ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"06" лютого 2023 р. м. Рівне Справа № 918/1111/22

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Войтюка В.Р., при секретарі судового засідання Мамчур А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Управління архітектури, будівництва та земельних питань Дубенської міської ради

до відповідача Фізичної особи-підприємця Клименко Юлії Василівни

про стягнення заборгованості в сумі 42 394 грн. 76 коп.

В засіданні приймали участь:

Від позивача: не з`явився;

Від відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідачів.

26 грудня 2022 року Управління архітектури, будівництва та земельних питань Дубенської міської ради (далі - позивач) звернулося до господарського суду Рівненської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Клименко Юлії Василівни (далі - відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 42 394 грн. 76 коп.

Позовні вимоги аргументовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору № 128/27 від 28 травня 2019 року на тимчасове користування місцями розташування спеціальних конструкцій.

Позивач зазначає, що в порушення виконання умов договору відповідач не оплатив виконані послуги на умовах визначеного у договорі, у зв`язку із чим позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості в загальному розмірі 42 394 грн. 76 коп., з якої 37 026 грн. 18 коп. основної заборгованості, 2 929 грн. 91 коп. інфляційних втрат, 1 138 грн. 67 коп. пені та 1 300 грн. 00 коп. 3% річних.

Відповідач не скористався наданим йому законом правом подати письмові заперечення проти позову, або будь-які інші письмові заперечення по суті спору.

Суд зазначає, що до матеріалів справи (до позовної заяви) залучені належні докази виконання позивачем вимог ст. 172 ГПК України - надіслання відповідачам копії позовної заяви та копій доданих до неї документів листом з описом вкладення на адресу місця проживання відповідача, яка також є офіційною адресою його місця проживання згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Судом також були вчинені всі належні дії для повідомлення відповідача про відкриття судом провадження у справі - відповідна ухвала суду надсилалася на адресу місцезнаходження відповідача, яка також є офіційною адресою його місцезнаходження згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси

Відповідно до наявних у матеріалах справи поштових повідомлень про відправлення відповідачу ухвали про порушення справи та відкладення розгляду справи, вбачається, що останні не отримані Фізичною особою-підприємцем Клименко Юлією Василівною, про що свідчать наявні в матеріалах справи повідомлення про повернення поштового відправлення адресату з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".

З огляду на викладене, Фізична особа-підприємець Клименко Юлія Василівна повідомлене про розгляд справи № 918/1111/22 належним чином, оскільки судом виконано всі покладені на нього обов`язки, а відповідач проявив протиправну процесуальну бездіяльність.

З огляду на відсутність підстав для відкладення розгляду справи, передбачених статтями 202, 216 та 252 Господарського процесуального кодексу України, надання відповідачу можливості для подання відзиву на позов, суд вважає за можливе розглянути справу по суті за наявними у справі матеріалами.

Окрім того, суд зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд даного спору, останній не скористалися свої процесуальним правом на подачу відзиву або будь-яких інших пояснень, тому вважає можливим здійснювати розгляд справи по суті.

В судове засідання 06 лютого 2023 року учасники процесу не забезпечили явку уповноважених представників.

Заяви та клопотання у справі.

23 січня 2023 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від представника позивача надійшло клопотання, в якому останній просить здійснювати розгляд справи без його участі.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 27 грудня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 918/1111/22 за позовною заявою Управління архітектури, будівництва та земельних питань Дубенської міської ради до відповідача Фізичної особи-підприємця Клименко Юлії Василівни про стягнення заборгованості в сумі 42 394 грн. 76 коп., визначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 23 січня 2023 року.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 23 січня 2023 року відкладено розгляд справи по суті в межах встановленого Господарським процесуальним кодексом України строку на 06 лютого 2023 року.

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

28 травня 2019 року між Управлінням архітектури, будівництва та земельних питань Лубенської міської ради та Клименко Юлією Василівною укладено договір № 128/27 на тимчасове користування місцями розташування спеціальних конструкцій (далі - договір), згідно якого позивач на правах власника надає відповідачу в тимчасове користування місця розташування спеціальних конструкцій (п. 1 договору).

Частина 1 ст. 16 Закону України "Про рекламу" передбачає, що розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до розділу 6 Правил розміщення зовнішньої реклами в м. Дубно, які затверджені рішення Дубенської міської ради від 15 травня 2019 року № 3728 у разі набуття права власності на рекламний засіб іншою особою або передачі його в оренду дозвіл підлягає переоформленню.

Згідно договору купівлі-продажу від 29 січня 2019 року відповідачем придбано п`ять рекламних сіті-лайтів, у зв`язку з чим 28 травня 2019 року останній видано дозвіл № 128 на тимчасове користування місцями розташування спеціальних конструкцій.

Таким чином, відповідач по справі почав використовувати місця розташування спеціальних конструкцій.

Пункт 3.2. договору передбачає, що плата за тимчасове користування місцями вноситься розповсюджувачем щомісячно до 25 числа поточного місяця на бюджетний рахунок міста у розмірі 1148,00 грн/місяць. Підставою для оплати є даний договір, факт неотримання рахунку на оплату не звільняє розповсюджувача від здійснення плати за тимчасове користування місцями розташування спеціальних конструкцій. Розповсюджувач зобов`язаний провести оплату з обов`язковим поданням управлінню копії відповідних квитанцій не пізніше останнього робочого дня поточного місяця (п. 3.4. договору).

Пунктом 3.3. зазначеного договору передбачено, що нарахування плати здійснюється з дня видачі дозволу на тимчасове користування місцями розташування спеціальних конструкцій.

Пункт 3.5 договору передбачає, що за несвоєчасне внесення плати нараховується пеня в розмірі 1,5% від зазначеної суми.

Згідно п. 3.7. сторони погодились, що плата за тимчасове користування місцями, які перебувають у комунальній власності, для розташування спеціальних конструкцій автоматично підлягає перерахуванню щорічно в січні кожного року на поточний рік шляхом коригування плати за попередній рік на рівень інфляції за цей же рік.

Отже, відповідно до умов договору позивачем надано відповідачу у тимчасове користування місце для розташування спеціальних конструкцій.

Однак свої зобов`язання зі сплати наданих послуг відповідач виконав неналежним чином.

З метою досудового врегулювання спору позивачем на адресу відповідача неодноразово направлялися листи (від 22 січня 2020 року № 1/12-20-12/20, від 29 січня 2021 року № 1/12-32/17, від 20 травня 2021 року № 01-25-142-5/21, від 24 вересня 2021 року № 4153/05-02-18/21, від 12 січня 2022 року № 01-25- 19/22, від 15 грудня 2022 року № 222/01-25/22) з проханням сплатити заборгованість, яка виникла за договором.

Однак вказані листи залишені відповідачем без відповіді та задоволення.

Таким чином у відповідача перед позивачем виникла заборгованість у сумі 37 026 грн. 67 коп.

Наведені обставини стали причиною звернення позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Джерела права й акти їх застосування.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

З наведених обставин встановлено, що спірні правовідносини за своїм змістом є змішаними, майновими, договірними та стосуються надання послуг (послуги з надання місця для розміщення реклами - оренди). Спірний характер правовідносин базується на тому, що позивач вважає свої права порушеними через невиконання відповідачем зобов`язання щодо оплати вартості наданих послуг (оренди).

Відповідно до статей 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Частинами 1, 3 статті 202 Господарського кодексу України (далі - ГК України) передбачено, що господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином. До відносин щодо припинення господарських зобов`язань застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з нормами частини 1 статті 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з положеннями статті 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 902 ЦК України встановлено, що виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Відповідно до статті 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з визначеннями статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частинами 1, 3, 5 статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно з нормами статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Як передбачено пунктом 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до частин 1, 2 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Судом взято до уваги, що згідно частини 2 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

За змістом статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У силу вимог ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтями 76-78 ГПК України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Мотивована оцінка аргументів сторін, підстави їх відхилення і висновок суду.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.

Аргументуючи позовні вимоги позивач вказує на неналежне виконання відповідачем умов договору № 128/27 від 28 травня 2019 року на тимчасове користування місцями розташування спеціальних конструкцій.

В якості доказів вказаних обставини суду надано наступні докази, а саме: копію рішення виконкому від 17 січня 2003 року № 29; копію договору купівлі-продажу від 29 січня 2019 року; копію рішення міської ради від 15 травня 2019 року № 3728; копію договору № 128/27 від 28 травня 2019 року; копію дозволу № 128 від 28 травня 2019 рок; копії листів з вимогою сплатити заборгованість.

На підставі вказаних доказів судом встановлено, а саме: факт виникнення між сторонами договірних відносин; факт виникнення у відповідача зобов`язання щодо виконання умов договору; факт неналежного виконання відповідачем договірних зобов`язань по оплаті договору; факт виникнення заборгованості та нарахування штрафних санкцій..

Отже, відповідно до викладеного вище, вбачається, що відповідач взяв на себе зобов`язання по виконанню умов договору.

Однак, в порушення умов договору відповідачем не здійснено оплату за договором у строк. Вказана обставина не спростована відповідачем.

На час розгляду справи № 918/1111/22 вістуні будь-які докази виконання відповідачем умов спірного договору.

Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні в розумінні ст. ст. 74-78 ГПК України будь-які докази сплати у повному обсязі заборгованості.

Таким чином, оскільки відповідачем не виконано зобов`язання по оплаті за надане місце для розміщення спеціальних конструкцій, внаслідок чого у позивача виникло право стягнення заборгованості з відповідача в розмірі 37 026 грн. 18 коп. які підтверджені матеріалами справи.

Окрім того, враховуючи зазначені прострочення у розрахунках за договором, позивач просить стягнути з відповідача на підставі п. 3.5. договору та ст. 625 ЦК України пеню, штраф, інфляційні втрати та 3% річних за не проведення оплати за поставлений газ, а саме 1 138 грн. 67 коп. пені, 2 929 грн. 91 коп. інфляційних втрат та 1 300 грн. 00 коп. 3% річних.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи та не заперечені відповідачем.

Суд здійснивши власний розрахунок за допомогою системи комплексного інформаційного забезпечення ЛІГА: ЗАКОН ENTERPRISE встановив, що позивачем вірно нараховано суму пені, інфляційних втрат та 3 % річних.

Отже, зважаючи на викладене, до стягнення з відповідача підлягають наступні штрафні санкції, а саме 1 138 грн. 67 коп. пені, 2 929 грн. 91 коп. інфляційних втрат та 1 300 грн. 00 коп. 3% річних.

Отже, з правовою позицією та аргументами позивача суд погоджується та приймає останні.

Твердженням відповідача судом оцінка не надавалася, оскільки останній не скористався своїм процесуальним правом на подачу до суду відзиву на позовну заяву та будь-яких письмових заперечень.

Суд, за результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні, і з наданням оцінки всім аргументам учасників справи у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст. ст. 75-79, 86 ГПК України, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними та такими, що ґрунтуються на положеннях чинного законодавства, а тому приходить до висновку про їх задоволення.

Порушені права та інтереси позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Дана справа, яка пов`язана з виконанням правочинів в господарській діяльності відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України відноситься до юрисдикції господарського суду.

Невиконання відповідачем зобов`язання в укладених з позивачем правочину порушило інтереси останнього, які полягають у неотриманні оплати за надані послуги, що у свою чергу обумовлює настання передбачених цим правочином та законом правових наслідків у вигляді стягнення суми заборгованості нарахування інфляційних втрат, 3 % річних та пені, відтак позивач правомірно звернувся до суду з даним позовом.

Судові витрати.

Згідно ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем по справі у якості судових витрат заявлено сплату судового збору в розмірі 2 481 грн. 00 коп.

У зв`язку із задоволенням позову, та враховуючи, що в результаті неправильних дій відповідача, які призвели до необхідності позивача звертатись до суду та нести додаткові витрати на сплату судового збору, суд, відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір в сумі 2 481 грн. 00 коп. покладається на відповідача.

Керуючись ст. 123, 129, 232, 233, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Клименко Юлії Василівни ( АДРЕСА_1 , код. НОМЕР_1 ) на користь Управління архітектури, будівництва та земельних питань Дубенської міської ради (35603, м. Дубно, вул. Замкова, 4, код. 25675957) основний борг в розмірі 37 026 (тридцять сім тисяч двадцять шість) грн. 18 коп., 2 929 (дві тисячі дев`ятсот двадцять дев`ять) грн. 91 коп. інфляційних втрат, 1 138 (одна тисяча сто тридцять вісім) грн. 67 коп. пені, 1 300 (одна тисяча триста) грн. 00 коп. 3% річних та 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят один) грн. 00 коп. судових витрат.

3. Видати наказ після набранням рішення законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення через господарський суд, що прийняв рішення або безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 08 лютого 2023 року.

Суддя Войтюк В.Р.