ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

"08" лютого 2023 р. Cправа №902/155/23

Господарський суд Вінницької області у складі головуючої судді Нешик О.С., розглянувши матеріали

за позовом Державного підприємства "Державний центр сертифікації і експертизи сільськогосподарської продукції", м.Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "КБ Істейт", м.Вінниця

про стягнення 37112,67 грн заборгованості за договором оренди та визнання укладеним договору

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Вінницької області 03.02.2023 надійшла позовна заява Державного підприємства "Державний центр сертифікації і експертизи сільськогосподарської продукції" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "КБ Істейт" 37112,67 грн заборгованості за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №2218-НМ від 15.02.2022 та визнання укладеним договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №2218-НМ від 15.02.2022, внаслідок чого утворилась заборгованість з орендної плати в розмірі 32844,47 грн, а також позивачем було нараховано 4211,89 грн пені. В частині вимог стосовно визнання укладеним договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг позивач зазначає на п.6.5. договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №2218-НМ від 15.02.2022, який встановлює відповідний обов`язок відповідача.

Дослідивши вказану позовну заяву судом встановлено її невідповідність вимогам Господарського процесуального кодексу України з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

За приписами ч. 1 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України (далі по тексту також - ГПК України) позов пред`являється шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції, де вона реєструється та не пізніше наступного дня передається судді.

Згідно з ч.4 ст.11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Рішеннями Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого королівства" від 28.10.98 та "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 Високий Суд вказав, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Якщо законом визначений порядок для вчинення певних дій, такий порядок в силу вимог вітчизняного та Європейського законодавства повинен дисциплінувати осіб, що звертаються до суду та не допустити судовий процес у безладний рух, так як право на суд не є абсолютним.

За змістом ч.1 ст.173 ГГПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Під вимогою розуміють матеріально-правову вимогу, тобто предмет позову, який одночасно є способом захисту порушеного права. При цьому об`єднані можуть бути вимоги, пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача. Отже, вимоги повинні випливати з тих фактичних обставин, на яких вони ґрунтуються.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Таким чином, позивач має право об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Об`єднаними можуть бути позовні вимоги, які пов`язані з однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим же позивачем до одного й того самого відповідача (чи відповідачів) або хоч і різними позивачами, але до одного й того ж відповідача. Однорідними є позовні вимоги, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

Об`єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також запобігти можливості ухвалення різних рішень за однакових обставин. Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 22.01.2021 у справі №904/4376/20, від 12.08.2022 у справі №911/2401/21.

Дослідивши позовну заяву, судом встановлено, що вимога позивача про визнання укладеним договору не є похідною від вимоги про стягнення заборгованості.

Окрім того суд зауважує, що хоча фактичними підставами виникнення спірних правовідносин сторін у даній справі є договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №2218-НМ від 15.02.2022, проте такі вимоги не пов`язані між собою доказами у справі, правовими підставами та способом захисту прав і законних інтересів. Тобто вимоги позивача не є однорідними.

З викладеного слідує, що в позовній заяві Державного підприємства "Державний центр сертифікації і експертизи сільськогосподарської продукції" порушено правило об`єднання позовних вимог.

Суд також вважає, що їх сумісний розгляд утруднить вирішення спору.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.174 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу).

Таким чином, позовна заява Державного підприємства "Державний центр сертифікації і експертизи сільськогосподарської продукції" №0635 від 26.01.2023 і додані до неї документи підлягають поверненню без розгляду.

При цьому, суд зазначає, що відповідно ч.8 ст.174 ГПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Керуючись ч.1 ст.173, п.2 ч.5 ст.174, ст. 232-234 Господарського процесуального кодексу України суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовну заяву Державного підприємства "Державний центр сертифікації і експертизи сільськогосподарської продукції" №0635 від 26.01.2023 і додані до неї документи повернути заявнику без розгляду.

2. Копію позовної заяви №0635 від 26.01.2023 долучити до справи №902/155/23.

3. Згідно з ч.2 ст.235 ГПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

4. Дана ухвала може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 ГПК України.

5. Ухвалу суду у справі №902/155/23 надіслати згідно переліку.

6. Ухвала суду від 08.02.2023 у справі №902/155/23 підписана суддею і набрала законної сили 08.02.2023.

Суддя Нешик О.С.

кількість прим. ухвали:

1 - до справи;

2 - Державному підприємству "Державний центр сертифікації і експертизи сільськогосподарської продукції" (вул.Януша Корчака, буд.9/12, м.Київ, 03190) - рекомендованим листом разом з позовною заявою та додатками до неї та на електронну пошту ();

3 - Товариству з обмеженою відповідальністю "КБ Істейт" (ІНФОРМАЦІЯ_1)