ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

10.02.2023м. ДніпроСправа № 904/404/23

за позовом Приватного підприємства "Полімер-Гарант", с. Циркуни, Харківська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровський завод технологічного оснащення "Утьос", м. Дніпро

про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі 399 036,98 грн., інфляційної складової у розмірі 28 331,63 грн., пені у розмірі 73 023,77 грн., 3% річних у розмірі 6 362,73 грн.

Суддя Ніколенко М.О.

Без участі представників сторін

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Полімер-Гарант" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровський завод технологічного оснащення "Утьос" про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі 399 036,98 грн., інфляційної складової у розмірі 28 331,63 грн., пені у розмірі 73 023,77 грн., 3% річних у розмірі 6 362,73 грн.

Позов обґрунтований порушенням відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки № 0119/2022 від 09.01.2022 з виготовлення та поставки оплаченого товару.

Ухвалою суду від 24.01.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі. Справу № 904/404/23 ухвалено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

На адресу суду, 08.02.2023 надійшла заява позивача про забезпечення позову. У поданій заяві позивач просить суд накласти арешт в межах розміру основного боргу на грошові кошти, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Дніпровський завод технологічного оснащення "Утьос".

В обґрунтування вказаної заяви позивач зазначив, що відповідач порушив відповідачем своє зобов`язання за договором поставки № 0119/2022 від 09.01.2022 з виготовлення та поставки оплаченого товару, а також уникає від повернення сплачених позивачем грошових коштів у розмірі 399 036,98 грн. у добровільному порядку.

Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Частиною першою статті 2 ГПК України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з частиною першою статті 11 ГПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Відповідно до ст. 136 Господарського кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ГПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб (п.1).

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Положеннями п. 3 ч. 1 статті 138 ГПК України передбачено, що заява про забезпечення позову після відкриття провадження у справі подається до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Частиною 1 ст. 140 ГПК України унормовано, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

При цьому, згідно зі статтями 73, 74 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник не зазначив, яким чином ненакладення арешту на грошові кошти відповідача унеможливить виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог. Сам по собі факт несплати особою заборгованості у добровільному порядку не є обґрунтованою підставою для застосування заходу забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно такої особи.

Наведені у заяві про забезпечення позову обставини, в розумінні ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, не свідчать про унеможливлення виконання рішення суду взагалі або позбавлення заявника можливості ефективно захистити його порушені чи оспорювані права та інтереси, за захистом яких він звернувся до суду.

За таких обставин, через необґрунтованість поданої Приватним підприємством "Полімер-Гарант" заяви про забезпечення позову, в задоволенні вказаної заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 136, 137, ст. 140, ст. 233-235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Приватного підприємства "Полімер-Гарант" про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровський завод технологічного оснащення "Утьос" - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 10.02.2023 та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачені ст. ст. 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя М.О. Ніколенко