СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2023 року м. Харків Справа № 922/225/22

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Бородіна Л.І., суддя Мартюхіна Н.О.

за участю секретаря судового засідання Голозубової О.І.,

за участю:

прокурора Харківської обласної прокуратури - Владимирець А.О. на підставі службового посвідчення від 09.10.2020р. №057291;

прокурора Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова не з`явився;

1-го відповідача Буряковська О.Ю. - на підставі посвідчення № 2671;

2-го відповідача не з`явився;

3-го відповідача не з`явився;

4-го відповідача не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу керівника Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова, м.Харків (вх. №1471 Х/2) на ухвалу господарського суду Харківської області від 30.11.2022р. у справі №922/225/22 (суддя Аюпова Р.М., постановлену в м.Харків, дата складення повного тексту 30.11.2022р.)

за позовом: Керівника Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова, м.Харків,

до 1-го відповідача: Харківської міської ради, м.Харків,

до 2-го відповідача: Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, м.Харків,

до 3-го відповідача: Фізичної особи ОСОБА_1 , с. Беєве, Липоводолинський район, Сумська область,

до 4-го відповідача: Фізичної особи ОСОБА_2 , м.Харків,

про скасування рішення, визнання недійсним договору, витребування майна,

ВСТАНОВИВ:

Керівник Немишлянської окружної прокуратури м.Харкова звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до: Харківської міської ради; Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради; Фізичної особи ОСОБА_2 ; Фізичної особи ОСОБА_1 , в якому просить суд:

1. Визнати поважною причину пропуску строку на звернення до суду та поновити його.

2. Визнати незаконним та скасувати п. 2 додатку до рішення 9 сесії Харківської міської ради 7 скликання Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова від 26.10.2016 №412/16.

3. Визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлових приміщень від 13.01.2017 № 5437-В-С, укладений між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки і комунального майна Харківської міської ради та фізичною особою - підприємцем Володькіною Феодосією Іванівною (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Тихоновою І.В. та зареєстрований в реєстрі під № 1.

4. Витребувати у ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь Харківської міської територіальної громади в особі Харківської міської ради нежитлові приміщення 1-го поверху № 10-1-:-10-4, 12-1-:-12-3, загальною площею 63,0 кв.м., в житловому будинку літ. А-2, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , скасувавши державну реєстрацію права власності, проведену за рішенням приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Скорбач Я.С. № 51530008 від 10.03.2020, а Харківську міську раду зобов`язати прийняти вищевказані нежитлові приміщення.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 30.11.2022р. у справі №922/225/22 повернуто без розгляду позовну заяву та додані до неї документи Керівнику Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова на підставі частини 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України. Ухвала мотивована тим, що прокурором не було усунуто недоліки зазначені в ухвалі господарського суду Харківської області від 11.02.2022р. у справі №922/225/22, а саме: суду не надано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Керівник Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова з ухвалою суду першої інстанції не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 30.11.2022р. у справі №922/225/22 та передати справу №922/225/22 на розгляд до господарського суду Харківської області. Одночасно апелянт звернувся з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали господарського суду Харківської області від 30.11.2022р. у справі №922/225/22.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор посилається на те, що при постановленні оскаржуваної ухвали місцевим господарським судом було безпідставно не прийнято в якості належного доказу на підтвердження сплати судового збору платіжне доручення №347 від 17.02.2022р. на суму 2481,00грн.

Прокурор наголошує, що судовий збір було сплачено у відповідному розмірі за допомогою електронного платіжного засобу, через систему дистанційного обслуговування «Клієнт казначейства - Казначейство», у відповідності до приписів пунктів 1.3-1.5 розділу І Порядку казначейського обслуговування державного бюджету за витратами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.12.2012р. №1407.

Вказаний документ було подано до суду як роздруківку електронного документу, який містить електронні цифрові підписи та скріплений печаткою в електронній формі у встановленому законодавством порядку, а також містить QR-код та відмітку Системи дистанційного казначейського обслуговування "Клієнт казначейства - Казначейство" Державної казначейської служби України про дату та час проведення оплати 18.02.2022р. о 10:36:41год., що відповідає нормам частини 1 статті 6 Закону України "Про судовий збір", статті 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" та нормами частини 2 статті 91 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, прокурор зазначає, що відповідно до статті 9 Закону «Про судовий збір» перед відкриттям провадження у справі суд перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. Проте, місцевим господарським судом при постановленні оскаржуваної ухвали не було перевірено зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України та суд дійшов помилкового висновку про повернення позовної заяви позивачу на підставі частини 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 26.12.2022р. поновлено керівнику Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова строк на апеляційне оскарження ухвали господарського суду Харківської області від 30.11.2022р. у справі №922/225/22; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою керівника Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова на ухвалу господарського суду Харківської області від 30.11.2022р. у справі №922/225/22; ухвалено господарському суду Харківської області надіслати на адресу Східного апеляційного господарського суду справу №922/225/22; призначено справу до розгляду на 16.01.2023р. об 11:00 годині.

12.01.2023р. Харківською обласною прокуратурою подано до апеляційного господарського суду заяву про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням системи відеоконференцзв`язку "EasyCon".

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 12.01.2023р. задоволено заяву представника Харківської обласної прокуратури Владимирець А.О., про участь у судовому засіданні "16" січня 2023 р. об 11:00годині у справі №922/225/22 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду; ухвалено провести судове засідання в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку "EasyCon".

16.01.2023р. 1-им відповідачем - Харківською міською радою подано до апеляційного господарського суду клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв`язку із зайнятістю його представника в іншому судовому засіданні.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 16.01.2023р. оголошено в судовому засіданні перерву до 25.01.2023р. о 12:00год.

25.01.2023р. 3-м відповідачем подано до апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить суд апеляційну скаргу керівника Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова залишити без задоволення, ухвалу господарського суду Харківської області від 30.11.2022р. у справі №922/225/22 залишити без змін.

У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 25.01.2023р. прокурор Харківської обласної прокуратури підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 30.11.2022р. у справі №922/225/22 та передати справу №922/225/22 на розгляд до господарського суду Харківської області.

Представник 1-го відповідача заперечив проти вимог апеляційної скарги, просив відмовити в її задоволенні, ухвалу господарського суду Харківської області від 30.11.2022р. у справі №922/225/22 залишити без змін.

Враховуючи, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи по суті, що прокурор та 1-ий відповідач з`явились в судове засідання та надали пояснення в обґрунтування своїх вимог та заперечень, а інші сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи належним чином, колегія суддів вважає за можливе розглянути скаргу в даному судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, керівник Немишлянської окружної прокуратури м.Харкова звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до: Харківської міської ради; Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради; Фізичної особи ОСОБА_2 ; Фізичної особи ОСОБА_1 , в якому просить суд:

1. Визнати поважною причину пропуску строку на звернення до суду та поновити його.

2. Ввизнати незаконним та скасувати п. 2 додатку до рішення 9 сесії Харківської міської ради 7 скликання Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова від 26.10.2016 №412/16.

3. Визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлових приміщень від 13.01.2017 № 5437-В-С, укладений між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки і комунального майна Харківської міської ради та фізичною особою - підприємцем Володькіною Феодосією Іванівною (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Тихоновою І.В. та зареєстрований в реєстрі під № 1.

4. Витребувати у Гаврися Євгена Васильовича (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь Харківської міської територіальної громади в особі Харківської міської ради нежитлові приміщення 1-го поверху № 10-1-:-10-4, 12-1-:-12-3, загальною площею 63,0 кв.м., в житловому будинку літ. А-2, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , скасувавши державну реєстрацію права власності, проведену за рішенням приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Скорбач Я.С. № 51530008 від 10.03.2020, а Харківську міську раду зобов`язати прийняти вищевказані нежитлові приміщення (т.1 а.с.1-106).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 11.02.2022р. у справі №922/225/22 залишено без руху позовну заяву Керівника Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова (вх. № 225/22 від 24.01.2022), з тих підстав, що до позовної заяви було надано докази, які підтверджують сплату судового збору у меншому розмірі, ніж передбачено законодавцем (т.1 а.с.149-151).

23.02.2022р. керівником Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова було подано до господарського суду Харківської області клопотання (вх.№4383), в якому просив суд на виконання вимог ухвали господарського суду Харківської області від 11.02.2022р. у справі №922/225/22 долучити до матеріалів справи докази сплати судового збору в сумі 2481,00грн., а саме, платіжне доручення №347 від 17.02.2022р. з відміткою про оплату від 18.02.2022р. (т.2 а.с.183-197).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 30.11.2022р. у справі №922/225/22 повернуто позовну заяву та додані до неї документи Керівнику Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова - без розгляду, на підставі частини 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України, з тих підстав, що прокурором не було усунуто недоліки зазначені в ухвалі господарського суду Харківської області від 11.02.2022р. у справі №922/225/22, а саме не надано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі (т.2 а.с.200-202).

Повертаючи позовну заяву без розгляду, судом було зазначено про те, що оригіналу платіжного доручення Немишлянською окружною прокуратурою м. Харкова суду надано не було, про що свідчить складений відділом документального забезпечення контролю (канцелярія) акт від 23.02.2022р. про відсутність у поданій до суду заяві про усунення недоліків від 23.02.2022р. оригіналу доказів сплати судового збору.

Крім того, надана Немишлянською окружною прокуратурою м. Харкова копія платіжного доручення № 347 від 17.02.2022 про сплату судового збору в розмірі 2481,00грн. не засвідчена належним чином, що не відповідає приписам 91 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для задоволення апеляційної скарги, враховуючи наступне.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до абзаців 1-2 частини 1 статті 6 Закону України "Про судовий збір" судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі, у тому числі з використанням електронного платіжного засобу або за допомогою платіжних пристроїв, в тому числі з використанням платіжних систем через мережу Інтернет у режимі реального часу. За подання до суду процесуальних документів в електронній формі судовий збір може бути сплачено за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи та з використанням платіжних систем через мережу Інтернет у режимі реального часу.

Згідно з абзацом 3 частини 1 статті 6 Закону України "Про судовий збір" сплата судового збору за допомогою електронного платіжного засобу оформляється квитанцією платіжного термінала, чеком банкомата, сліпом або іншими документами за операціями з використанням електронних платіжних засобів у паперовій або електронній формі.

Згідно зі статтею 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Аналогічні положення містяться в Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004р. № 22, відповідно до пункту 1.4 глави 1 якої електронний розрахунковий документ - документ, інформація в якому представлена у формі електронних даних, включаючи відповідні реквізити розрахункового документа, який може бути сформований, переданий, збережений і перетворений у візуальну форму представлення електронними засобами.

Статтею 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" передбачено, що для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Крім того, постановою Правління Національного банку України від 28.05.2020р. № 68 з метою підвищення зручності розрахунків затверджено Правила формування та використання QR-коду для здійснення кредитових переказів, які визначають єдині засади формування та використання QR-коду учасниками безготівкових розрахунків для здійснення кредитових переказів та містять вимоги до елементів даних QR-коду.

Відповідно до пункту 5 вказаних Правил QR-код (quick response - швидкий відгук) - матричний код (двовимірний штрих-код), який містить інформацію щодо отримувача коштів і призначений для сканування за допомогою мобільного пристрою, сканера штрих-коду з метою швидкого та безпомилкового передавання реквізитів операції переказу коштів.

Згідно з пунктом 18 Правил інформація, що міститься в QR-коді, сканується та допомогою камери пристрою, платіжного застосунку, спеціалізованого банківського обладнання або універсального сканера QR-кодів. Дані розкодовуються як пропозиція щодо здійснення платежу, яка відобразиться в застосунку або інших інформаційних системах (програмному забезпеченні).

Частиною 1 статті 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" визначено, що оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".

Матеріалами справи підтверджується, що 23.02.2022р. керівником Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова було подано до господарського суду Харківської області клопотання (вх.№4383), в якому просив суд на виконання вимог ухвали господарського суду Харківської області від 11.02.2022р. у справі №922/225/22 долучити до матеріалів справи докази сплати судового збору в сумі 2481,00грн., а саме, платіжне доручення №347 від 17.02.2022р. з відміткою Системи дистанційного казначейського обслуговування "Клієнт казначейства - Казначейство" Державної казначейської служби України про оплату від 18.02.2022р. (т.2 а.с.183-197).

За змістом пункту 23-1 частини 1 статті 2 Бюджетного кодексу України Єдиний казначейський рахунок - рахунок, відкритий центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у Національному банку України для обліку коштів та здійснення розрахунків у системі електронних платежів Національного банку України, на якому консолідуються кошти державного та місцевих бюджетів, (фондів загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування, кошти інших клієнтів, які відповідно до законодавства заходяться на казначейському обслуговуванні (включаючи кошти, зараховані на єдиний рахунок).

Порядок роботи єдиного казначейського рахунку регламентується Положенням про єдиний казначейський рахунок, затвердженим наказом Державного казначейства України від 26.06.2002р. № 122.

Функціонування єдиного казначейського рахунку забезпечує, у тому числі казначейське обслуговування бюджетних коштів, зарахування податків і зборів (обов`язкових платежів) та інших надходжень, передбачених законодавством, до державного та місцевих бюджетів, швидку мобілізацію коштів, які протягом дня надходять на рахунки, відкриті в органах Державного казначейства України, та використання їх для проведення бюджетних видатків і здійснення інших операцій, що не суперечать законодавству, отримання в режимі реального часу інформації про обсяг коштів на єдиному казначейському рахунку, прискорення розрахунків за коштами, що обліковуються на єдиному казначейському рахунку.

Операції за рахунками, відкритими в органах Державного казначейства України, здійснюються із застосуванням засобів програмного забезпечення Державного казначейства України.

За змістом пунктів 1.3-1.5 розділу І Порядку казначейського обслуговування державного бюджету за витратами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.12.2012р. № 1407, у процесі казначейського обслуговування державного бюджету за видатками, операціями з надання кредитів за рахунок коштів державного бюджету та з погашення державного боргу може застосовуватися система дистанційного і обслуговування «Клієнт казначейства - Казначейство» (далі - система Казначейства) з використанням засобів криптографічного захисту інформації Державної казначейської служби України (далі - Казначейство).

У разі застосування системи Казначейства між розпорядниками бюджетних коштів (одержувачами бюджетних коштів) та органами Казначейства здійснюється обмін документами в електронному вигляді, в тому числі електронними документами.

Орган Казначейства перевіряє документи в електронному вигляді, передані розпорядником бюджетних коштів (одержувачем бюджетних коштів), на відповідність вимогам законодавства, в тому числі цього Порядку.

Отже, система дистанційного обслуговування призначена для надання клієнтам Державної казначейської служби України (розпорядникам та одержувачам бюджетних коштів) віддаленого доступу до інформаційних ресурсів ДКСУ для автоматизації процесу виконання бюджетів усіх рівнів.

Досліджуючи надане прокурором платіжне доручення, судовою колегією встановлено, що судовий збір було сплачено у відповідному розмірі за допомогою електронного платіжного засобу, через систему дистанційного обслуговування "Клієнт казначейства - Казначейство", у відповідності до приписів пунктів 1.3-1.5 розділу І Порядку казначейського обслуговування державного бюджету за витратами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.12.2012р. №1407.

У платіжному дорученні визначено призначення платежу *;101;22030101;02910108; Суд.збір.за поз. Немиш. окруж. пр-ри до Володькіної Ф.І. у спр.№922/225/22; Госп. суд Харків.обл;0901010;2800.

Вказаний документ подано до суду в електронному вигляді, який містить електронні цифрові підписи та скріплений печаткою в електронній формі у встановленому законодавством порядку, а також містить QR-код та відмітку Системи дистанційного казначейського обслуговування «Клієнт казначейства - Казначейство» Державної казначейської служби України про дату та час проведення оплати 18.02.2022р. о 10:36:41год., що відповідає приписам частини 1 статті 6 Закону України "Про судовий збір", статті 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" та частини 2 статті 91 Господарського процесуального кодексу України.

Зазначене свідчить про те, що органами Державної казначейської Служби України було перевірено відповідність наданого платіжного доручення про сплату судового збору вимогам чинного законодавства і проведено перерахування коштів на відповідний рахунок господарського суду Харківської області.

Отже, за наведених обставин, колегія суддів вважає, що висновки місцевого господарського суду про те, що документ про сплату судового збору мав бути поданий тільки в оригіналі суперечить приписам статті 6 Закону України "Про судовий збір" та частини 2 статті 91 Господарського процесуального кодексу України, де зазначено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

Крім того, господарським судом першої інстанції не було враховано тих обставин, що 01.09.2015р. набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору", яким вилучено норму щодо обов`язкової сплати судового збору виключно через установи банків або відділення зв`язку, а отже законодавство дозволяє платнику судового збору перераховувати судовий збір з використанням електронного платіжного засобу або за допомогою платіжних пристроїв, в тому числі з використанням платіжних систем через мережу Інтернет у режимі реального часу.

Судова колегія також зазначає, що відповідно до приписів частин 1 та 2 статті 9 Закону України "Про судовий збір" судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Таким чином, зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України перевіряється відповідно до Закону України "Про судовий збір", і виконуючи наведені вище вимоги закону, суди перевіряють таке зарахування, використовуючи способи, передбачені процесуальним законодавством, зокрема, в разі необхідності мають отримувати таку інформацію відповідно до Методичних рекомендацій підтвердження оплати судового збору з Державної казначейської служби України у комп`ютерній програмі "Діловодство спеціалізованого суду". Дані щодо підтвердження оплати судового збору надходять в автоматичному режимі до автоматизованої системи документообігу суду, роботу якої забезпечує комп`ютерна програма "Діловодство спеціалізованого суду" (КП "ДСС"). При цьому виконується автоматичне поєднання записів про оплату судового збору, які зазначаються в картці справи, із записами підтверджень про оплату судового збору, які надійшли з казначейства.

Обов`язок перевірки факту зарахування судового збору покладається на суд, і неподання стороною зазначених судом виписок не може бути підставою для повернення позовної заяви як такої, що не відповідає встановленим вимогам.

Відповідна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 28.02.2018р. у справі № 800/473/17, від 19.03.2019р. № 910/3788/18, від 07.10.2021р. у справі № 904/4137/20 та враховується колегією суддів у відповідності до приписів частини 6 статті 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України.

Проте, місцевий господарський суд при постановленні оскаржуваної ухвали про повернення позовної заяви без розгляду, не зазначив про перевірку та результат такої перевірки зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України із використанням комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду".

Матеріали справи не містять відповідних виписок з Реєстру підтверджень оплати із Казначейства в програмі "Діловодство спеціалізованого суду" про відсутність станом на дату повернення позовної заяви відомостей про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Слід зазначити, що за наявності сумнівів щодо наданих позивачем доказів сплати судового збору суд вправі в порядку частини 2 статті 119 Господарського процесуального кодексу України продовжити строк на усунення недоліків з ініціативи суду.

За наведених обставин, колегія суддів вважає необґрунтованим висновок господарського суду першої інстанції про повернення позовної заяви прокурору на підставі частини 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України.

Судова колегія також зазначає, що важливим елементом верховенства права є гарантія справедливого судочинства. Так, у рішенні у справі "Беллет проти Франції" ("Bellet v. France", заява № 13343/87) від 04.12.1995 Європейський суд з прав людини зазначив, що "стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів якого є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права у демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в її права".

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження. Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28.10.1998).

Колегія суддів звертає увагу, що вирішуючи питання про наявність чи відсутність підстав для відкриття провадження у справі чи повернення позовної заяви господарський суд першої інстанції мав врахувати обов`язок суду сприяти учасникам справи у реалізації їх процесуальних прав з дотриманням принципу розумності та пропорційності, з метою уникнення надмірного формалізму, із додержанням балансу між метою забезпечення належної процесуальної поведінки сторони та забезпеченням її права на звернення до суду. Відповідний висновок має бути зроблено із додержанням балансу між метою забезпечення належної процесуальної поведінки сторони та забезпеченням її права на апеляційне оскарження судового рішення.

Статтею 275 Господарського процесуального кодексу України передбачено право суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції (частина 3 статті 271 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги керівника Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова, скасування оскаржуваної ухвали господарського суду Харківської області від 30.11.2022р. у справі №922/225/22 з направленням даної справи на розгляд до суду першої інстанції.

У зв`язку зі скасуванням ухвали місцевого господарського з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, розподіл сум судового збору повинен бути здійснений судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами статті 129 Господарського процесуального кодексу України .

Керуючись ст. ст. 129, 226, 255, 269, 270, 280 - 282 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу керівника Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова задовольнити.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 30.11.2022р. у справі №922/225/22 скасувати.

Справу №922/225/22 направити на розгляд до господарського суду Харківської області.

Повний текст постанови складено 02.02.2023

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строк оскарження в касаційному порядку встановлені статтями 286 289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.В. Плахов

Суддя Л.І. Бородіна

Суддя Н.О. Мартюхіна