За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Інтергіпс Україна»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Профсервіс Групп»
простягнення 20 782,24 грн.
Суддя Босий В.П.
Представники учасників справи:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтергіпс Україна» (надалі - ТОВ «Інтергіпс Україна») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Профсервіс Групп» (надалі - ТОВ «Профсервіс Групп») про стягнення 20 782,24 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошового зобов`язання за договором поставки з розстроченням платежу у фіксованій сумі №111101 від 11.11.2021, у зв`язку з чим позивач вказує на наявність заборгованості у розмірі 14 743,10 грн., а також заявляє про стягнення з відповідача пені у розмірі 3 303,89 грн., 3% річних у розмірі 267,55 грн., інфляційних у розмірі 1 575,84 грн. та штрафу у розмірі 891,86 грн.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.01.2023 позов задоволено частково, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Профсервіс Групп» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтергіпс Україна» заборгованість у розмірі 14 743,10 грн., пеню у розмірі 2 626,11 грн., 3% річних у розмірі 262,39 грн., інфляційні у розмірі 1 575,84 грн., штраф у розмірі 891,86 грн. та судовий збір у розмірі 2 399,47 грн.

01.02.2023 через канцелярію суду від ТОВ «Інтергіпс Україна» надійшла заява про стягнення витрат на правову допомогу, в якому позивач просить суд стягнути з відповідача 11 232,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

В обґрунтування заявлених судових витрат позивач посилається на наступні докази: договір про надання правової (правничої) допомоги №170910 від 19.09.2022, акт наданих послуг №АНПЗ/11/2022 від 29.11.2022, платіжна інструкція №2643 від 09.12.2022.

Судом встановлено, що між Адвокатським об`єднанням «Адвокатус» (адвокат) та ТОВ «Інтергіпс Україна» (клієнт) було укладено договір про надання правової (правничої) допомоги №170910 від 19.09.2022 (надалі - «Договір»), відповідно до п. 1.1 якого клієнт доручає, а адвокат надає правову допомогу клієнту, в обсязі та на умовах, які передбачені цим договором, а саме: представництво та захист інтересів клієнта у судах всіх інстанцій України щодо захисту його інтересів, за що клієнт зобов`язується сплатити адвокату гонорар (винагороду) у розмірі та на умовах визначених договором (Розділ 4 цього договору). Адвокат надає правову допомогу клієнту тільки на підставі тих документів, які були надані клієнтом адвокату або були їм зібрані.

29.11.2022 між адвокатом та клієнтом підписано акт наданих послуг №АНПЗ/11/2022, відповідно до якого адвокатом надано наступні послуги: вивчення матеріалів справи, формування правової позиції у спорі про стягнення заборгованості з ТОВ «Профсервіс Групп» на суму 1 872,00 грн.; підготовка позовної заяви для подачі позову до Господарського суду міста Києва у спорі про стягнення заборгованості з ТОВ «Профсервіс Групп» на суму 7 488,00 грн.; підготовка процесуальних документів у кількості необхідних для подачі позову до господарського суду міста Києва на суму 1 872,00 грн.

Відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (наприклад, рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N19336/04, п.269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Вказану правову позицію викладено у постанові від 17.09.2019 Верховного Суду по справі №910/4515/18.

Згідно з ч. 1-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (п. 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїс-Матеос проти Іспанії» від 23 червня 1993 року).

Захищене статтею 6 Європейської конвенції з прав людини право на справедливий судовий розгляд також передбачає право на змагальність провадження. Кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та має отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх.

До того ж, суд зазначає, що однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до ст. 2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом

Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п. 33 Рішення віл 27.10.1993 Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б.В. проти Нідерландів»).

У п. 26 рішення від 15.05.2008 Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» суд нагадує, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.

Суд не вбачає обґрунтованою, співмірною та розумною витрату суб`єктом професійної діяльності в сфері надання юридичних послуг (професійним адвокатом) з підготовки процесуальних документів у кількості необхідних для подачі позову до Господарського суду міста Києва на суму 1 872,00 грн., оскільки така послуга охоплюється послугою із здійснення підготовки заяв по суті спору, в даному випадку, підготовка позовної заяви для подачі до Господарського суду міста Києва, яка була включена до акту наданих послуг №АНПЗ/11/2022 від 29.11.2022 на суму 7 488,00 грн.

Отже, на переконання суду, позивачем подано до матеріалів справи достатньо доказів на підтвердження факту надання Адвокатським об`єднанням «Адвокатус» професійної правничої допомоги ТОВ «Інтергіпс Україна» в межах даної справи на суму 9 360,00 грн.

Виходячи з того, що позовні вимоги задоволені частково, витрати на професійну правничу допомогу відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 127, 129, 221, 243, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтергіпс Україна» про стягнення витрат на правову допомогу задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Профсервіс Групп» (03148, м. Київ, вул. Академіка Корольова, будинок 2-А, квартира 195; ідентифікаційний код 43041270) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтергіпс Україна» (03038, м. Київ, вул. Нововокзальна, будинок 21; ідентифікаційний код 44018127) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9 052 (дев`ять тисяч п`ятдесят дві) грн. 41 коп. Видати наказ.

3. В задоволенні іншої частини заяви відмовити.

4. Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.П. Босий