ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2023м. ДніпроСправа № 904/4299/22

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз", м. Київ

до Приватного підприємства "Оріон-М", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення 285 667,91 грн, -

Суддя Бажанова Ю.А.

Секретар судового засідання Бочарова М.О.

Представники сторін

від позивача: Вагнер Дмитро Вікторович, довіреність № 1-3401 від 21.12.2022 адвокат

Від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Приватного підприємства "Оріон-М" на свою користь 123 826,49 грн пені, 142 028,00 грн інфляційних втрат та 19 813,43 грн 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем своїх зобов`язань в частині своєчасного та повного перерахування суми попередньої оплати у відповідно до умов договору № від 26.11.2021.

Позивач зазначає, що своє зобов`язання передбачене пунктом 3.1. договору в частині здійснення попередньої оплати у розмірі 100% суми договору визначеної пунктом 2.1. договору виконав частково та з порушенням строку оплати визначеної пунктом 3.1. договору, а саме відповідачем було сплачено 3 759 979,39 грн, що менше розміру попередньої оплати вказаної в пункті 3.1. договору та суми визначеної пунктом 2.1. договору. Таким чином невиконаним залишалось зобов`язання в частині попередньої оплати товарів на суму 240 020,61 грн, що є порушенням пункту 3.1. договору.

На підставі такого, позивач нарахував відповідачу пеню за неналежне виконання зобов`язань за договором у зв`язку з порушенням належного строку перерахування суми передоплати у розмірі 123 826,49 грн, інфляційні втрати у розмірі 142 028,00 грн та три проценти річних від простроченої суми у розмірі 19 813,43 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 28.11.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 14.12.2022.

До Господарського суду Дніпропетровської області 12.12.2022 від Приватного підприємства "Оріон-М" засобами електронного зв`язку надійшов відзив в якому просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В своєму відзиві відповідач зазначає, що між підприємствами була усна домовленість, що у разі наявності у продавця товару, він повідомляє про це покупця, покупець, в свою чергу, здійснює попередню 100% оплату орієнтовної вартості наявного товару, та після цього буде здійснюватись поставка. Саме згідно цієї домовленості і будувались взаємовідносини між нашими підприємствами: Продавець повідомляв про наявний товар, покупець сплачував орієнтовну суму передплати за наявний товар, про який повідомляв продавець і після цього здійснювалась поставка.

Відповідач вважає, що з метою виконання цілі договору - придбання товару однією стороною та отримання оплати за товар другою стороною, враховуючи інтереси сторін та забезпечення загальногосподарського інтересу, сторони договору своїми діями змінили умови договору щодо порядку оплати товару: покупець сплачував 100% орієнтовної вартості товару, яка планувалась до поставки після чого відбувалась поставка товару.

Зазначає й про те, що фактично поставка товару була здійснена 12-ма окремими поставками в період з 13.01.2022 до 21.02.2022, що підтверджується видатковими накладними та покупець придбав труби згідно позицій 13, 14 Специфікації, які знаходились в смт. Новопсков, Луганської області.

07.03.2022 Приватне підприємство "Оріон-М" отримало від філії "Управління Укргазтехзв`язок" Акціонерного товариства "Укртрансгаз" повідомлення про настання форс-мажор них обставин, не залежать від його волі, суттєво ускладнили його роботу і унеможливили виконання ним своїх зобов`язань за договором. Тобто фактично з 07.03.2022 у зв`язку з форс-мажорними обставинами, зобов`язання за договором зупинились. 15 березня 2022 року на електронну пошту Приватного підприємства "Оріон-М" від позивача надійшло повідомлення з проханням сплатити рахунок, оскільки в лютому місяці було відвантажено труби більше, ніж було оплачено. До листа було прикріплено рахунок №2 від 01.03.2022 на загальну суму 23 979,39 грн, який був оплачений відповідачем 04.04.202, що підтверджується банківською випискою позивача за 04.04.2022, доданою ним до позовної заяви.

Отже така дія позивача - виписування окремого рахунку для оплати остаточного розрахунку за договором, хоча загальна вартість поставлених товарів не перевищувала суму вказану в рахунку №30 від 29.11.2021, є також підтвердженням, що порядок оплати за договором сторони змінили своїми конклюдентними діями.

Звертає увагу суду й на те, що між продавцем та покупцем 30.04.2022 було складено акт звірки розрахунків, згідно якого станом на 30.04.2022 за договором було поставлено товарів на 3 759 979,39 гри., які оплачені відповідачем у повному обсязі.

При цьому з акту звірки вбачається, що станом на 01.11.2021 заборгованість Приватного підприємства "Оріон-М" відсутня, тобто це підтверджує, що позивач не нараховував передплату в розмірі 4 000 000,00 грн. та в акті звірки розрахунків вказано про відсутність заборгованості покупця. Також 06.12.2022р. на адресу ПП "Оріон-М" надійшов підготовлений відповідачем ще один акт звірки розрахунків за договором за період з 01.01.2022 по 30.10.2022, в якому також зазначено про відсутність заборгованості відповідача перед позивачем.

Отже, оскільки в Актах звірки розрахунків вказано про відсутність заборгованості покупця, то основна заборгованість в розмірі 240 020,61 грн., про яку зазначає позивач, та яку включає в розрахунки господарських санкцій, відсутня.

Претензію АТ "Укртрансгаз" направив ПП "Оріон-М" лише 07.07.2022, вже після направлення повідомлення про настання форс-мажорних обставин у зв`язку з чим продавець не може здійснювати свої зобов`язання за договором та після укладання акту звірки розрахунків за договором станом на 30.04.2022.

Таким чином вважає, що вищевикладене свідчить, що Приватне підриємство "Оріон-М" виконало свої зобов`язання за договором оплатило поставлений товар у повному обсязі, згідно домовленостей між підприємствами, без будь-якого заперечення з боку продавця на поставку товарів за які надійшла передплата, а тому заборгованість відповідача перед позивачем за договором відсутня, та як наслідок відсутні підстави для нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Також зазначає і про те, що пеня нарахована позивачем за період з 11.12.2021 до 12.09.2022, що перевищує шестимісячний строк можливого нарахування пені, у зв`язку з цим, вважає за неможливе стягувати з ПП "Оріон-М" нараховану позивачем пеню. При цьому як вказували вище, з 07.03.2022 зобов`язання за договором зупинились, і здійснювати будь-які нарахування господарських санкцій після цієї дати неможливо. Також до розрахунку пені включена сума в розмірі 24 0020,61 грн., яку позивач вказує, як суму основного боргу, але яка відсутня, оскільки поставка товару на цю суму не відбулася. Це ж стосується й розрахунків інфляційних втрат та 3% річних. Розрахунок інфляційних втрат позивачем здійснив за період з 13.01.2022 до 31.08.2022, а розрахунок 3% за період з 11.12.2021 до 12.09.2022, хоча з 07.03.2022р. зобов`язання за договором зупинились та до розрахунків позивач включив суму в розмірі 240 020,61 грн., на яку поставка товару не відбулася. Таким чином відповідач, вважає, що підстави для стягнення 123 826,49 грн. пені. 142028.00 гри. інфляційних втрат та 19 813,43 гри. 3% річних з Приватного підприємства "Оріон-М" на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" відсутні.

Також Приватним підприємством "Оріон-М" направлено клопотання про відкладення розгляду підготовчого засідання на іншу дату, з метою надання позивачу часу для отримання відзиву з доказами та можливістю наданням ним відповіді на відзив відповідачу.

У судовому засіданні, яке відбулося 14.12.2022, представник позивача заявив про отримання відзиву на позов та про бажання скористатися правом на подання заперечень на нього.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.2022 відкладено підготовче судове засідання у справі на 10.01.2023.

29.12.2022 від представника позивача надійшла відповідь на відзив в якому просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та зазначає, що будь-яких усних домовленостей про зміну умов договору між сторонами не існувало і не існує. Міркування відповідача про те, що сторони договору своїми діями змінили умови договору щодо порядку оплати товару є безпідставним, та недоведеними належним та достовірними доказами, не гуртуються на умовах договору.

Щодо акту звірки розрахунків, який засвідчує факт здійснення оплати відповідачем лише суми 3 759 979,39грн позивач вважає, що це є свідченням порушення з боку відповідача умов договору, адже пунктом 3.1. передбачено здійснення 100% оплати ціни договору визначеного пунктом 2.1. у сумі 4 000 000,00 грн.

04.01.2023 від представника Приватного підприємства "Оріон-М" Лозицького Олександра Павловича надійшла заява про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та системи відеоконференцзв`язку "EasyCon".

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 05.01.2023 заяву представника Приватного підприємства "Оріон-М" Лозицького Олександра Павловича про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено; призначено судове засідання 10.01.2023 в режимі відеоконференції для представника Приватного підприємства "Оріон-М" Лозицького Олександра Павловича поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в системі відеоконференцзв`язку "EasyCon".

У судовому засіданні, яке відбулося 10.01.2023, з`явився представники позивача та відповідача.

У підготовчому засіданні 10.01.2023 господарським судом, відповідно до вимог статті 182 Господарського процесуального кодексу України, були здійснені всі дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 10.01.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті в засіданні на 25.01.2023.

У судовому засіданні, яке відбулося 25.01.2023 представник позивача підтримав позовні вимоги, представник відповідача підтримав заперечення на позов.

У судовому засіданні від 25.01.2023 оголошено перерву до 08.02.2023.

02.02.2023 від представника Приватного підприємства "Оріон-М" Лозицького Олександра Павловича надійшла заява про проведення 08.02.2023 судового засідання без його участі та подав до суду свою промову у письмовому вигляді (для судових дебатів).

У судовому засіданні, яке відбулося 08.02.2023 представник позивача підтримав позовні вимоги, представник відповідача у судове засідання 08.02.2023 не з`явився, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи без участі його представника.

У судовому засіданні 08.02.2023 оголошені вступна та резолютивна частини.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

ВСТАНОВИВ:

26.11.2021 між Приватним Підприємством "Оріон-М" (покупець) та Акціонерним товариством "Укртрансгаз" (продавець) було укладено договір № від 26.11.2021, відповідно до пункту 1.1. договору продавець зобов`язується за цим договором передати у власність покупця, труби, які були у використанні, далі - товари, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товари на умовах цього договору.

Відповідно до пункту 1.2. договору найменування товарів, місце поставки, одиниця виміру, розрахункова маса та вартість, зазначені у Специфікації, наведеній у додатку до цього договору, який є його невід`ємною частиною, далі - Специфікація.

Згідно з пунктом 2.1. договору, ціна договору складається із загальної вартості товарів, наведених у Специфікації до цього договору і становить 4 000 000,00 грн. в т.ч. ПДВ.

Відповідно пункту 3.1. договору розрахунки за товари проводяться на умовах попередньої оплати, яка здійснюється покупцем у розмірі 100% від ціни договору, зазначеної в пункті 2.1. протягом 5 банківських днів з дати укладення договору та отримання оригіналу рахунку-фактури від продавця, шляхом перерахування покупцем грошових коштів на поточний рахунок продавця, зазначений у розділі 12 цього договору.

В графі призначення платежу платіжного доручення на перерахування коштів покупець вказує номер цього договору.

Відповідно до пунктів 5.1.1, 5.1.6 покупець зобов`язався, оплачувати товари своєчасно та в повному обсязі згідно умов цього договору; негайно письмово інформувати продавця про ускладнення, які виникають в ході виконання своїх зобов`язань за цим договором або про наявність обставин, що випливають на строки оплати, приймання, вивозу товарів.

Цей договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє в частині передачі товарів по "31" березня 2022 року, а в частині розрахунків - до їх повного завершення (пункт 10.1 договору).

Закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (пункт 6.11 договору).

На виконання пункту 3.1. договору Акціонерне товариство "Укртрансгаз" направило покупцю рахунок-фактуру №30 від 29.11.2021 на суму 4 000 000,00 грн., що відповідає ціні договору вказаної в пункті 3.1. договору (а.с. 16, том 1).

Відправлений рахунок-фактури №30 від 29.11.2021 був отриманий покупцем 05.12.2021, що підтверджується інформацію ТОВ "Нова пошта" по відправленню №2379 та останнім не заперечується (а.с. 17, том 1).

Приватне підприємство "Оріон-М" своє зобов`язання передбачене пунктом 3.1. договору в частині здійснення попередньої оплати у розмірі 100% суми договору визначеної пунктом 2.1. договору виконав частково, а саме покупцем було сплачено 3 759 979,39 грн. у період з 28.12.2021 по 04.04.2022, що підтверджується виписками по рахунку (а.с. 18-42, том 1).

07.07.2022 Акціонерне товариство "Укртрансгаз" направило Приватному підприємству "Оріон-М" претензію №1 на суму 334 015,68 грн, в якій вимагало перерахувати на розрахунковий рахунок Акціонерного товариства "Укртрансгаз" грошові кошти у загальному розмірі 334 015,68 грн, з яких 218 261,38 грн. пені, 97 302,09 грн інфляційних нарахувань та три проценти річних у розмірі 18 452,21 грн нарахованих за порушення умов договору № від 26.11.2021.

22.07.2022 від Приватного підприємства "Оріон-М" до Акціонерного товариства "Укртрансгаз" надійшов лист вих. №22/07 від 22.07.2022 в якому зазначено у зв`язку з тим, що продавець не міг поставити товар в повному обсязі, між підприємствами була усна домовленість, що у разі наявності у продавця товару, він повідомляє про це покупця, покупець, в свою чергу, здійснює попередню 100% оплату вартості наявного товару і після цього здійснюється поставка. Згідно цієї домовленості Приватне підприємство "Оріон-М" здійснювало попередню оплату за партії товару, що поставлялись, а Акціонерне товариство "Укртрансгаз" поставляло відповідні партії товару. Всього було поставлено товарів на 375 9979,39 грн., які оплачені Приватним підприємством "Оріон-М" у повному обсязі, про що свідчить Акт звірки розрахунків станом на 30.04.2022. При цьому в Акті звірки розрахунків зазначено про відсутність заборгованості покупця.

Також в листі зазначено, що Акціонерним товариством "Укртрансгаз" 07.03.2022 Приватному підприємству "Оріон-М" було направлено повідомлення стосовно настання форс-мажорних обставин, у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану, що унеможливило виконання продавцем своїх обов`язків за договором, оскільки поставка товару відбулася в меншому обсязі, ніж встановлено договором. Таким чином після отримання повідомлення Приватним підприємством "Оріон-М" й було здійснено остаточний перерахунок вартості оплаченого та поставленого товару та складено вищезазначений акт.

Акціонерне товариство "Укртрансгаз" посилається на порушення Приватним підприємством "Оріон-М" зобов`язань за договором в частині своєчасного та повного перерахування суми попередньої оплати, у зв`язку з чим просить стягнути пеню, 3% річних та інфляційні втрати, проти чого заперечує відповідач, що і є причиною виникнення спору.

Предметом спору є стягнення з відповідача на користь позивача 123 826,49 грн пені, 142 028,00 грн інфляційних нарахувань та 3% річних у розмірі 19 813,43 грн.

Предметом доказування у справі є обставини укладання договору № від 26.11.2021, порядок здійснення розрахунків, , строк дії договору, наявність / відсутність прострочення здійснення розрахунків за договором, наявність / відсутність підстав для стягнення пені, 3% річних, інфляційних втрат.

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина 1 статті 193 Господарського кодексу України).

Статтею 655 Цивільного кодексу України врегульовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 1 статті 656 Цивільного кодексу України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Згідно зі статтею 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (стаття 663 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно пункту 3.1 договору розрахунки за товари проводяться на умовах попередньої оплати, яка здійснюється покупцем у розмірі 100% від ціни договору, зазначеної в пункті 2.1. протягом 5 банківських днів з дати укладення договору та отримання оригіналу рахунку-фактури від продавця, шляхом перерахування покупцем грошових коштів на поточний рахунок продавця, зазначений у розділі 12 цього договору.

На виконання пункту 3.1. договору Акціонерне товариство "Укртрансгаз" направило покупцю рахунок-фактуру №30 від 29.11.2021 на суму 4 000 000,00 грн., який отриманий покупцем 05.12.2021, що підтверджується інформацію ТОВ "Нова пошта" по відправленню №2379 та останнім не заперечується.

Приватне підприємство "Оріон-М" своє зобов`язання передбачене пунктом 3.1. договору в частині здійснення попередньої оплати у розмірі 100% суми договору визначеної пунктом 2.1. договору виконав частково, а саме покупцем було сплачено 3 759 979,39 грн. у період з 28.12.2021 по 04.04.2022, що підтверджується виписками по рахунку.

Відповідно до положень статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Стаття 549 Цивільного кодексу України визначає, що неустойка (пеня, штраф) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 6.1 договору встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену законодавством України та цим договором.

Згідно пункту 6.3. договору, у разі не оплати або несвоєчасної оплати товарів у строки, зазначені в пункті 3.1 цього договору, покупець сплачує на користь продавця, крім суми заборгованості, пеню в розмірі 0,1 відсотка, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 123 826,49 грн. пені та 19 813,43 грн. 3% річних за загальний період з 11.12.2021 по 12.09.2022, 142 028,00 грн. інфляційних втрат за період з грудня 2021 року по серпень 2022 року.

Приватне підприємство "Оріон-М" проти нарахування заперечує, посилаючись на те, що між підприємствами була усна домовленість, що у разі наявності у продавця товару, він повідомляє про це покупця, покупець, в свою чергу, здійснює попередню 100% оплату орієнтовної вартості наявного товару, та після цього буде здійснюватись поставка. Саме згідно цієї домовленості і будувались взаємовідносини між нашими підприємствами: Продавець повідомляв про наявний товар, покупець сплачував орієнтовну суму передплати за наявний товар, про який повідомляв продавець і після цього здійснювалась поставка, на думку відповідача, сторони договору своїми діями змінили умови договору щодо порядку оплати товару: покупець сплачував 100% орієнтовної вартості товару, яка планувалась до поставки після чого відбувалась поставка товару.

На підтвердження своїх доводів відповідач посилається на фактично здійснену поставку товару 12-ма окремими поставками в період з 13.01.2022 до 21.02.2022, що підтверджується видатковими накладними та покупець придбав труби згідно позицій 13, 14 Специфікації, які знаходились в смт. Новопсков, Луганської області.

07.03.2022 Приватне підприємство "Оріон-М" отримало від філії "Управління Укргазтехзв`язок" Акціонерного товариства "Укртрансгаз" повідомлення про настання форс-мажор них обставин, не залежать від його волі, суттєво ускладнили його роботу і унеможливили виконання ним своїх зобов`язань за договором, тобто фактично з 07.03.2022 у зв`язку з форс-мажорними обставинами, зобов`язання за договором зупинились.

За доводами відповідача, остаточні розрахунки здійснені після отримання 15.03.2022 від позивача повідомлення з проханням сплатити рахунок, оскільки в лютому місяці було відвантажено труби більше, ніж було оплачено. До листа було прикріплено рахунок №2 від 01.03.2022 на загальну суму 23 979,39 грн, який був оплачений відповідачем 04.04.202, що підтверджується банківською випискою позивача за 04.04.2022, доданою ним до позовної заяви.

На думку відповідача, дія позивача щодо виписування окремого рахунку для оплати остаточного розрахунку за договором, хоча загальна вартість поставлених товарів не перевищувала суму вказану в рахунку №30 від 29.11.2021, є також підтвердженням, що порядок оплати за договором сторони змінили своїми конклюдентними діями.

Звертає увагу суду й на те, що між продавцем та покупцем 30.04.2022 було складено акт звірки розрахунків, згідно якого станом на 30.04.2022 за договором було поставлено товарів на 3 759 979,39 гри., які оплачені відповідачем у повному обсязі.

Приватне підприємство "Оріон-М" вважає, що виконало свої зобов`язання за договором оплатило поставлений товар у повному обсязі, згідно домовленостей між підприємствами, без будь-якого заперечення з боку продавця на поставку товарів за які надійшла передплата, а тому заборгованість відповідача перед позивачем за договором відсутня, та як наслідок відсутні підстави для нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Між тим, з такими доводами господарський суд не погоджується з таких підстав.

Так, умовами договору передбачений обов`язок покупця перерахувати 100% попередньої оплати у розмірі 4 000 000,00 грн., а також передбачена відповідальність за несвоєчасне перерахування (пеня в розмірі 0,1 відсотка, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу).

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19).

За змістом статей 509, 524, 533-535 і 625 Цивільного кодексу України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц (провадження № 14-68цс18) та від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18).

Згідно з приписами пункту 3.1 договору обов`язок перерахувати 100% попередньої оплати у розмірі 4 000 000,00 грн. є грошовим зобов`язанням, а тому відповідно на нього можуть нараховуватися інфляційні втрати та 3 % річних на підставі частини другої статті 625 цього Кодексу.

При цьому у статті 625 Цивільного кодексу України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Матеріалами справи підтверджується, що Приватне підприємство "Оріон-М" своє зобов`язання передбачене пунктом 3.1 договору в частині здійснення попередньої оплати у розмірі 100% суми договору визначеної пунктом 2.1. договору виконав частково та з порушенням строків, а саме покупцем було сплачено 3 759 979,39 грн. (зобов`язання у розмірі 4 000 000,00 грн.) у період з 28.12.2021 по 04.04.2022 (зобов`язане перерахувати до 10.12.2021).

07.03.2022 Приватне підприємство "Оріон-М" отримало від філії "Управління Укргазтехзв`язок" Акціонерного товариства "Укртрансгаз" повідомлення про настання форс-мажорних обставин, не залежать від його волі, суттєво ускладнили його роботу і унеможливили виконання ним своїх зобов`язань за договором.

За приписами пункту 7.1 договору сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язання за цим договором у разі виникнення обставин непереборної сили на території України, які не існували під час укладення договору та виникло поза волею сторони (аварія, катастрофа, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, війна, терористичні акти, пожежі, повені, зсуви ґрунту, інші стихійні лиха чи природні явища, рейдерські захвати, хакерські атаки, заборонні заходи вищих законодавчих та /або виконавчих органів державної влади, які виникли після цього договору та які сторони не могли передбачити або запобігти їм, якщо ці обставини вплинули на виконання сторонами своїх зобов`язань, тощо).

Сторона, що не може виконувати зобов`язання за цим договором унаслідок дії обставин непереборної сили, повинна не пізніше ніж протягом 5-ти днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі (пункт 7.2 договору).

За загальним правилом, неможливість виконати зобов`язання внаслідок дії обставин непереборної сили відповідно до вимог законодавства є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (частина 1 статті 617 Цивільного кодексу України).

З наведеного вбачається, що учасник господарського зобов`язання може бути звільнений від відповідальності за невиконання, а не від виконання в цілому. В будь-якому разі сторона зобов`язання, яка його не виконує, повинна довести, що в кожному окремому випадку саме ці конкретні обставини мали непереборний характер саме для цієї конкретної особи. І кожен такий випадок має оцінюватись судом незалежно від наявності засвідчених компетентним органом обставин непереборної сили.

За приписами пункту 4.1 договору приймання-передача товарів здійснюється партіями в межах Специфікації на підставі замовлень покупця, які покупець надсилає продавцю в письмовій формі після здійснення попередньої оплати пункту 3.1 цього договору.

У випадку, якщо загальна вартість товарів, прийнятих покупцем за актами приймання-передачі товарів, становитиме меншу суму від суми попередньої оплати здійсненої згідно з пунктом 3.1, продавець повертає покупцю суму надлишково сплачених коштів у термін 5ти банківських днів від дати отримання письмової вимоги покупця про повернення коштів (пункт 3.2.2 договору).

Верховний Суд у постанові від 25.01.2022 по справі № 904/3886/21 зазначив, що форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер, а зацікавленій стороні необхідно довести (1) факт їх виникнення; (2) те, що обставини є форс-мажорними (3) для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд і у постанові від 16.07.2019 по справі №917/1053/18, зазначивши, що лише посилання сторони у справі на наявність обставин непереборної сили та надання підтверджуючих доказів не може вважатися безумовним доведенням відповідних обставин, яке не потребує оцінки суду. Саме суд повинен на підставі наявних у матеріалах доказів встановити, чи дійсно такі обставини, на які посилається сторона, є надзвичайними і невідворотними, що об`єктивно унеможливили належне виконання стороною свого обов`язку.

Відповідачем не надано належних та допустимих, у розумінні статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, доказів існування форс-мажорних обставин у взаємовідносинах із позивачем по договору, як і не надано обґрунтованих причинно-наслідкових зв`язків між введенням 24.02.2022 в Україні воєнного стану та неможливістю виконання відповідачем своїх зобов`язань за вказаним договором.

При цьому господарський суд погоджується із доводами позивача про те, що існування форс-мажорних обставин є підставою від відповідальності за невиконання, а не від виконання в цілому. Крім того, у листі про настання форс-мажорних обставин, позивач не відмовлявся від виконання зобов`язань за договором та повідомив про його виконання за найменшої можливості його виконати навіть в умовах воєнного стану.

Натомість відповідачем не надано належних та допустимих, у розумінні статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, доказів існування форс-мажорних обставин у взаємовідносинах із позивачем по договору, як і не надано обґрунтованих причинно-наслідкових зв`язків між введенням 24.02.2022 в Україні воєнного стану та неможливістю виконання відповідачем своїх зобов`язань за вказаним договором, отриманням повідомлення позивача про наявність форс-мажорних обставин.

Щодо доводів відповідача про те, що сторони своїми діями фактично змінили порядок оплати (позивачем здійснювалась поставка за відсутності перерахування всієї суми передоплати, в тому числі й частково у більшому розмірі, ніж отримано передоплату), господарський суд погоджується із доводами позивача, що сторонами відповідні зміни у порядку пункту 11.1 договору не вносились, як і не вносились зміни до пункту 6.3 договору, що унеможливлює дослідження до якої згоди сторони дійшли щодо здійснення порядку розрахунків (в якій редакції саме редакції).

З урахуванням викладеного господарський суд вважає правомірними позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 123 826,49 грн. пені та 19 813,43 грн. 3% річних за загальний період з 11.12.2021 по 12.09.2022, 142 028,00 грн. інфляційних втрат за період з грудня 2021 року по серпень 2022 року.

При цьому господарський суд враховує, що відповідно до пункту 6.11 договору закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення. яке мало місце під час дії договору.

З приводу нарахування пені, суд зазначає наступне.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Разом з цим, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" №540-IX від 30.03.2020 було доповнено Розділ IX Прикінцеві положення Господарського кодексу України пунктом 7 такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 232, 269, 322, 324 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину".

Так, Всесвітня організація охорони здоров`я (ВООЗ) 11.03.2020 оголосила пандемію коронавірусу. Постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 на усій території України установлено карантин з 12 березня 2020 року.

До того ж сторонами договір № укладено 26.11.2021, тобто вже після внесення змін до чинного законодавства.

Тому, сторони на момент укладення договору розуміли, що строк нарахування пені вже не буде обмежений 6-місячним строком.

Станом на 12.09.2022 (кінцеву дату нарахування пені) на усій території України продовжував діяти карантин, пов`язаний із запобіганням поширення коронавірусної хвороби (COVID-19).

Отже, нарахування пені за порушення відповідачем зобов`язань є правомірним у період з 11.12.2021 по 12.09.2022

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Таким чином, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання; незначності прострочення виконання; наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам; поведінки винної особи тощо.

Разом з тим, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши подані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Водночас, висновок суду щодо необхідності зменшення розміру пені, який підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, також на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України) та засадах господарського судочинства, визначених статтею 2 Господарського процесуального кодексу України.

Одночасно, в чинному законодавстві України відсутній вичерпний перелік виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку. Отже, вказане питання віршується судом з урахуванням приписів статті 86 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності є одночасно дисциплінування боржника (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.

Метою застосування неустойки є в першу чергу захист інтересів кредитора, однак не застосування до боржника заходів, які при цьому можуть призвести до настання негативних для нього наслідків як суб`єкта господарської діяльності.

Інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання.

Згідно із частиною 3 статті 13 Цивільного кодексу України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України одними із загальних засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Крім того, господарський суд вважає за необхідне наголосити на тому, що відповідно до частини 3 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання має ґрунтуватись на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

При цьому, у рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 № 18-рп/2004 зазначено, що поняття "охоронюваний законом інтерес" у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, зокрема, з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Суд виходить із того, що у принципі добросовісності, а саме: при реалізації прав і повноважень, закладений принцип неприпустимості зловживання правом, згідно з якими здійснення прав та свобод однієї особи не повинне порушувати права та свободи інших осіб. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право.

Сторони є вільними у виборі контрагента, у визначенні умов договору, тощо, що відповідає нормам закону. Добросовісність, розумність та справедливість є засадами зобов`язальних правовідносин і зміст даних принципів полягає у тому, що тексти законів, правочинів та їх застосування суб`єктами цивільних правовідносин мають бути належними і справедливими та відповідати загальновизнаним нормам обороту; закріпленні можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу; поєднання створення норм, спрямованих на забезпечення реалізації цивільного права з дотриманням прав і інтересів інших осіб. В свою чергу, добросовісність є внутрішнім критерієм, в той час як справедливість і розумність - зовнішнім або об`єктивним, і зазначені принципи у сукупності є оціночними категоріями цивільного права.

Суд враховує і те, що цивільне законодавство не дає визначення даних принципів, віддаючи це на розсуд сторін зобов`язання, тобто укладаючи угоду сторони повинні керуватись внутрішнім критерієм - добросовісністю по відношенню до контрагента (вчиняти дії таким чином, щоб при цьому не завдавалася шкода, неможливість укладення зобов`язання на засадах обману, насильства, зловживання довірою, дотримуватись правової поведінки суб`єктів зобов`язання, вчиняти всі залежні від сторони зобов`язання дії щодо належного виконання зобов`язання та непорушення прав інших осіб), і виходити з зовнішнього критерію - справедливості та розумності, що виражається в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню, тобто кожна сторона у виконанні цивільно-правових зобов`язань повинна дотримуватись такої поведінки по відношенню до своїх прав і обов`язків, яка б виключала необ`єктивні (неупереджені, несправедливі) дії сторін зобов`язання стосовно одна одної.

Із мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013 вбачається, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Отже, цивільні та господарські відносини повинні ґрунтуватись на засадах справедливості, добросовісності, розумності. Наявність у кредитора можливості стягувати з боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06.11.2018 у справі № 913/89/18, від 04.12.2018 у справі № 916/65/18, від 03.07.2019 у справі №917/791/18, від 22.10.2019 у справі № 904/5830/18.

Згідно з частиною 1 статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Відтак, застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності та справедливості.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити майновий стан сторін, співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, а також чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Суд відзначає, що вказане питання вирішується судом з урахуванням приписів статті 86 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

При цьому, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Аналогічний висновок щодо можливості зменшення розміру заявленої до стягнення пені, що є правом суду, яке реалізується ним на власний розсуд, викладений також у постановах Верховного Суду від 04.05.2018 у справі № 917/1068/17, від 22.01.2019 у справі № 908/868/18, від 13.05.2019 у справі № 904/4071/18, від 22.04.2019 у справі № 925/1549/17, від 30.05.2019 у справі № 916/2268/18, від 04.06.2019 у справі № 904/3551/18.

В аспекті права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд звертає увагу на наступні обставини та вважає за необхідне використати надане національним законодавством України право суду на зменшення розміру штрафних санкцій.

Господарський суд враховує, що у Специфікації до договору місцем поставки товару визначено: м. Краматорськ, Донецької області, смт. Ялта Мангушського району Донецької області, смт. Новопсков Луганської області.

Згідно з наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 "Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією" Краматорська міська територіальна громада (код UA0098500) визнана територією можливих бойових дій з 24.02.2022, тимчасово окупованими російською федерацією території України: вся територія Маріупольського району (код UA0070889) з 05.03.2022, Новопсковська селищна територіальна громада (код UA0072167) з 03.03.2022.

Суд об`єктивно оцінивши даний випадок, приймає до уваги причини неналежного виконання зобов`язання відповідачем, надаючи оцінку всім обставинам справи в їх сукупності, враховуючи інтереси обох сторін, виходячи із загальних засад, встановлених у статті 3 Цивільного кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, приймаючи до уваги, що залишок неперерахованої суми попередньої оплати складає 240 020,61 грн., а розмір штрафних санкцій 285 667,91 грн, відсутність заборгованості відповідача за фактично поставлений товар, дійшов до висновку про наявність підстав для зменшення розміру пені, який підлягає стягненню з відповідача на 30% та стягнення пені у розмірі 86 678,54 грн.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (статті 76-79 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене господарський суд дійшов до висновку про те, що є правомірними та підлягають задоволенню позовні вимоги у розмірі 248 519,97 грн. (86 678,54 грн пеня + 142 028,00 грн інфляційні втрати + 19 813,43 грн 3% річних).

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання позову покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених вимог. При розподілі сум судового збору суд враховує, що судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача без урахування зменшення цих сум.

Керуючись ст.ст. 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства "Укртрансгаз" до Приватного підприємства "Оріон-М" про стягнення 285 667,91 грн задовольнити частково.

Стягнути Приватного підприємства "Оріон-М" (50086, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Телевізійна, буд. 10, кім. 305А, ідентифікаційний код 34339633) на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, ідентифікаційний код 30019801) 86 678,54 грн пені, 142 028,00 грн інфляційних втрат, 19 813,43 грн 3% річних, 4 285,02 грн. витрат зі сплати судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 09.02.2023

Суддя Ю.А. Бажанова