ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

06.02.2023 Справа № 914/448/23

Суддя Цікало А. І., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 )

ВСТАНОВИВ:

02.02.2023 р. на розгляд Господарського суду Львівської області за вх. № 483 від ОСОБА_1 надійшла заява про відкриття провадження у справі про її неплатоспроможність.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства, провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Статтею 113 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства, заява про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність подається боржником за наявності підстав, передбачених цим Кодексом.

Частиною третьою статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено перелік документів, що додаються до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Відповідно до п. 11 ч. 3 та ч. 5 ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства, до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додаються декларації про майновий стан боржника за формою, затвердженою державним органом з питань банкрутства. Декларація про майновий стан подається боржником за три роки (за кожен рік окремо), що передували поданню до суду заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність. Декларація повинна містити інформацію щодо майна, доходів та витрат боржника і членів його сім`ї, що перевищують 30 розмірів мінімальної заробітної плати.

До заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додано копію договору купівлі-продажу квартири від 10.12.2021 р., посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Амбросійчук Л. В., зареєстрований в реєстрі за № 3325, згідно умов якого ОСОБА_1 відчужила квартиру. Проте, у доданій до заяви декларації про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність за 2021 рік, боржником не заповнено п.13 «Дохід від відчуження рухомого та нерухомого майна» розділу ІІ декларації.

Отже, заявником не додержано вимог п. 11 ч. 3 та ч. 5 ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства.

Відповідно до п. 12 ч. 3 ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства, до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додаються докази авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень.

Згідно із абз. 3 ч. 2 ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства, розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень керуючого реструктуризацією становить п`ять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за кожен місяць виконання арбітражним керуючим повноважень.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено у 2022 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня - 2684 гривні.

Таким чином, до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність повинні бути додані докази авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією у розмірі 40260 грн. 00 коп.

До заяви ОСОБА_1 не додано доказів авансування на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією у розмірі 40260 грн. 00 коп.

Натомість, до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додано: заяву арбітражного керуючого Белінської Наталії Олександрівни про участь у справі; договір про оплату праці, винагороду та відшкодування витрат арбітражного керуючого від 23.01.2023 р., укладений між арбітражним керуючим ОСОБА_2 та Хихлею Т. В.; квитанцію від 23.01.2023 р. про авансування на депозитний рахунок Господарського суду Львівської області винагороди арбітражному керуючому у розмірі 4026,00 грн.

Проаналізувавши вказане, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Кодексом України з питань банкрутства чи іншим нормативно-правовим актом не передбачено можливості розстрочення, відстрочення чи звільнення ініціатора провадження у справі про неплатоспроможність від авансування винагороди арбітражному керуючому.

У постанові Верховного Суду від 19.11.2020 р. у справі № 910/726/20 зазначено, що законодавцем обрано спосіб врегулювання неплатоспроможності фізичної особи виключно за заявою боржника. При цьому, Законом України «Про судовий збір» не передбачено сплати судового збору за подання заяви фізичною особою про порушення справи про банкрутство. Зазначене обґрунтовує виконання державою свого позитивного обов`язку забезпечення доступу неплатоспроможних фізичних осіб до правосуддя у справах про банкрутство у спосіб не встановлення для таких фізичних осіб ставок судового збору за звернення із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство. Разом з тим, законодавцем не передбачено жодних альтернативних можливостей авансуванню на депозитний рахунок суду оплати послуг керуючого реструктуризацією за три місяці виконання ним повноважень, що є гарантією з боку держави оплати праці цією особи на час формування реєстру вимог кредиторів у справі про банкрутство та відповідає гарантіям на оплату праці відповідно до частин другої, шостої статті 43 Конституції України.

Зазначене не позбавляє можливості боржника (фізичної особи) укласти угоду з арбітражним керуючим, який погодиться на умовах відстрочення оплати до реалізації майна боржника виконувати повноваження керуючого реструктуризацією у справі про банкрутство цієї особи та відповідного звернення обох осіб (боржника та арбітражного керуючого) до суду про призначення його керуючим реструктуризацією у справу про банкрутство фізичної особи, яке подається разом із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство. Місцевий суд може розглянути подані документи, як альтернативу мирного врегулювання правовідносин з оплати винагороди арбітражному керуючому, та прийняти відповідне рішення про можливість задоволення заяви боржника, дослідивши всю сукупність наданих ним доказів на обґрунтування неплатоспроможності фізичної особи.

Верховний Суд звертає увагу, що Кодекс України з процедур банкрутства та інші норми законодавства не передбачають права боржника бути звільненим від авансування винагороди арбітражному керуючому при поданні такої заяви, як не передбачають можливості відстрочення чи розстрочення заявнику в авансуванні такої винагороди.

Відповідно до п. 3.1. Договору про оплату праці, винагороду та відшкодування витрат арбітражного керуючого від 23.01.2023 р., оплата послуг керуючого реструктуризацією становить 40260 грн. за весь строк виконання повноважень арбітражним керуючим, починаючи з дати його призначення та до моменту прийняття комітетом кредиторів відповідного рішення про встановлення оплати послуг керуючого реструктуризацією.

Суд зазначає, що норми статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства не містять положень про можливість прийняття комітетом кредиторів відповідного рішення про встановлення оплати послуг арбітражного керуючого, пов`язаних з виконанням ним повноважень керуючого реструктуризацією. Положеннями статті 114 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено право кредиторів за рахунок власних коштів встановити арбітражному керуючому додаткову винагороду, а не встановлювати комітетом кредиторів оплату послуг.

До того ж, за змістом статті 123 Кодексу України з процедур банкрутства у справі про неплатоспроможність відповідні рішення приймають саме збори кредиторів, а не комітет кредиторів.

Крім того, договором про оплату праці, винагороду та відшкодування витрат арбітражного керуючого від 23.01.2023 р. встановлено розстрочення оплати послуг арбітражного керуючого на 10 місяців у розмірі 4026,00 грн. щомісячно. Проте, до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність не додано доказів можливості заявника сплачувати такі щомісячні платежі, оскільки в доданому до заяви проекті плану реструктуризації боргів зазначено, що різниця між доходами боржника в місяць (30371,71 грн.) та місячними витратами боржника (29810,30 грн. без урахування платежів з оплати послуг арбітражного керуючого) становить 561,41 грн.

Також, слід зазначити, що на доданому до заяви договорі про оплату праці, винагороду та відшкодування витрат арбітражного керуючого від 23.01.2023 р. відсутній підпис ОСОБА_1 .

До заяви ОСОБА_1 додано квитанцію від 23.01.2023 р. про авансування на депозитний рахунок Господарського суду Львівської області винагороди арбітражному керуючому у розмірі 4026,00 грн.

Таким чином, заявнику необхідно здійснити доплату авансування винагороди арбітражному керуючому за виконання ним повноважень керуючого реструктуризацією за три місяці у розмірі 36234,00 грн.

Частиною 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 р. у справі «Пелевін проти України» та від 30.05.2013 р. у справі «Наталія Михайленко проти України», право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб те ресурсів суспільства та окремих осіб. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальної заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Тобто, доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму.

Відповідно до ч. 3 ст. 37 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд залишає без руху заяву про відкриття провадження у справі з підстав, передбачених статтею 174 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням вимог цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з ч. 3 та ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 2, 30, 37, 113, 116 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 3, 164, 174, 234 Господарського процесуального кодексу України, суддя -

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 залишити без руху.

2. Встановити ОСОБА_1 строк у десять днів з дня вручення даної ухвали для усунення недоліків заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

3. У разі невиконання даної ухвали у встановлений строк, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із заявою.

Ухвала набрала законної сили з моменту її прийняття та не підлягає оскарженню.

Веб-сторінка на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: https://court.gov.ua/fair/sud5015.

Суддя Цікало А.І.