ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2023 Справа № 917/1595/22

м.Полтава

за позовною заявою Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Новатон Україна", вул.Промислова, 1, м.Київ, 01013, ел.адреса:

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лубенське шляхово-будівельне управління № 9". проспект Володимирський, 210, м.Лубни, Лубенський район, Полтавська область,37500

про стягнення грошових коштів

Суддя Кльопов І.Г.

Секретар судового засідання Назаренко Я.А.

Представники сторін згідно протоколу судового засідання

Обставини справи Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Новатон Україна" звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лубенське шляхово-будівельне управління № 9" про стягнення заборгованості за Договором поставки №1//08/21 від 01.08.2021 у розмірі 82657,30грн., у т.ч. 56141,34грн. сума основного боргу, 6030,74грн.. - пеня, 5614,13грн. - штраф, 13322,84грн.- інфляційні нарахування та 1548,25грн. - 3% річних.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що відповідач не здійснив повну оплату за поставлений йому товар, чим порушив взяті на себе зобов"язання за договором поставки №1/08/21 від 01.08.2021ю

Згідно з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.11.2022 року даний позов був переданий на розгляд судді Кльопові І.Г.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 08.12.2022 суд ухвалив прийняти позовну заяву до розгляду і відкрити провадження у справі; справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження.

12.01.2023 за вхід. №371 від відповідача надійшов відзив на позов. Відповідач не заперечує проти, що існує заборгованість перед позивачем, однак виникла вона з незалежних від відповідача обставин. Так відповідач зазначає, що заборгованість по оплаті виникла у зв"язку з тим, що відповідач досить тривалий час не міг отримати від Служби автомобільних доріг в Сумській області оплату за виконані роботи по ремонту автомобільної дороги Т-17.05 Лохвиця-Гадяч-Охтирка-КПП Велика Писарівка км.107+660-км.118+010. Так відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

12.01.2023 року за вхід. №370 до суду від відповідача надійшло клопотання проводити розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Суд ухвалою від 12.01.2023 клопотання відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін задовольнити, призначив справу до розгляду в судове засідання на 02.02.2023.

30.01.2023 за вхід. №1120 від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд, встановив.

01.08.2021 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ТОРГОВИЙ ДІМ "НОВАТОН УКРАЇНА" (надалі - ТОВ "ТД "НОВАТОН УКРАЇНА", Постачальник, позивач) та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЛУБЕНСЬКЕ ШЛЯХОВО-БУДІВЕЛЬНЕ УПРАВЛІННЯ № 9" (далі за текстом - ТОВ "ЛИІБУ № 9", Покупець, відповідач) було укладено Договір поставки товару на умовах відстрочки платежу №1/08/21 (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору Постачальник зобов`язується поставити і передати у власність Покупцю Товар, а Покупець зобов`язується прийняти цей Товар та своєчасно здійснити оплату його вартості на умовах даного Договору.

Згідно п. 1.2. Договору предметом постачання є автомобільні запасні частини, мастила, інші комплектуючі для транспортних засобів, що надалі іменується - Товар, найменування, асортимент та кількість якого зазначаються в Заявці Покупця, яка узгоджується між Сторонами за допомогою факсимільного зв`язку, або електронної пошти.

Відповідно до п.1.3. Договору підтвердженням факту узгодження Сторонами асортименту, кількості і ціни Товару є прийняття Покупцем Товару по видатковій накладній Постачальника, яка після підписання її обома Сторонами має юридичну силу Специфікації і є невід`ємною частиною цього Договору.

На виконання умов вказаного Договору позивачем було поставлено на адресу відповідача: товар на суму 36 459,72 гри, що підтверджується видатковою накладною №4114 від 15.11.2021 та рахунком-фактурою №4725 от 03.11.2021; товар на суму 10 589,82 гри, що підтверджується видатковою накладною №4839 від 07.12.2021 та рахунком-фактурою №5781 від 29.11.2021; товар на суму 3 842,04 грн., що підтверджується видатковою накладною №1642 від 30.03.2022 та рахунком-фактурою №1754 від 17.02.2022; товар на суму 5 249,76 грн., що підтверджується видатковою накладною №2193 від 06.05.2022 та рахунком-фактурою №1406 від 09.02.2022.

Факт поставки та прийняття товару підтверджується підписом відповідальних осіб на видаткових накладних, відтиском печатки підприємства відповідача.

Претензій щодо якості, кількості чи асортименту поставленого Товару від відповідача не надходило.

Відповідно до п.3.6 Договору оплата Товару Покупцем проводиться в національній валюті України, на умовах відстрочки платежу, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Постачальника протягом 7 (семи) календарних днів з момент поставки Товару.

Згідно п.3.8. Договору будь-які грошові кошти Покупця, які надходять на виконання даного Договору, Сторони вважають такими, що надійшли на погашення тієї заборгованості Покупця перед Продавцем, що виникла раніше, відповідно до календарної черговості її виникнення.

Відповідно до п.4.3. Договору моментом поставки вважається момент підписання представником Покупця видаткової накладної на Товар.

Згідно п.4.4. Договору зобов`язання Постачальника по поставці Товару вважаються виконаними з моменту передачі Товару Покупцю за видатковою накладною на Товар.

Слід зазначити, що відповідач належним чином не виконав зобов`язань щодо оплати поставленого Товару.

У зв`язку з вищевикладеним, позивач звернувся до відповідача з Претензією за вих.№46 від 13.07.2022 про стягнення основного боргу в сумі 56 141,34 грн.

Так, 29.07.2022 позивачем на поштову адресу відповідача рекомендованим листом з повідомленням про вручення було направлено Претензію за вих.№46 від 13.07.2022 з вимогою погасити заборгованість, що підтверджується описом вкладення в цінний лист від 29.07.2022.

09.08.2022 відповідач отримав вказану претензію, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення від 29.07.2022. Однак відповідачем залишено дану претензію без розгляду, суму заборгованості не сплачено.

Так, станом на час звернення позивача до суду з даним позовом за відповідачем рахується заборгованість в сумі 56 141,34 грн.

З викладеного вбачається, що позивач належним чином та у відповідності до умов Договору виконав свої зобов`язання щодо поставки товару, натомість відповідач свій договірний обов`язок по повній його оплаті не виконав

Несплата відповідачем боргу стала підставою для звернення позивача до господарського суду з відповідним позовом про стягнення основного боргу у розмірі 56141,34грн. Крім того, позивачем заявлено до стягнення пеню у розмірі - 6030,74грн., штраф у розмірі 5614,13грн., інфляційні нарахування у розмірі 13322,84грн. та 3% річних у розмірі 1548,25грн.

При прийнятті рішення судом враховано наступне.

Обставини справи свідчать, що спірні правовідносини сторін врегульовані Договором №1/08/21 від 01.08.2021, який за своєю правовою природою є договором поставки.

Доказів розірвання, припинення чи визнання недійсним договору сторонами не надано.

Відповідно до вимог Господарського кодексу України договір вважається укладеним у випадку досягнення сторонами умов щодо його предмету, строку та ціни. Сторони досягли всіх істотних умов відносно вказаного виду договору, тобто встановили його предмет, визначили ціну, строк дії договору, порядок здійснення розрахунків, умови поставки, а тому відповідно до вимог ст. ст. 638, 639, 712 Цивільного кодексу України та ст. ст. 180, 181 Господарського кодексу України, він вважається укладеним згідно частини 7 статті 181 Господарського кодексу України, а саме подія, до якої прагнули сторони відбулася.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Приймаючи до уваги наявні в матеріалах справи докази, господарським судом встановлено, що позивач належним чином виконав свої зобов"язання за договором поставки: поставлено відповідачеві товар на суму 56141,34грн. та виставлено відповідачу рахунки на оплату товару.

Проте, відповідач не виконав належним чином свої зобов`язання за договором поставки №1/08/21 від 01.08.2021 в частині повної та своєчасної оплати за поставлений товар на суму 56141,34 грн. За таких обставин є правомірними, обґрунтованими та підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача 56141,34грн. основного боргу. Також, відповідач у відзиві на позов не заперечує проти існування даної суми боргу.

Щодо заявлених до стягнення пені, штрафу, 3% річних та інфляційних втрат слід зазначити наступне.

Позивачем у позовній заяві нараховано до стягнення з відповідача 6030,74грн. пені, 5614,13грн. штраф, 13322,84грн. інфляційні нарахування та 1548,25грн. 3% річних.

Відповідно до ст.ст. 546, 549 ЦК України виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Водночас вимогами п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України передбачено, що одним із наслідків порушення зобов`язання є сплата неустойки, а в силу вимог ч.2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюються договором або актом цивільного законодавства.

Згідно зі ч.1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов`язання.

У ч.6 ст. 231 ГК України також встановлено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими грошовими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч.6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно з ч.ч. 1, 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до. 7.2. Договору у випадку порушення строків оплати Товару, встановлених умовами цього Договору, Покупець зобов`язаний сплатити Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен календарний день прострочення в оплаті.

Згідно п.7.3. Договору порушення Покупцем строків оплати більше ніж на 30 календарних днів вважається односторонньою відмовою від виконання умов цього Договору. За односторонню відмову від виконання умов Договору, Покупець сплачує Постачальнику штраф у розмірі 10% від вартості неоплаченого Товару.

Відповідно до п.7.4. Договору сплата штрафних санкцій не звільняє винну сторону від виконання своїх зобов`язань по цьому Договору.

За приписами ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунки позивача в частині стягнення з відповідача пені, штрафу, 3% річних та інфляційних втрат за заявлені періоди, господарський суд дійшов висновку про правомірність їх нарахування.

В зв`язку з цим стягненню з відповідача підлягають також пеня у розмірі - 6030,74грн., штраф у розмірі 5614,13грн., інфляційні нарахування у розмірі 13322,84грн. та 3% річних у розмірі 1548,25грн.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Положеннями ст. 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В силу приписів ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона покликається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Заперечення відповідача, викладені у відзиві на позов, не спростовують правомірності та обґрунтованості позовних вимог.

З урахуванням вищевикладеного в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 232-233,237-238 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лубенське шляхово-будівельне управління № 9" ( проспект Володимирський, 210, м.Лубни, Лубенський район, Полтавська область,37500 ) на користь Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Новатон Україна", вул.Промислова, 1, м.Київ, 01013, ) заборгованісті за Договором поставки №1//08/21 від 01.08.2021 у розмірі 82657,30грн., у т.ч. 56141,34грн. сума основного боргу, 6030,74грн.. - пеня, 5614,13грн. - штраф, 13322,84грн.- інфляційні нарахування та 1548,25грн. - 3% річних та 2481,00грн. судового збору.

Видати наказ з набранням цим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.256 ГПК України). Згідно ст.256 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Кльопов І.Г.