ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" січня 2023 р. Справа№ 910/3038/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Зубець Л.П.

Алданової С.О.

за участю секретаря судового засідання Яценко І.В.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 19.01.2023:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Перевозник П.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.09.2022

у справі № 910/3038/22 (суддя - Бондаренко Легких Г. П.)

за позовом Приватного підприємства "Фенікс Агро"

до Акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" в особі Філії Акціонерного товариства " Державна продовольчо-зернова корпорація України " "Ізюмський комбінат хлібопродуктів"

про стягнення грошових коштів у розмірі 664 672, 26 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заявлених вимог

Приватне підприємство «Фенікс Агро» (надалі-позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" в особі Філії Акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" "Ізюмський комбінат хлібопродуктів" (надалі-відповідач, скаржник) про стягнення грошових коштів у розмірі 654 871, 80 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за Договором поставки №ПК-353-ДПЗКУ від 28.09.2021 в частині повної оплати вартості поставленого товару.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішення Господарського суду міста Києва від 20.09.2022 у справі № 910/3038/22 позовні вимоги Приватного підприємства "Фенікс Агро" до Акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" в особі Філії Акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" "Ізюмський комбінат хлібопродуктів" про стягнення грошових коштів у розмірі 664 672, 26 грн задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" в особі Філії Акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" "Ізюмський комбінат хлібопродуктів" на користь Приватного підприємства "Фенікс Агро" 603 524 грн 00 коп. основного боргу, 30 328 грн 15 коп. пені, 4 984 грн 92 коп. 3 % річних, 14 750 грн 24 коп. інфляційних втрат, а також 9 803 грн 80 коп. судового збору. В задоволенні інших позовних вимог про стягнення пені у розмірі 3207,19 грн, 537,30 грн. -3% річних та 8450,46 грн. - інфляційних втрат - відмовлено.

Судове рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що факт поставки позивачем та прийняття відповідачем товару в якості та кількості, що відповідає умовам договору та Специфікацій до нього з більшою вірогідності є таким, що відбувся, відповідач не відмовився від його прийняття з огляду на недостатність переданих товарно-супровідних документів, не вимагав передання передбачених пунктом 4.1. Договору документів, не повернув товар, у зв`язку з тим, що товарно-супровідні документи не були надані або у зв`язку з поставкою неякісного/небезпечного товару, а отже шрот соєвий за спірними видатковими накладними прийнятий відповідачем, перебуває у його володінні та підлягає сплаті.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, Акціонерне товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація Україна" подало апеляційну скаргу, в якій просить суд поновити пропущений строк на апеляційне оскарження та прийняти апеляційну скаргу до провадження. Скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 20.09.2022. ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема апелянт вказує таке:

- позивач зобов`язався, згідно п. 1.1. Договору поставити та передати товар на філію відповідача, яка знаходиться за адресою: Харківська обл., Ізюмський р-н, с. Капитолівка, яка з початку російського вторгнення знаходилась на тимчасово окупованій території та у відповідача на момент подання відзиву відсутня можливість отримати від філії первинні документи та пояснення щодо спірних правовідносин, а відповідач готує заперечення на підставі документів, які знаходяться в матеріалах справи;

- позивач відповідно до п. 7.3. Договору зобов`язаний був забезпечити поставку товару належної якості, згідно показників безпеки, нормам та вимогам GMP +, відповідно до затвердженої Специфікації;

- позивач не надав відповідачу оригіналів товаро-супровідних документів, що є передумовою для проведення розрахунків згідно п. 4.1. Договору, зокрема: рахунків-фактур, видаткових накладних, сертифікатів (паспортів) якості, документів на підтвердження проведення сухої очистки транспорту перед кожною поставкою товару;

- відсутність доказів виконання позивачем умов Договору щодо надання відповідачу оригіналів вищевказаних товаро-супровідних документів свідчить про те, що у відповідача не настав строк оплати за Договором, а отже у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

У свою чергу, заперечуючи проти апеляційної скарги, позивач у своєму відзиві, наданому до суду 09.01.2023, зазначає, що рішення суду прийнято при повному з`ясуванні обставин справи, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, без їх порушення, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає і рішення слід залишити без змін.

Узагальнені доводи відзиву зводяться до такого:

- 28.09.2021 між позивачем, як постачальником, та відповідачем, як покупцем, укладено Договір поставки №ПК-353-ДПЗКУ. Також між сторонами були укладені Специфікації, якими визначено кількість та якісні характеристики кожної партії товару;

- Позивачем в повному обсязі виконано договірні зобов`язання та здійснено поставку товару за видатковими накладними №РН-022629 від 08.10.2021 на суму 404 796, 00 грн; РН-022675 від 11.10.2021 на суму 439 566, 00 грн; РН-022785 від 13.10.2021 на суму 398 880, 00 грн; РН-023440 від 05.11.2021 на суму 179 034, 00 грн; РН-023455 від 08.11.2021 на суму 176 490, 00 грн. Загальна вартість поставленого товару 1 598 766, 00 грн.

- Відповідач прийняв товар без зауважень щодо якості та кількості поставленого товару;

- Позивачем, в тому числі, на виконання вимог п. 4.1. Договору було здійснено реєстрацію податкових накладних від 08.10.2021 №30 на суму 404 796, 00 грн, від 11.10.2021 №29 на суму 439 566, 00 грн, від 13.10.2021 №25 на суму 398 880, 00 грн, від 05.11.2021 №42 на суму 179 034, 00 грн, від 08.11.2021 №27 на суму 176 490, 00 грн в ЄРПН, що підтверджується відповідними квитанціями, а отже відповідач зобов`язаний здійснити оплату поставленого товару в повному обсязі;

- Позивачем були виставлені відповідачеві рахунки на оплату вартості поставленого товару, втім відповідач всупереч умовам п. 4.1. Договору здійснив лише часткову оплату вартості поставленого товару на суму 995 243, 00 грн, товар на суму 603 524, 00 грн залишається неоплаченим;

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.10.2022 справу № 910/3038/22 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" передано колегії суддів у складі: головуючий суддя - Ткаченко Б.О., судді - Зубець Л.П., Алданова С.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.10.2022 витребувано справу № 910/3038/22 у Господарського суду міста Києва.

14.11.2022 справа № 910/3038/22 надійшла на адресу Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.11.2022 апеляційну скаргу Акціонерного товарисва "Державна продовольчо-зернова корпорація України" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.09.2022 залишено без руху, роз`яснено право на усунення недоліків апеляційної скарги.

28.11.2022 на адресу Північного апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги,в якій містяться докази сплати судового збору в повнму обсязі, а саме в сумі 14 955,12 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.11.2022 задоволено клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення Господарського суду міста Києва від 20.09.2022 у справі № 910/3038/22. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.09.2022. Розгляд апеляційної скарги призначенона 19.01.2023. Зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 20.09.2022.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання

В судове засідання 19.01.2023 з`явився представник відповідача, який підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив оскаржуване рішення скасувати, та прийняти нове рішення яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Позивач в судове засідання 19.01.2023 представників не направив, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги та справи повідомлявся належним чином, через канцелярію Північного апеляційного господарського суду заяв та клопотань - не надходило.

Ч.12 ст.270 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи

Суд апеляційної інстанції враховуючи те, що учасники справи про розгляд справи повідомлені належним чином, явка учасників обов`язковою не визнавалась, у зв`язку з чим неявка представників позивача не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги.

Колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 202, ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки представники учасників справи, що не з`явилися, про дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, участь представників сторін у судовому засіданні судом обов`язковою не визнавалась, суду не наведено обставин, за яких апеляційну скаргу не може бути вирішено в даному судовому засіданні.

Крім того, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що у випадку, коли представники сторін чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак, неявка представників учасників справи у судове засідання за умови належного повідомлення сторін про час і місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що підстави для відкладення розгляду апеляційної скарги - відсутні.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

28.09.2021 між Приватним підприємством «Фенікс Агро» (надалі-постачальник) та Акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» в особі директора філії АТ «ДПКУ» «Ізюмський КХП» (надалі-покупець) було укладено Договір постачання незернової сировини №ПК-353-ДПЗКУ (надалі - Договір), згідно умов п. 1.1. якого постачальник зобов`язується поставити та передати покупцю у власність не зернову сировину для виготовлення комбікормів на філію АТ «ДПЗКУ «Ізюмський КХП», яка знаходиться за адресою: Харківська обл., Ізюмський район, с. Капитолівка, а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його вартість на умовах цього Договору.

Серед іншого сторони домовились про наступне:

Пункт 2.1. - постачальник повинен поставити покупцю товар, якість якого відповідає державним стандартам та підтверджується сертифікатом (паспортом) якості, який постачальник надає покупцю при поставці товару. Постачальник повинен поставити покупцю товар, якість та безпечність якого відповідає вимогам системи GМР+ для забезпечення харчової безпечності сировини, державним стандартам та підтверджується сертифікатом (паспортом) якості, який Постачальник надає покупцю при поставці Товару.

Пункт 2.2. - покупець має право повернути Постачальнику та (або) не приймати від постачальника неякісний (такий, що не відповідає вимогам системи GМР+) та (або) небезпечний Товар.

Пункт 4.1. - розрахунки за Товар проводяться на умовах 100 % післяоплати на підставі отриманого рахунку-фактури постачальника протягом 5 (п`яти) банківських днів з дати поставки товару та за наявності оригіналів товаро-супровідних документів на відповідну партію товару і виключно після реєстрації постачальником податкових накладних на відповідні партії товару в ЄДРПН. У випадку якщо постачальник не зареєстрував податкові накладні на відповідні партії товару в ЄДРПН, покупець здійснює оплату за товар в наступному порядку:

80 % вартості товару оплата шляхом переказу відповідних грошових коштів на поточний рахунок постачальника, який визначений у цьому договорі протягом 7 (семи) календарних днів з моменту поставки партії товару;

20 % вартості Товару - протягом 7 (семи) календарних днів після реєстрації Постачальником податкових накладних в єдиному реєстрі податкових накладних.

Пункт 5.1. - Строк поставки (передачі) Товару - протягом 5 (п`яти) календарних днів з дати підписання відповідної Специфікації на конкретну партію товару.

Пункт 5.3. - Місце передачі (відвантаження) Товару здійснюється за адресою: Україна, Харківська область, Ізюмський район, с. Капитолівка, Ізюмський КХП.

Пункт 5.5. - Датою поставки товару вважається дата підписання видаткової накладної на приймання товару та/або підписання акту прийому-передачі товару уповноваженими представниками обох сторін.

Пункт 5.6. - Представник Покупця при прийнятті Товару зобов`язаний звірити відповідність кількості Товару, вказаному в видатковій накладній з Специфікацією, розписатися за отриманий товар та ви дати представнику постачальника довіреність на отримання товару.

Пункт 6.3. - термін усунення недоліків або заміни Товару в межах гарантійного строку - 20 (двадцять) днів з моменту виявлення дефектів. Постачальник проводить усунення недоліків або заміну Товару на якісний за власний рахунок.

Пункт 9.1. - Приймання товару здійснюється Покупцем при наявності оригіналів товаро-супровідних документів: товарно-транспортної накладної, видаткової накладної або акту приймання-передачі Товару з обов`язковим вказуванням місця складання первинного документа, податкової накладної на товар, рахунку-фактури, документів, підтверджуючих якість Товару (якісне посвідчення, ветеринарне свідоцтво ф. №2, експертні висновки, протоколи випробувань виробника, реєстраційні посвідчення, сертифікати відповідності, технологічну схему виробництва (оригінальну) підтверджену виробником (від закупки сировини до поставки поставщику готового кормового матеріалу та транспортуванню кінцевому споживачу). В разі відсутності на Товар супровідного ветеринарного висновку (свідоцтва) покупець має право отримати такий висновок у місцевій ветеринарній службі. Понесені при цьому витрати відшкодовуються Постачальником згідно виставленого рахунку Покупця.

Пункт 9.2. - покупець має право пред`явити Постачальнику претензії по кількості на підставі видаткової накладної та/або акту приймання-передачі Товару, і по якості протягом гарантійного терміну, згідно гарантії підприємства-виробника.

Пункт 9.3. - У випадку наявності претензій по якості та (або) харчовій безпечності поставленого товару товар не підлягає використанню до взаємного врегулювання питань.

Пункт 9.4. - Постачальник на підставі визнаної претензії в погоджений за власний рахунок заміну невідповідного асортименту, заміну дефектного товару на якісний товар, або усуває виявлені дефекти.

Пункт 9.5. - Підтвердженням одержання Товару Покупцем є підписані уповноваженими представниками обох сторін документи про отримання товару.

Пункт 10.2. у разі несвоєчасної оплати рахунку за поставлений товар покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі 0,1 % від несплаченої суми за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення, що діяла на період, за який нараховується пеня, від несплаченої суми.

Між сторонами на підставі п. 5.1. Договору були підписані наступні специфікації на поставку товарів:

- Специфікація №1 від 29.09.2021 на суму 457 500, 00 грн;

- Специфікація №2 від 29.09.2021 на суму 457 500, 00 грн;

- Специфікація №3 від 05.10.2021 на суму 450 000, 00 грн;

- Специфікація №4 від 03.11.2021 на суму 397 500, 00 грн.

Вказаними Специфікаціями сторонами погоджено поставку шроту соєвого.

На виконання умов Договору поставки позивачем було поставлено обумовлений Специфікаціями товар за наступними видатковими накладними:

- Видаткова накладна РН-022629 від 08.10.2021 на суму 404 796, 00 грн;

- Видаткова накладна РН-022675 від 11.10.2021 на суму 439 566, 00 грн;

- Видаткова накладна РН-022785 від 13.10.2021 на суму 398 880, 00 грн;

- Видаткова накладна РН-023440 від 05.11.2021 на суму 179 034, 00 грн;

- Видаткова накладна РН-023455 від 08.11.2021 на суму 176 490, 00 грн;

Товар за вказаними видатковими накладними був прийнятий відповідачем без зауважень щодо якості та кількості. Загальна вартість поставленого товару 1 598 766, 00 грн

У відповідності до положень п. 4.1. Договору, постачальником здійснено реєстрацію податкових накладних за всіма господарськими операціями, а отже відповідач зобов`язаний здійснити сплату вартості поставленого товару в повному обсязі.

Постачальником були виставлені покупцю рахунки на оплату вартості поставленого товару, натомість, відповідач здійснив часткову оплату 80 % вартості товару лише по трьом видатковим накладним на загальну суму 995 242, 00 грн, решту вартості поставленого товару у розмірі 603 524, 00 грн сплачено не було.

Позивач направив відповідачеві письмову вимогу від 16.12.2021 вих. №11322 про сплату суми основного боргу у розмірі 603 524, 00 грн.

У відповідь на письмову вимогу, відповідач направив позивачеві лист від 10.02.2022 за вих. №130-6-5703/2019/680, в якому зазначив, що філією відповідача не надано всіх супровідних документів для погодження платежів, які до того ж мають погоджуватись з Міністерством фінансів України, а відтак, всі розрахунки будуть здійснені після надання філією необхідних документів.

Позивач вважає, що вищевказані пояснення відповідача не є достатньою підставою для невиконання договірного зобов`язання, у зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з метою стягнення з відповідача основного боргу 603 524, 00 грн, пені 33 535, 34 грн, 3 % річних 5 512, 22 грн, інфляційних втрат 22 100, 70 грн згідно періоду прострочення по кожній видатковій накладній окремо.

Предметом позову у даній справі є вимоги позивача про стягнення з відповідача суми боргу за прострочення грошового зобов`язання з оплати вартості поставленого товару у сукупному розмірі 664 672, 26 грн, що складається з основного боргу 603 524, 00 грн, пені 33 535, 34 грн, 3 % річних 5 512, 22 грн, інфляційних втрат 22 100, 70 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

У відповідності до статті 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

У відповідності до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Матеріалами справи встановлено, що згідно умов п. 1.1. укладеного між сторонами Договору постачання незернової сировини №ПК-353-ДПЗКУ від 28.09.2021, позивач мав поставити філії АТ «ДПЗКУ» «Ізюмський КХП» за адресою: Харківська область, Ізюмський р-н, с. Капитолівка, товар згідно укладеним між сторонами Специфікаціям, що є додатками до Договору.

Так, згідно Специфікації №1 до Договору позивач мав поставити відповідачеві товар шрот соєвий в кількості 25 тон, за такими характеристиками:

Протеїн на АСР, % - не менше 48-50

Вологість, % - 9-12,

Клітковина на АСР, % - не більше 7,

Активність уреази 0,1-0,2

Тара і упаковка: насипом

Гарантійні умови: якісне свідоцтво.

Додаткові умови: жир, % - 1,5

Поставка: до 07 жовтня 2021.

Згідно Специфікації №2 до Договору позивач мав поставити відповідачеві товар шрот соєвий в кількості 25 тон, за такими характеристиками:

Протеїн на АСР, % - не менше 48-50

Вологість, % - 9-12,

Клітковина на АСР, % - не більше 7,

Активність уреази 0,1-0,2

Тара і упаковка: насипом

Гарантійні умови: якісне свідоцтво.

Додаткові умови: жир, % - 1,5

Поставка: до 07 жовтня 2021.

Згідно Специфікації №3 до Договору позивач мав поставити відповідачеві товар шрот соєвий в кількості 25 тон, за такими характеристиками:

Протеїн на АСР, % - не менше 48-50

Вологість, % - 9-12,

Клітковина на АСР, % - не більше 7,

Активність уреази 0,1-0,2

Тара і упаковка: насипом

Гарантійні умови: якісне свідоцтво.

Додаткові умови: жир, % - 1,5

Поставка: до 08 жовтня 2021.

Згідно Специфікації №4 до Договору позивач мав поставити відповідачеві товар шрот соєвий в кількості 50 тон, за такими характеристиками:

Протеїн на АСР, % - не менше 39

Вологість, % - 7-10,

Клітковина на АСР, % - не більше 23,

Тара і упаковка: насипом

Гарантійні умови: якісне свідоцтво.

Додаткові умови: жир, % - 1,5

Поставка: до 10 листопада 2021.

Колегією суддів встановлено, що в матеріалах справи наявні видаткові накладні, що підписані з боку відповідача та скріплені печаткою без зауважень щодо якості та кількості поставленого товару, оригінали яких були надані позивачем за вимогою суду для огляду, а саме: видаткова накладна РН-022629 від 08.10.2021 на суму 404 796, 00 грн; видаткова накладна РН-022675 від 11.10.2021 на суму 439 566, 00 грн; видаткова накладна РН-022785 від 13.10.2021 на суму 398 880, 00 грн; видаткова накладна РН-023440 від 05.11.2021 на суму 179 034, 00 грн; видаткова накладна РН-023455 від 08.11.2021 на суму 176 490, 00 грн.

Водночас, як вбачається із матеріалів справи, транспортування товару до місця поставки (Харківська обл., Ізюмський р-н, село Капитолівка) здійснювалось на підставі товарно-транспортних накладних (ТТН) №4895 від 06.10.2021, №4925 від 08.10.2021 №4934 від 11.10.2021, №0411-07 від 04.11.2021.

Також, колегія суддів звертає увагу, що відповідач як у своєму відзиві, так і в апеляційній скарзі, жодним чином не заперечує сам факт поставки позивачем товару на адресу філії, більше того, як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено колегією суддів, наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями №1635 від 21.10.2021 на суму 323 796, 00 грн, №1633 від 21.10.2021 на суму 351 566, 00 грн, №1752 від 28.10.2021 на суму 319 880, 00 грн підтверджується часткова сплата відповідачем 80 % вартості товару за рахунками-фактурами №4867, №4889, №4992, що відповідають видатковим накладним РН-022629 від 08.10.2021, РН-022675 від 11.10.2021, РН-022785 від 13.10.2021.

Крім того, колегія суддів вважає, що встановлені обставини приводять до переконливого висновку про необхідність застосування при розгляді даної справи доктрини venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці).

Доктрина venire contra factum proprium базується на принципі добросовісності. Наприклад, у статті I.-1:103 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права вказується, що поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Водночас, необхідно зазначити, що Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності врахування принципу добросовісності (пункт 6 статті 3 ЦК України) - стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення (постанови Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №390/34/17, від 28.09.2021 у справі №918/1045/20, від 11.08.2021 у справі №909/436/20, від 06.10.2021 у справі №925/1546/20).

Стосовно тверджень скаржника про те, що передбачений договором строк для оплати не настав, у зв`язку з ненаданням позивачем всіх товаро-супровідних документів, що є передумовою для проведення розрахунків згідно п. 4.1. Договору, а також поставки товару неналежної якості, що не відповідають показникам безпеки, нормам та вимогам GMP +, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно умов п. 4.1. Договору - розрахунки за Товар проводяться на умовах 100 % після оплати на підставі отриманого рахунку-фактури постачальника протягом 5 (п`яти) банківських днів з дати поставки товару та за наявності оригіналів товаро-супровідних документів на відповідну партію товару і виключно після реєстрації постачальником податкових накладних на відповідні партії товару в ЄДРПН. У випадку якщо постачальник не зареєстрував податкові накладні на відповідні партії товару в ЄДРПН, покупець здійснює оплату за товар в наступному порядку:

- 80 % вартості товару оплата шляхом переказу відповідних грошових коштів на поточний рахунок постачальника, який визначений у цьому договорі протягом 7 (семи) календарних днів з моменту поставки партії товару;

- 20 % вартості Товару - протягом 7 (семи) календарних днів після реєстрації Постачальником податкових накладних в єдиному реєстрі податкових накладних.

Отже, за умовами договору, оплата поставленого товару здійснюється в будь-якому разі після реєстрації постачальником податкових накладних в ЄДРПН, при цьому у випадку, якщо на момент виставлення рахунку-фактури податкові накладні не зареєстровані, то оплата відбувається частинами, зокрема 80 % після підписання відповідних видаткових накладних, а 20 % після реєстрації податкових накладних.

Колегією суддів при дослідженні матеріалів спарви встановлено, що податкові накладні згідно партій поставки товару були зареєстровані в повному обсязі:

- Податкова накладна від 08.10.2021 №30 згідно квитанції зареєстрована 25.10.2021 на загальну суму 404 796, 00 грн;

- Податкова накладна від 11.10.2021 №29 згідно квитанції зареєстровано 26.10.2021 на загальну суму 439 566, 00 грн;

- Податкова накладна від 13.10.2021 №25 згідно квитанції зареєстровано 26.10.2021 на загальну суму 398 880, 00 грн;

- Податкова накладна від 05.11.2021 №42 згідно квитанції зареєстровано 25.11.2021 на загальну суму 179 034, 00 грн;

- Податкова накладна від 08.11.2021 №27 згідно квитанції зареєстровано 25.11.2021 на загальну суму 176 490, 00 грн.

Таким чином, такі накладні наявні в електронному форматі в Єдиному реєстрі податкових накладних, які доступні до перегляду відповідачу, як контрагенту позивача. До того ж сторонами, у відповідності до підпункту 7.4.3. Договору для електронного обміну податковими накладними використовується програмне забезпечення «М.Е.Doc».

Як було зазначено колегією суддів вище, відповідачем було частково сплачено 80 % вартості товару за рахунками-фактурами №4867, №4889, №4992, що відповідають видатковим накладним РН-022629 від 08.10.2021, РН-022675 від 11.10.2021, РН-022785 від 13.10.2021, що на переконання колегії суддів свідчить про відсутність з боку відповідача будь-яких заперечень щодо кількості та якості прийнятого товару.

Дійсно, умовами п. 2.1. Договору сторони погодили, що постачальник повинен поставити покупцю товар, якість якого відповідає державним стандартам та підтверджується сертифікатом (паспортом) якості, який постачальник надає покупцю при поставці товару. Постачальник повинен поставити покупцю товар, якість та безпечність якого відповідає вимогам системи GМР+ для забезпечення харчової безпечності сировини, державним стандартам та підтверджується сертифікатом (паспортом) якості, який Постачальник надає покупцю при поставці Товару.

Разом з тим, згідно п. 2.2. Договору покупець має право повернути Постачальнику та(або) не приймати від постачальника неякісний (такий, що не відповідає вимогам системи GМР+) та (або) небезпечний Товар.

Стаття 666 ЦК України визначає правові наслідки, що настають в разі невиконання продавцем обов`язку передати приналежності товару та документи, що стосуються товару.

Зокрема, якщо продавець не передає покупцеві документи, які стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання (ч.1).

Якщо документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві (ч. 2).

В той же час, статтею 688 ЦК України передбачений обов`язок покупця повідомити продавця про порушення умов договору купівлі-продажу щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару у строк, встановлений договором або актами цивільного законодавства, а якщо такий строк не встановлений, в розумний строк після того, як порушення могло бути виявлене відповідно до характеру і призначення товару.

Як вбачається із матеріалів справи, поставка товару за спірними видатковими накладними відбулась в жовтні та листопаді 2021 року за адресою Харківська обл., Ізюмський р-н, село Капитолівка, тобто ще до початку повномасштабного вторгнення росії на територію України та введенням указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX з подальшими змінами, в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року та окупацією вказаної території в Ізюмському районі, що є загальновідомим фактом.

Проте, як вбачається із матеріалів справи та не спростовано скаржником, останній не звертався до позивача з вимогами в порядку статті 666 ЦК України про надання всіх товаро-супровідних документів, або з повідомленням в порядку статті 688 ЦК України про порушення умов договору щодо якості товару, також в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач скористався правом наданим йому п. 2.2. Договору та повернув позивачеві неякісний (такий, що не відповідає вимогам системи GМР+) та (або) небезпечний Товар до 24.02.2022.

Згідно п. 9.1. Договору приймання товару здійснюється покупцем при наявності оригіналів товаро-супровідних документів.

Позивач, в свою чергу, стверджує, що виробниками поставленого товару є ТОВ «Таврія Агрроінвест» та ТОВ «Агроком Нова Водолага», а позивач лише постачальником, який передав оригінали сертифікатів якості в момент поставки товар.

З листа відповідача від 10.02.2022 за вих. №130-6-5703/2-19/680 вбачається, що філією в програмі 1С були створені заявки на оплату за незернову сировину для виготовлення комбікормів за Договором та оплата відповідачем не проведена через те, що філія не надала всі супровідні документи.

Колегія суддів погоджується із судом першої інстанції щодо того, що внутрішній документообіг між філіями та Товариством, в тому числі щодо передання всіх документів за договорами укладеними між філіями та контрагентами не може впливати на виконання договірних зобов`язань перед третіми особами, що мали місце задовго до початку повномасштабного вторгнення росії.

Згідно з ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Суд зазначає, що відповідно до статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Згідно із частиною першою статті 9 названого Закону - підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Необхідно зазначити, що видаткова накладна - це супроводжуючий первинний документ, що використовується в бухгалтерському обліку та містить основні облікові дані про товар, що передається, відправляється, транспортується. Отже, накладна є належним документом, що підтверджує оформлення договірних відносин між сторонами.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, тобто, судам під час розгляду справи належить досліджувати, окрім обставин оформлення первинних документів, наявність або відсутність реального руху такого товару (обставини здійснення перевезення товару, поставленого за спірною видатковою накладною, обставини зберігання та використання цього товару у господарській діяльності покупця тощо) (правові позиції, викладені у постановах Верховного Суду від 04.11.2019 у справі №905/49/15, від 29.11.2019 у справі №914/2267/18, від 18.08.2020 у справі №927/833/18, від 21.09.2021 у справі №918/1026/20, від 06.09.2022 у справі №916/1195/21).

Колегія суддів зазначає, що факт підписання спірних видаткових накладних, що є первинними документами для бухгалтерського обліку, формування філією відповідача заявок на оплату за незернову сировину, підтверджує факт реальності поставки товару і відсутність будь-яких претензій щодо якості товару не може бути підставою для відмови від оплати поставленого товару.

З огляду на вище встановлене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що факт поставки позивачем та прийняття відповідачем товару в якості та кількості, що відповідає умовам договору та Специфікацій до нього з більшою вірогідності є таким, що відбувся, а отже шрот соєвий за спірними видатковими накладними прийнятий відповідачем, перебуває у його володінні та підлягає сплаті.

Як встановлено колегією суддів вище, відповідач здійснив лише часткову оплату 80 % вартості товару по трьом видатковим накладним на загальну суму 995 242, 00 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями №1635 від 21.10.2021 на суму 323 796, 00 грн, №1633 від 21.10.2021 на суму 351 566, 00 грн, №1752 від 28.10.2021 на суму 319 880, 00 грн. Товар на суму 603 524, 00 грн залишається неоплаченим.

Приписами статті 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 530 ЦК України передбачено строк (термін) виконання зобов`язання. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню за настанням цієї події.

Таким чином, суд керуючись п. 4.1. Договору, з врахуванням дати поставки та реєстрації податкових накладних вважає, що строк оплати за поставку товарів за спірними видатковими накладними настав:

За видатковою накладною РН-022629 від 08.10.2021 на суму 404 796, 00 грн;

80 % 15.10.2021;

20 % 01.11.2021;

За видатковою накладною РН-022675 від 11.10.2021 на суму 439 566, 00 грн;

80 % - 18.10.2021;

20 % - 02.11.2021;

За видатковою накладною РН-022785 від 13.10.2021 на суму 398 880, 00 грн;

80 % - 20.10.2021;

20 % - 02.11.2021;

За видатковою накладною РН-023440 від 05.11.2021 на суму 179 034, 00 грн;

80 % - 12.11.2021;

20 % - 02.12.2021;

За видатковою накладною РН-023455 від 08.11.2021 на суму 176 490, 00 грн;

80 % - 15.11.2021;

20% - 02.12.2021.

Матеріали справи не містять доказів сплати відповідачем решти вартості поставленого товару у розмірі 603 524, 00 грн, та на переконання колегії суддів, скаржник у своїй апеляційній скарзі не довів належними та допустимими доказами не настання обов`язку відповідача з оплати вартості поставленого товару, у зв`язку із чим суд першої інстанції дійшов цілком обгрунтованого та правомірного висновку, що позовні вимоги в частині стягнення вартості основного боргу підлягають задоволенню.

Водночас, позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 33 535, 34 грн, 3 % річних у розмірі 5 512, 22 грн, інфляційні втрати у розмірі 22 100, 70 грн згідно періоду прострочення по кожній видатковій накладній окремо.

Згідно ч. 2 ст. 343 ГК України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 10.2. Договору, сторони передбачили, що у разі несвоєчасної оплати рахунку за поставлений товар покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі 01, % від несплаченої сум за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення, що діяла на період, за який нараховується пеня, від несплаченої суми.

У зв`язку з тим, що пеня в розмірі 0,1 % від несплаченої суми за кожен день прострочення по Договору поставки №ПК-353-ДПЗКУ від 28.09.2021 перевищує розмір пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, позивачем правомірно на підставі ч. 2 ст. 343 ГК України застосовано подвійну облікову ставку НБУ.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунки розрахунки пені, 3 % річних та інфляційних втрат, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що дійсна сума пені, що підлягає стягненню з відповідача становить 30 328, 15 грн, 3 % річних 4 984, 92 грн, інфляційних втрат 14 750, 24 грн (детальний розрахунок яких роздруковано в матеріали справи), а відтак, судом першої інстанції правомірно задоволено позовні вимоги в цій частині в розмірах, що встановлені судом першої інстанції та перевірені колегією суддів.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

У відповідності до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Ч. 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд визнає, що доводи скаржника викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, оскаржуване рішення ухвалено з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваного рішення Господарського суду міста Києва від 20.09.2022 у справі № 910/3038/22, за наведених скаржником доводів апеляційної скарги.

Розподіл судових витрат

Судовий збір розподіляється відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.09.2022 у справі № 910/3038/22 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 20.09.2022 у справі № 910/3038/22 - залишити без змін.

3. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 20.09.2022 у справі № 910/3038/22.

4. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Акціонерним товариством "Державна продовольчо-зернова корпорація України".

Матеріали справи №910/3038/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені статтями 287 та 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст підписано 06.02.2023.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді Л.П. Зубець

С.О. Алданова