів надала оцінку доказам у справі в їх сукупності відповідно до норм ст.ст. 74, 76-79 ГПК України і погоджується з обґрунтованим висновком суду першої інстанції про правомірність позовної вимоги про стягнення боргу по орендній платі за період з 01.12.2021 р. по 02.02.2022 р. у сумі 5263,50 грн. Враховано при цьому, що розмір заборгованості відповідає умовам договору оренди № 523 від 19.04.2019 р. та фактичним обставинам справи про передачу майна у користування в спірний період, і відповідачем не надано суду будь-яких доказів на підтвердження досудового врегулювання спору за зверненнями позивача та виконання платежів за спірний період, якими могли бути будь-які платіжні документи.

Враховуючи викладене, позовні вимоги позивача в частині стягнення заборгованості з орендної плати в сумі 5263,50 грн. за договором оренди нерухомості № 523 від 19.04.2019 р. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивача про стягнення 36368,73 грн. витрат на утримання орендованого майна, колегія суддів зазначає таке.

В обґрунтування розміру заявлених комунальних витрат, позивач АТ "Укрпошта" долучив до матеріалів справи рахунки вартості витрат на утримання орендованого майна за наступний період:

- рахунок № 114 від 30.11.2021 р. на суму 638,51 грн. за використану електроенергію та за розподіл газу у жовтні;

- рахунок № 657 від 31.12.2021 р. на суму 3272,95 грн. за використану електроенергію і теплопостачання у листопаді;

- рахунок № 155 від 31.12.2022 р. на суму 14066,66 грн. за використану електроенергію і теплопостачання у грудні;

- рахунок № 862 від 31.03.2022 р. на суму 17617,78 грн. за теплопостачання у січні 2022;

- рахунок № 1091 від 30.04.2022 р. на суму 822,83 грн. за теплопостачання 01-02 лютого 2022 /а.с.35, 37, 39, 41-42 у т.1/.

Відповідно до п. 3.1.3 договору орендар додатково відшкодовує витрати на утримання орендованого майна (електро-, теплопостачання, витрати на експлуатацію й обслуговування будівлі, вивіз сміття, прибирання території) згідно діючих тарифів та на підставі виставлених орендодавцем окремих рахунків, за умови фактичного надання відповідних послуг орендарю.

Також зі змісту додатку № 2 до договору Розрахунок орендної плати за використання нерухомості, орендар відшкодовує та оплачує окремо згідно показників лічильника по окремому рахунку орендодавця послуги електропостачання, відповідно займаній площі по окремому рахунку - послуги теплопостачання, а також по окремим рахункам орендодавця - за користування водою та каналізацією, витрати на експлуатацію й обслуговування будівлі, вивіз сміття, прибирання території.

Тобто як п.3.1.3 договору так і додаток № 2 до договору передбачає, що відшкодування витрат на утримання орендованого майна (комунальних послуг) за умови фактичного надання відповідних послуг орендарю та виключно на підставі виставлених орендодавцем окремих рахунків. При цьому строки оплати умовами договору не визначені, оскільки за умовами договору погоджено, що у строк до 20 числа розрахункового місяця незалежно від виставлення рахунку сплачується орендна плата, яка включає у себе плату за користування земельною ділянкою (п.3.5-3.6 договору). Натомість строки оплати за послуги електропостачання, послуги теплопостачання відповідно займаній площі, а також - за користування водою та каналізацією, витрати на експлуатацію й обслуговування будівлі, вивіз сміття, прибирання території підлягають оплаті по окремим рахункам орендодавця. У договорі строки оплати таких рахунків не визначені, у вище перелічених рахунках також строки оплати не зазначені, і докази пред`явлення позивачем відповідачці вимоги в порядку ст. 530 Цивільного кодексу України в цій частині відсутні, суду не надані.

На підтвердження виставлення окремих рахунків на утримання орендованого майна позивач також надав суду скріншоти з чату мобільного додатку "Telegram", "Viber" /а.с.43-52 у т.1/.

Згідно з ст.ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (допустимість доказів). Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно з частиною першою статті 96 ГПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, яка містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо). Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу (частина друга статті 96 ГПК України).

Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених в порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом (частина третя статті 96 ГПК України).

Зі змісту норм статей 73, 77, 91, 96 ГПК України вбачається, що учасник справи на обґрунтування своїх вимог і заперечень має право подати суду електронний доказ в таких формах: 1) оригінал; 2) електронна копія, засвідчена електронним цифровим підписом; 3) паперова копія, посвідчена в порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом, однак є однією з форм, у якій учасник справи має право подати електронний доказ (частина третя статті 96 ГПК України), який, в свою чергу, є засобом встановлення даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (пункт 1 частини другої статті 73 ГПК України).

Подання електронного доказу в паперовій копії саме по собі не робить такий доказ недопустимим. Суд може не взяти до уваги копію (паперову копію) електронного доказу, у випадку якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу.

Колегія суддів звертає увагу, що у договорі оренди нерухомості № 523 від 19.04.2019 р. сторони спору не погоджували використання будь-яких мобільних додатків (Viber, Telegram, WhatsApp, тощо) як письмової форми оформлення договірних відносин.

Водночас, враховуючи вищевикладені процесуальні норми, суд звертає увагу, що скріншот не є оригіналом документу, а лише формою фіксування електронного доказу. Отже, така копія має бути засвідчена електронним цифровим підписом особи, яка її подає. Також можна подавати роздрукований скріншот як паперову копію електронного доказу посвідчений підписом і з вказаною датою.

Колегією суддів встановлено, що паперові копій електронних доказів в даному випадку скріншоти з мобільного додатку Telegram, Viber /а.с.43-53 у т.1/ не відповідають правилам засвідчення копій документів, визначених Національним стандартом України "Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003", затвердженим наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 р. № 55, Правила організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 18.06.2015 р № 1000/5, інструкції з діловодства в окремих органах державної влади (місцевого самоврядування) та інші нормативно-правові акти. Надані позивачем копії скріншотів з мобільного додатку Telegram, Viber /а.с.43-53 у т.1/ не завірені неналежним чином: на копії відсутній напис про її засвідчення "Згідно з оригіналом", назва посади, особистий підпис особи, яка засвідчує копію, її ініціали (ініціалу імені) та прізвища, дати засвідчення копії.

Отже, такі докази є неналежними та недопустимими в розумінні статей 91, 96 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому зміст скріншотів не підтверджує беззаперечно направлення рахунків саме відповідачці фізичній особі підприємцю Анісімовій Аллі Валеріївні.

Ухвалами суду першої інстанції 15.07.2022 р. та від 09.08.2022 р. /а.с.110-111, 124 у т.1/ витребувано у позивача належні докази (електронні докази) виставлення відповідачу рахунків на оплату послуг, які б відповідали вимогам, передбаченим ст.91, 96 ГПК України; проте, позивачем вказаних оригіналів електронних доказів суду не надано.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції правомірно не взяв до уваги скріншоти з чату мобільного додатку "Telegram","Viber" в обґрунтування підтвердження виконання своїх зобов`язань за договором оренди нерухомості № 523 від 19.04.2019 р. в частині виставлення окремих рахунків на оплату комунальних послуг. Враховується при цьому, що скаржник жодним чином не спростовує відповідні висновки суду першої інстанції про неналежність та недопустимість скріншотів з мобільного додатку "Telegram", "Viber".

Крім того, суд першої інстанції правомірно на підставі матеріалів справи встановив, що позивач не надав суду доказів на підтвердження витрат на утримання орендованого майна у заявленому розмірі 36368,73 грн. При цьому відсутні, суду не надані будь-які акти про надані послуги, якими б підтверджувались обсяг та вартість послуг відповідно до умов п.3.5.

Таким чином, позивач не надав суду доказів фактичного надання відповідних послуг орендарю на заявлену суму, а також доказів пред`явлення таких рахунків на заявлену суму відповідачці.

Відсутні вимоги про таке відшкодування і у листах, які направлялись позивачем і були вручені відповідачці із доказами про це /а.с.20-28 у т.1/..

Доводи скаржника в апеляційній скарзі про те, що теплова енергія до приміщень ПАТ "Укртелеком" та АТ "Укрпошта" подається з власної котельні ПАТ "Укртелеком" на підставі №39/22/173/22-ЖД від 19.03.2010 р. укладеного УДППЗ «Укрпошта» та ВАТ «Укртелеком», жодним чином не спростовують вищенаведеного.

Разом з тим, докази про таке - договір № 39/22/173/22-ЖД від 19.03.2010 р. про відшкодування витрат укладений УДППЗ «Укрпошта» та ВАТ «Укртелеком», рахунки-акти від 30.11.2021 р., від 31.12.2021 р., від 31.12.2022 р., від 31.03.2022 р. на відшкодування витрат на опалення /а.с.160-166 у т.1/, до суду першої інстанції не подавались, тому не приймаються до уваги судом апеляційної інстанції відповідно до статті 269 ГПК України.

Колегією суддів враховується при цьому норми ч.ч.1-2, 8 ст. 80 ГПК України відповідно до якої учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

З опису вкладення до цінного листа про надіслання копії позовної заяви на адресу відповідача /а.с. 6 у т.1/ вбачається, що копії договору № 39/22/173/22-ЖД від 19.03.2010 р. про відшкодування витрат укладений УДППЗ «Укрпошта» та ВАТ «Укртелеком», рахунки-акти від 30.11.2021 р., від 31.12.2021 р., від 31.12.2022 р., від 31.03.2022 р. на відшкодування витрат на опалення на адресу відповідача не надсилались, що відповідно до ст. 80 ГПК України виключає врахування таких доказів судом при розгляді справи.

Крім того, колегією суддів відхиляється посилання скаржника, що ним була пред`явлена суду першої інстанції для огляду повернена за закінченням терміну зберігання письмова кореспонденція, яка містила в собі виставлені акти-рахунки за теплопостачання та листи про погашення заборгованості, які надсилалися ОСОБА_1 . Матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження таких обставин і, крім того, колегією суддів враховуються норми ст. 80 ГПК України щодо обов`язковості подання доказів разом з поданням позовної заяви та надсилання копій доказів іншим учасникам справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення 36368,73 грн. витрат на утримання орендованого майна як недоведених.

Колегією суддів враховано, що згідно відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 29.01.2021 р. здійснено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності Фізичної особи-підприємця Анісімової Анни Валеріївни

Таким чином, матеріали справи свідчать, що на час подання позову до суду відповідачка не мала статусу фізичної особи-підприємця.

Відповідно до ч.1 ст.52 ЦК України фізична особа-підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Відповідно до п.73 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17 з 15 грудня 2017 року господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за пунктом 1 частини першої статті 20 ГПК України у вказаній редакції спорів, в яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.

Відповідно до ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ч.4 ст.236 ГПК України висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Враховуючи наведене, оскільки спірні правовідносини пов`язані з підприємницькою діяльністю фізичної особи - підприємця Анісімової Алли Валеріївни, то даний спір належить до юрисдикції господарського суду. Апеляційний суд звертає увагу, що у випадку припинення підприємницької діяльності ФОП (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном (пункт 4.22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 р. у справі № 910/8729/18).

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення 5263,50 грн. орендної плати підтверджуються належними доказами, наявними в матеріалах справи, та підлягають задоволенню.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Господарського суду Житомирської області від 04.10.2022 р. у справі № 906/334/22 ґрунтується на матеріалах справи, відповідає чинному законодавству, а тому відсутні підстави для його зміни чи скасування. Доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції.

Витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника згідно з ст.129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 276, 281 - 282 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укрпошта" в особі Житомирської дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта" залишити без задоволення. Рішення Господарського суду Житомирської області від 04.10.2022 р. у справі № 906/334/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

Матеріали справи № 906/334/22 повернути господарському суду Житомирської області.

Головуючий суддя Маціщук А.В.

Суддя Гудак А.В.

Суддя Петухов М.Г.