ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2023м. ДніпроСправа № 904/4855/22

Господарський суд Дніпропетровської області

у складі судді Дупляка С.А.,

без повідомлення (виклику) учасників справи,

дослідивши у спрощеному позовному провадженні матеріали справи №904/4855/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "АЛЬФАТЕХ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "РУБІКОН"

про стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и в:

1. ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ ТА ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "АЛЬФАТЕХ" (далі - позивач) звернулося до господарського суду з позовною заявою від 08.12.2022 за вих. №08/12-22 до Товариства з обмеженою відповідальністю "РУБІКОН" (далі - відповідач) про стягнення 559.901,33 грн, з яких 374.811,86 грн основної заборгованості, 73.452,81 грн пені, 111.636,66 грн трьох процентів річних.

Фактичною підставою позовних вимог визначено договір поставки від 27.05.2021 №385Ц.

Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №904/4855/22 визначено суддю ДУПЛЯКА Степана Анатолійовича, що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.12.2022.

Ухвалою від 23.12.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без призначення судового засідання та без виклику учасників справи за наявними у ній матеріалами (в порядку письмового провадження).

Через відділ документального забезпечення 27.01.2023 від відповідача надійшов відзив, у якому відповідач просить суд врахувати викладену ним позицію.

Господарський суд встановив, що відповідач направив на адресу позивача копію відзиву та додані до нього документи, що підтверджується описом вкладення у цінний лист, накладною №887 від 27.01.2023 та фіскальним чеком від 27.01.2023.

Перевіривши статус відстеження поштового відправлення за трек-номером 887 (копія відзиву та додані до нього документи), господарський суд встановив, що відправлення вручено позивачу 31.01.2023 (підтверджується роздруківкою з відомостями розміщеними на офіційному сайті УДППЗ «Укрпошта»).

В ухвалі від 23.12.2022 про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі встановлено позивачу(ам) (особі(ам), яка(і) подала(и) позов) триденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, яка має відповідати вимогам ст. 166 ГПК України, копія якої одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи, докази чого мають бути надані суду разом з відповіддю на відзив (розрахунковий чек, опис вкладення до цінного листа).

Отже, строк для подачі відповіді на відзив до 03.02.2023.

Станом на 09.02.2023 відповідь на відзив не надано.

Відповідно до частини 4 статті 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Подання заяв по суті справи є правом учасників справи (частина 4 статті 161 ГПК України).

З урахуванням того, що позивач не скористався правом на подачу відповіді на відзив, господарський суд вирішив справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийняв рішення у справі.

З урахуванням режиму воєнного стану та можливості повітряної тривоги в місті Дніпрі у Господарському суді Дніпропетровської області встановлено особливий режим роботи й запроваджено відповідні організаційні заходи. Відтак, справу розглянуто у розумні строки, ураховуючи вищевказані обставини та факти.

Стислий виклад позиції позивача

На виконання укладеного між сторонами договору поставки позивач поставив відповідачу товар, який останній оплатив частково. На залишок заборгованості позивач нарахував до стягнення з відповідача пеню і проценти річні.

Стислий виклад позиції відповідача

Відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог та повідомляє, що 27.12.2022 здійснив оплату основної заборгованості у розмірі 100.000,00 грн та 25.01.2023 здійснив оплату основної заборгованості у розмірі 100.000,00 грн.

В частині стягнення пені позивач заперечує, оскільки вважає, що визначений ч. 6 ст. 232 ЦК України строк для нарахування пені сплив.

Також відповідач заявив про застосування позовної давності до вимог про стягнення пені.

2. ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ

Предметом доказування у справі, відповідно до ч. 2 ст. 76 ГПК України, є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У даному випадку до предмета доказування входять обставини: укладення договору; поставки товару; настання строку оплати товару; наявності/відсутності повної/часткової оплати товару; наявності/відсутності заборгованості; правомірності нарахування пені та процентів річних; наявності/відсутності підстав для застосування строку позовної давності.

Суд встановив, що 27.05.2021 між позивачем (далі позивач, продавець) та відповідачем (далі відповідач, покупець) був укладений договір поставки № 385Ц (далі - договір).

Згідно із п. 1.1 договору продавець зобов`язується поставити, а покупець прийняти та оплатити Колісний одноковшовий фронтальний міні-навантажувач Воbсаt S650, в кількості 1 (одна) штука, ківш Воbсаt (188 см), в кількості І (одна) штука, вила палетні КОVАСО (120 см), в кількості 1 (одна) штука (далі товар).

Загальна сума договору складає 1.764.160,00 грн в т.ч. ПДВ 294.026,67 грн, що еквівалентно 64.000,00 доларів США 00 центів за курсом, згідно домовленості сторін, гривні до долара США на день укладання цього договору (27,5650 грн прирівнюється до 1 долара США) (п. 3.1 договору).

Пунктом 10.2 визначено, що цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов`язань за даним договором.

Між сторонами у травні 2021 року підписано акт приймання-передачі, який підтверджує передачу від позивача до відповідача обладнання (арк. 28, том 1).

Між сторонами складено видаткову накладну №6246 від 17.06.2021 на суму 1.764.160,00 грн (арк. 29, том 1). Видаткова накладна № 6246 від 17.06.2021 підписана директором юридичної особи Відповідача - Григоренко О.В..І та скріплена печаткою підприємства - покупця.

Пунктом 5.2 Договору сторони визначили, що оплата за товар здійснюється відповідачем у відповідності з графіком, зазначеним у Додатку № 1 до цього договору. В безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Продавця - позивача.

Відповідач отримане від позивача обладнання оплатив у розмірі 1.459.950,00 грн, що підтверджується

платіжним дорученням №232 від 14.06.2021 на суму 150.000,00 грн (арк. 31, том 1);

платіжним дорученням №241 від 16.06.2021 на суму 150.000,00 грн (арк. 32, том 1);

платіжним дорученням №263 від 29.06.2021 на суму 400.000,00 грн (арк. 33, том 1);

платіжним дорученням №290 від 13.07.2021 на суму 167.840,00 грн (арк. 34, том 1);

платіжним дорученням №302 від 28.07.2021 на суму 200.000,00 грн (арк. 35, том 1);

платіжним дорученням №349 від 19.08.2021 на суму 92.110,00 грн (арк. 36, том 1);

платіжним дорученням №532 від 08.12.2021 на суму 100.000,00 грн (арк. 37, том 1);

платіжним дорученням №605 від 29.12.2021 на суму 200.000,00 грн (арк. 38, том 1).

Тобто, відповідачем було перераховано на рахунок позивача 1.459.950,00 грн, що в доларах становить 53.851,93 доларів США за період з 14.06 - 29.12.2021.

Так, у розділі 5 Договору чітко прописані терміни оплати Відповідачем за отриманий товар, а саме: оплата за товар здійснюється у відповідності з графіком на розрахунковий рахунок продавця.

Зазначеним графіком умови і строки оплати визначені наступним порядком:

1) платіж: сума, еквівалент доларів США 32000,0000 до 10.06.2021.

2) платіж: сума, еквівалент доларів США 10700,0000 до 20.07.2021.

3) платіж: сума, еквівалент доларів США 10650,0000 до 20.08.2021.

4) платіж: сума, еквівалент доларів США 10650,0000 до 20.09.2021.

Оплата у визначені терміни за отриманий товар була здійснена відповідачем частково.

Сторони договору узгодили підписанням договору і ціну товару в гривнях і в еквіваленті в доларах США, яка на дату підписання складала 1.764.160,00 грн, що за курсом долара, який закріплений сторонами договору в пункті 3.1. в розмірі 27,5650, становить 64.000,00 доларів США.

Суд встановив, що розрахунок за товар здійснювався таким чином.

1 платіж: сума, еквівалент доларів США 32000,0000 до 10.06.2021. Факт оплати: оплати не було. Сума заборгованості на 10.06.2021 складає 32000 доларів США. Перший платіж не виконано у встановлений термін.

2 платіж: сума, еквівалент доларів США 10700,00 до 20.07.2021. Факт оплати:

14.06.2021 - 150000,00 грн, що по міжбанківському курсу 26,935 становить 5568,96 доларів США

16.06.2021 - 150000,00 грн, що по міжбанківському курсу 27,105 становить 5534,03 доларів США

29.06.2021 - 400000,00 грн., що по міжбанківському курсу 27,2 становить 14705,88 доларів США

13.07.2021 - 167840,00 грн., що по міжбанківському курсу 27,32 становить 6143,48 доларів США.

2 платіж виконано в сумі 31.952,35 доларів США, але враховуючи невиконання першого платежу, сума заборгованості станом на 20.07.2021 складає: 10.747,65доларів США.

3 платіж: сума, еквівалент доларів СІЛА 10650,00 до 20.08.2021. Факт оплати:

28.07.2021 - 200000,00 грн., що по міжбанківському курсу 26,94 становить 7423,90 доларів США

19.08.2021 - 92110,00 грн., що по міжбанківському курсу 26,67 становить 3453,69 доларів США. Всього сплачено: 10.877,59 доларів США. Третій платіж виконано в сумі 10877,59 доларів США, але враховуючи невиконання 1 платежу, сума заборгованості станом на 20.08.2021 складає: 10.520,06 доларів США.

4 платіж: сума, еквівалент доларів США 10650,00 до 20.09.2021. Факт оплати: оплати не було. Четвертий платіж не сплачено, сума заборгованості станом на 20.09.2021 складає 21170,06 доларів США.

08.12.2021 сплачено 100.000,00 грн., що по міжбанківському курсу 27,185 складає 3.678,50 доларів США.

Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 09.12.2021 складає: 17.491,56 доларів США.

29.12.2021 сплачено 200.000,00 грн., що по міжбанківському курсу 27,235 складає 7.343,49 доларів США.

Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 30.12.2021 складає 10.148,07 доларів США.

Заборгованість відповідача перед позивачем за отримання техніки розрахована у доларах США, помножена на міжбанківський курс продажу долара США на 05.12.2022, дату складання позовної заяви, і складає: 374.811,86 грн (10.148,07 дол США х 36,9343 грн).

У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань позивач нарахував до стягнення з відповідача:

пеню за період прострочення з 10.06.2021 до 07.12.2022 на загальну суму 73.452,81 грн;

три проценти річних за період прострочення з 21.06.2021 до 05.12.2022 на загальну суму 111.636,66 грн.

Разом із відзивом відповідач долучив до матеріалів справи в якості оплати основної заборгованості платіжне доручення №1079 від 27.12.2022 на суму 100.000,00 грн та платіжне доручення №1107 від 25.01.2023 на суму 100.000,00 грн.

Наведені вище обставини і зумовили звернення позивача до суду з даним позовом.

3. ПОЗИЦІЯ СУДУ

Предметом спору у даній справі є вимоги позивача до відповідача про стягнення 374.811,86 грн основної заборгованості, 73.452,81 грн пені, 111.636,66 грн три процента річних.

Згідно з нормами ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. ст. 625, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України, ч. 1 ст. 173 ГК України).

Відповідно до ст. 638 ЦК України, яка кореспондується зі ст. 180 ГК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

В ч. 3 ст. 180 ГК України визначено, що при укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Оцінивши зміст договору, господарський суд встановив, що сторонами погоджено його істотні умови.

Договір підписаний уповноваженими особами та скріплено печатками.

Договір у встановленому порядку не оспорений; не розірваний; не визнаний недійсним.

Таким чином, укладений між сторонами договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Отже, двосторонній характер договору зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. Тобто, з укладенням такого договору постачальник бере на себе обов`язок поставити певний товар і, водночас, покупець зобов`язується прийняти та оплатити такий товар.

Позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 1.764.160,00 грн, що підтверджується видатковою накладною №6246 від 17.06.2021, яка підписана обома сторонами та скріплена печатками товариств.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Відповідно до п. 5.2 договору оплата за товар здійснюється покупцем у відповідності з графіком, зазначеним у додатку №1 (таблиця 2) до цього договору, у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця, вказаний в п. 11 цього договору.

Згідно з таблицею 2 відповідач повинен був розрахуватися за товар у такому порядку:

перший платіж до 10.06.2021 у розмірі 32.000,00 доларів США;

другий платіж до 20.07.2021 у розмірі 10.700,00 доларів США;

третій платіж до 20.08.2021 у розмірі 10.650,00 доларів США;

четвертий платіж до 20.09.2021 у розмірі 10.650 доларів США.

З огляду на положення договору строк оплати товару є таким, що настав.

Відповідач зобов`язання з оплати товару виконав частково /у розмірі 1.459.950,00 грн/, що підтверджується платіжним дорученням №232 від 14.06.2021 на суму 150.000,00 грн (арк. 31, том 1), платіжним дорученням №241 від 16.06.2021 на суму 150.000,00 грн (арк. 32, том 1), платіжним дорученням №263 від 29.06.2021 на суму 400.000,00 грн (арк. 33, том 1), платіжним дорученням №290 від 13.07.2021 на суму 167.840,00 грн (арк. 34, том 1), платіжним дорученням №302 від 28.07.2021 на суму 200.000,00 грн (арк. 35, том 1), платіжним дорученням №349 від 19.08.2021 на суму 92.110,00 грн (арк. 36, том 1), платіжним дорученням №532 від 08.12.2021 на суму 100.000,00 грн (арк. 37, том 1), платіжним дорученням №605 від 29.12.2021 на суму 200.000,00 грн (арк. 38, том 1).

Тобто, відповідачем було перераховано на рахунок позивача 1.459.950,00 грн, що в доларах становить 53.851,93 доларів США за період з 14.06 - 29.12.2021.

Відтак, оплата у визначені терміни за отриманий товар була здійснена відповідачем частково.

Сторони договору узгодили підписанням договору ціну товару в гривнях і в еквіваленті в доларах США, яка на дату підписання складала 1.764.160,00 грн, що за курсом долара, який закріплений сторонами договору в пункті 3.1. в розмірі 27,5650, становить 64.000,00 доларів США

Отже встановлена сторонами у договорі та у додатку № 1 до договору ціна товару є орієнтовною. У разі зміни курсу продажу долару США до гривні визначена сторонами у договорі орієнтовна ціна товару підлягає перерахуванню за визначеною у договорі формулою, за результатом якого визначається сума курсової різниці, яка фактично є доплатою. Саме сума курсової різниці (доплати) визначає усю суму грошових коштів, що підлягає сплаті відповідно до договору. Тобто остаточна ціна товару формується з урахуванням розміру курсової різниці, визначеної станом на дату оплати за товар. Отже умови укладеного між сторонами у справі договору поставки передбачають можливість зміни ціни договору, що є правом сторін та узгоджується з принципом свободи договору і положеннями статті 632 ЦК України.

Право на визначення ціни товару і в гривнях, і в доларах США зазначено в пункті 3.3 договору. Право на зміну ціни товару в залежності від зміни курсу долара США сторони також закріпили в пункті 3.5 договору.

Згідно зі статтею 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Гривня як національна валюта вважається єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом з тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

Сторони договору, тобто позивач і відповідач, узгодили зміну вартості товару при зміні курсу долара: згідно пункту 3.5 договору: «при зміні курсу долара по відношенню до гривні з моменту підписання договору до моменту фактичної оплати загальна сума договору підлягає перерахунку.»

З огляду на викладене, грошове зобов`язання відповідача хоча і виражене у гривні, проте має прив`язку до еквіваленту в іноземній валюті. При цьому визначення остаточної ціни договору залежить саме від дати здійснення фактичної оплати товару за орієнтовною вартістю.

Отже враховуючи те, що орієнтовна вартість товару перераховується (коригується) відповідачем станом на дату, що передує даті саме фактичної оплати товару (незалежно від того, чи своєчасно, чи ні була здійснена ця оплата) з урахуванням курсу долару США до гривні, втрати позивача від знецінення національної валюти внаслідок інфляції, зокрема і у разі порушення відповідачем грошового зобов`язання зі сплати орієнтовної вартості товару, відновлюються еквівалентом іноземної валюти. У такому разі стягнення інфляційних втрат, нарахованих на орієнтовну суму заборгованості, суперечить частині другій статті 625 ЦК України. У разі, якщо матеріальні втрати кредитора від знецінення грошових коштів покриваються за рахунок донарахування вартості товару з урахуванням курсової різниці, стягнення інфляційних втрат є недопустимим та призведе до подвійного стягнення. Курсова різниця - це різниця між оцінками однакової кількості одиниць іноземної валюти при різних валютних курсах. За своєю правовою природою курсова різниця, яка за умовами договору поставки підлягає донарахуванню та оплаті відповідачем, покриває матеріальні втрати позивача від знецінення грошових коштів.

Як встановлено судом вище, заборгованість відповідача перед позивачем за отримання техніки розрахована у доларах США, помножена на міжбанківський курс продажу долара США на 05.12.2022, дату складання позовної заяви, і складає: 374.811,86грн (10.148,07 дол США х 36,9343 грн).

Також суд зазначає, що саме позивач долучив акт звірки взаємних розрахунків між сторонами, який складений станом на 06.12.2022 і у якому саме позивач визнав, що за даними бухгалтерії саме позивача відповідач погасив заборгованість у загальному розмірі 1.459.950,00 грн, в той час як вартість обладнання за договором складає 1.764.160,00 грн (арк. 39, том 1).

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

В даному випадку відповідач до відзиву долучив докази сплати основної заборгованості у розмірі 200.000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №1079 від 27.12.2022 на суму 100.000,00 грн та платіжним дорученням №1107 від 25.01.2023 на суму 100.000,00 грн.

Оскільки позов подано до суду 14.12.2022, як вказувалося вище, а часткова сплата основної заборгованості відбулася 27.12.2022 та 25.01.2023, суд доходить висновку, що провадження в частині стягнення основної заборгованості у розмірі 200.000,00 грн підлягає закриттю.

Суд звертає увагу позивача на наслідки закриття провадження в справі, вказані в ч. 3 ст. 231 ГПК України, зокрема у випадках закриття провадження у справі повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.

Таким чином відповідач не виконав зобов`язання з оплати отриманого від позивача товару у розмірі 174.811,86 грн.

Доказів оплати товару в сумі 174.811,86 грн відповідач не надав.

Доводи позивача, наведені в обґрунтування позову, належними доказами не спростував.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 174.811,86 грн визнаються обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимог про стягнення пені

Згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

За визначенням ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 6 ст. 232 ГК України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 6.1 договору визначено, що у разі порушення покупцем строків оплати, передбачених п. 5.2 цього договору, він сплачує продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від розміру простроченої до сплати суми за кожен день прострочення платежу.

Позивач нарахував до стягнення з відповідача пеню за період прострочення з 10.06.2021 до 07.12.2022 на загальну суму 73.452,81 грн.

Відповідач заперечує в частині стягнення пені, оскільки вважає, що визначений ч.6 ст. 232 ЦК України строк для нарахування пені сплив. Крім цього, відповідач заявив про застосування позовної давності до вимог про стягнення пені.

Господарський суд перевірив розрахунок пені здійснений позивачем та визнав його арифметично та методологічно правильним, а вимогу такою, що підлягає задоволенню.

Заперечення відповідача в частині порушення позивачем приписів ч. 6 ст. 232 ГК України суд відхиляє як необґрунтовані з огляду на таке.

Відповідно до положень пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Господарського кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 232, 269, 322, 324 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Вказаний розділ доповнено пунктом 7 згідно із Законом №540-IX від 30.03.2020, який набув чинності 02.04.2020.

Господарський суд звертає увагу, що договір між сторонами був укладений 27.05.2021, тобто укладаючи договір сторони мали бути обізнаними зі змінами законодавства.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19", установлено з 12.03.2020 на всій території України карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19", прийнятої відповідно до ст.29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", на усій території України встановлений карантин з 12.03.2020, який, у свою чергу, постановами Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 № 239, від 20.05.2020 № 392, від 22.07.2020 № 641, від 26.08.2020 № 760, від 13.10.2020 № 956, від 09.12.2020 № 1236, від 17.02.2021 № 104, від 21.04.2021 № 405, від 23.02.2022 № 229, № 630 від 27.05.2022, № 928 від 19.08.2022 був неодноразово продовжений.

Так, Кабінет Міністрів України постановою №1423 від 23.12.2022 вніс зміни, зокрема, до Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». Вони передбачають, що продовжено термін дії карантину та обмежувальних протиепідемічних заходів в Україні для запобігання розповсюдженню COVID-19 до 30.04.2023.

Отже, можливість нараховувати пеню до закінчення строку дії карантину /на час вирішення спору термін дії карантину продовжено до 30.04.2023/ закріплена на законодавчому рівні.

Заява відповідача про застосування строку позовної давності до вимог про стягнення пені також відхиляються судом як необґрунтовані з огляду на таке.

Згідно з ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Зокрема ст. 258 ЦК України передбачено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

У статті 260 ЦК України зазначено, що позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін.

Частиною першою статті 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Так, позивачем обрано період початку нарахування пені, а саме з 10.06.2021.

Відповідно до п. 1.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" від 29.05.2013 N 10 (Постанова №10) позовна давність, за визначенням статті 256 ЦК України - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Отже, позовна давність є інститутом цивільного права і може застосовуватися виключно до вимог зі спорів, що виникають у цивільних відносинах, визначених у частині першій статті 1 ЦК України, та у господарських відносинах (ст. 3 ГК України).

В свою чергу, як вбачається з позовної заяви позивача, останній звернувся до суду з позовом 14.12.2022 (відмітка пошти на почтовому конверті).

Судом встановлено, що відповідач здійснював оплату заборгованості, що підтверджується платіжним дорученням №232 від 14.06.2021 на суму 150.000,00 грн (арк. 31, том 1), платіжним дорученням №241 від 16.06.2021 на суму 150.000,00 грн (арк. 32, том 1), платіжним дорученням №263 від 29.06.2021 на суму 400.000,00 грн (арк. 33, том 1), платіжним дорученням №290 від 13.07.2021 на суму 167.840,00 грн (арк. 34, том 1), платіжним дорученням №302 від 28.07.2021 на суму 200.000,00 грн (арк. 35, том 1), платіжним дорученням №349 від 19.08.2021 на суму 92.110,00 грн (арк. 36, том 1), платіжним дорученням №532 від 08.12.2021 на суму 100.000,00 грн (арк. 37, том 1), платіжним дорученням №605 від 29.12.2021 на суму 200.000,00 грн (арк. 38, том 1), платіжним дорученням №1079 від 27.12.2022 на суму 100.000,00 грн та платіжним дорученням №1107 від 25.01.2023 на суму 100.000,00 грн.

Водночас, відповідно до частин 1 та 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Згідно з п. 4.4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №10 від 29.05.2013 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" у дослідженні обставин, пов`язаних із вчиненням зобов`язаною особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку (частина перша статті 264 ЦК України), господарському суду необхідно у кожному випадку встановлювати, коли конкретно вчинені боржником відповідні дії, маючи на увазі, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності, лише за умови, коли такі дії здійснено уповноваженою на це особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності. Бездіяльність боржника (наприклад, неоспорювання ним безспірного списання коштів, якщо така можливість допускається за законом або договором) не свідчить про переривання перебігу позовної давності, оскільки таке переривання можливе лише шляхом вчинення дій. Визнання боржником основного боргу, в тому числі і його сплата, саме по собі не є доказом визнання ним також і додаткових вимог кредитора (зокрема, неустойки, процентів за користування коштами), а так само й вимог щодо відшкодування збитків і, відтак, не може вважатися перериванням перебігу позовної давності за зазначеними вимогами.

Як встановлено судом, відповідачем було здійснено часткові оплати, а отже здійснення часткових оплат у період з 14.06.2021 до 25.01.2023 свідчать про переривання строку позовної давності.

Більш того, постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (зі змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено карантин з 12.03.2020 до 30.04.2023 на всій території України. Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.2020 розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину". Зазначений Закон України набрав чинності 02.04.2020, а позивач звернувся до суду 14.12.2022. Крім того вказаною нормою визначено підставу, з настанням якої продовжено строки встановлені відповідними нормами права (аналогічна правова позиція висвітлена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24.01.2023 у cправі №907/566/21).

Відтак, суд доходить висновку, що з урахуванням переривання строку позовної давності та продовження вказаного ст. 258 ЦК України строку в силу Закону, позивачем не пропущено строк позовної давності по вимогам про стягнення пені за період з 10.06.2021 до 07.12.2022.

Господарський суд перевірив розрахунок пені та визнав його арифметично та методологічно правильним, а вимогу обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Щодо вимог про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував до стягнення з відповідача три проценти річних за період прострочення з 21.06.2021 до 05.12.2022 на загальну суму 111.636,66 грн.

Відповідач контррозрахунку не надав, вимогу не заперечив.

Господарський суд перевірив розрахунок трьох процентів річних та визнав його арифметично та методологічно правильним, а вимогу обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Судові витрати

Згідно зі ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73 - 79, 86, 129, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «РУБІКОН» (Україна, 49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ВУЛИЦЯ ГОГОЛЯ, будинок 13; ідентифікаційний код 13424983) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТОРГОВИЙ ДІМ «АЛЬФАТЕХ» (Україна, 52001, Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н, селище міського типу Слобожанське, ВУЛИЦЯ ВАСИЛЯ СУХОМЛИНСЬКОГО, будинок 48 Б; ідентифікаційний код 37383046) 174.811,86 грн (сто сімдесят чотири тисячі вісімсот одинадцять грн 86 к.) основної заборгованості, 73.452,81 грн (сімдесят три тисячі чотириста п`ятдесят дві грн 81 к.) пені, 111.636,66 грн (сто одинадцять тисяч шістсот тридцять шість грн 66 к.) трьох процентів річних, 8.398,52 грн (вісім тисяч триста дев`яносто вісім грн 52 к.) судового збору.

В частині позовних вимог про стягнення 200.000,00 грн основної заборгованості провадження у справі закрити.

Видати наказ(и) після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.А. Дупляк