ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" лютого 2023 р.м. ХарківСправа № 922/2376/22

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Присяжнюка О.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МД ІСТЕЙТ"(вул Валерія Лобановського, будинок 6-А, м Запоріжжя, 69006)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджигруп" (просп. Московський, буд 199. корп Д-5, кімната 226, м. Харків. 61037)
про стягнення коштів
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "МД ІСТЕЙТ" звернулось до Господарського суду Харківської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджигруп", в якій просить суд:

стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджигруп" () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МД ІСТЕИТ» () 155361,98 грн. основного боргу, 31072,40 грн. штрафу. Всього 186434,38 грн. боргу

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджигруп"() на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МД ІСТЕИТ» () 2796,52 грн. витрат по сплаті судового збору.

Вимоги позивача обґрунтовані порушенням боржником грошових зобов`язань за договором поставки № 438/ОД/ХР/20 від 09.12.2020 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 02.12.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи було вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами, наданими сторонами.

Відповідно до частини першої пункту 3 статті 12 ГПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Для цілей цього Кодексу визначено поняття малозначних справ, а саме - це справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи незначної складності, визнані судом малозначними.

Частиною 1 статті 247 ГПК України встановлено, що малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини 1 статті 250 ГПК України, питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 5 статті 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідачу було встановлено строк для подачі відзиву на позову та строк для подання заперечень на відповідь на відзив.

Позивачу було встановлено строк для подачі відповіді на відзив відповідача.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Так, з метою повідомлення сторін про розгляд даної справи, судом було направлено на юридичні адреси позивача та відповідача копії ухвали про відкриття провадження у справі.

Позивачем ухвалу суду про відкриття провадження у справі було отримано 04.12.2022 року, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Копію даної ухвали відповідач отримав 07.12.2022року, що підтверджується поштовим повідомленням, однак, відзив на позов не надав.

Від відповідача не надходило заяви про продовження строків на подачу відзиву на позов.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Інформації ж про іншу адресу відповідача у суду немає.

Згідно з п. п. 3, 4, 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Учасник справи розпоряджається своїми правами на власний розсуд (ч. 2 ст. 14 ГПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Відповідно до ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відзиву на позов відповідачем до суду надано не було.

Відповідно до ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 1 статті 252 ГПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно частини 2 статті 252 ГПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Згідно статті 114 ГПК України, суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яка ратифікована Україною 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про вчинення усіх необхідних дій для розгляду справи та про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті.

Перевіривши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази, суд встановив таке.

9 грудня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МД ІСТЕЙТ» (далі - Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРДЖИГРУП" (далі - Відповідач, ТОВ "ЕНЕРДЖИГРУП") було укладено Договір поставки № 438/ОД/ХР/20.

Відповідно до п. 1.1 Договору Постачальник (ТОВ «МД ІСТЕЙТ») зобов`язується продати та передати у власність Покупця (ТОВ "ЕНЕРДЖИГРУП") металопрокат (далі по тексту "Товар"), а Покупець зобов`язується оплатити та прийняти Товар від Постачальника згідно умов даного Договору.

Пунктом 1 2 Договору встановлено, що найменування, одиниці вимірювання, загальна кількість Товару та його ціна передбачаються в Специфікаціях та/або у видаткових накладних.

Відповідно до п. 4. 4 Договору «Умови оплати Продукції. 100% попередня оплата вартості кожної партії Товару. Покупець здійснює оплату протягом 1 (одного) банківського дня з дати виписки Постачальником рахунку-фактури, якщо інше не передбачене у цьому рахунку-фактурі.

За домовленістю Сторін, ними може бути встановлено інші умови оплати Товару, що Сторони зазначають в Специфікаціях або інших додатках, які укладаються Сторонами».

На виконання умов Договору Позивач поставив Відповідачу металопрокат в асортименті на суму 608106,76 грн. Факт поставки металопродукції підтверджується видатковими накладними, які є первинними обліковими документами у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та фіксують факт здійснення господарської операції. Факт отримання товару уповноваженою особою підтверджується також довіреністю №111 від 01 02.2022 та ТТН № (PH 311 491) від 03 02 2022.

Відповідачем була отримана вказана металопродукція та заперечень, щодо її кількості, асортименту, якості та комплектності заявлено не було.

Рахунки-фактури були в оригіналі передані Відповідачеві разом з видатковими накладними під час відвантаження товару.

Відповідно до п. 4 5 Договору поставки № 438/ОД/ХР/20 від 09.12 2020 р. підписання особою, уповноваженою Покупцем на прийняття матеріальних цінностей, видаткової накладної, свідчить про згоду Покупця із характеристиками Товару, вказаними Постачальником у цій видатковій накладній Сторони домовились, що, підписуючи документи про отримання Товару (зокрема видаткову накладну), вони підтверджують факт отримання Покупцем відповідного рахунку-фактури па оплату цього Товару.

Згідно з п. 4 8. Договору поставки № 438/ОД/ХР/20 від 09 12.2020р. у випадку наявності заборгованості за Товар, отриманий Покупцем раніше (на підставі іншого документа, ніж вказаного у платіжному дорученні Покупця), Постачальник має право отриману від Покупця оплату зарахувати спочатку в рахунок погашення заборгованості, а залишок зарахувати в оплату за відповідним документом, вказаним у платіжному дорученні На підставі цього положення Договору оплати, які були здійснені Відповідачем після поставки Товару, були зараховані в рахунок оплати за раніше здійснені поставки Товару

Як вказує позивач, станом на дату подання цього позову Відповідач суму боргу у повному обсязі не сплатив, заборгованість становить 155361,98 грн.

Згідно наданого позивачем розрахунку вбачається сума основної заборгованості відповідача за договором № 438/ОД/ХР/20 від 09 12.2020 р. 608106,76 грн. (сума всіх поставок за видатковими накладними)

- 452,50 грн. (часткова оплата в сумі 452,50 грн., сплачена 01.02 22 у складі суми 33985.85 грн., решта суми зарахована в рахунок оплати попередніх заборгованостей)

- 452292,28 грн. (сума оплат за цими накладними, що відбулися 01. 02. 22, 02.02.22, 07 07.22, 25 07 22, 02.09.22) = 155361.98 грн.

Таким чином, як вказує позивач, сума основної заборгованості відповідача станом на дату подання позову складає 155361,98 грн., що й стало підставою для звернення останнього до суду з даним позовом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить із наступного.

Положеннями ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до приписів ст.ст. 525, 526, ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, цивільні та господарські зобов`язання мають бути виконані належним чином і у встановлений договором строк, а одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання, а ст. 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відносини, що виникли між сторонами на підставі зазначеного вище Договору, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч.1 ст.193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Приписами статті 265 Господарського кодексу України визначено, що за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно до ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до положень частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За вимогами ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вже було зазначено вище, в матеріалах справи наявні видаткові накладні № РН8-000493 від 03 02 22, № PH8-000491 від 03 02.22, № РН8- 000492 від 03.02 22, № РН8-000494 від 03 02.22 , які підписані обома сторонами.

Відповідачем товар був отриманий на підставі довіреності № 111 від 01 02.2022року.

В свою чергу відповідачем було здійснено лише часткову оплату, що підтверджується банківською випискою та станом на моменту звернення позивача до суду заборгованість відповідача склала155361,98 грн.

Відповідач правом на подачу відзиву на позов не скористався, доказів погашення заборгованості не надав.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи, що у відповідності до ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов`язання повинні виконуватись сторонами у встановлених договором або законом порядку і строках, приймаючи до уваги викладені обставини; доведеність з боку позивача факту порушення відповідачем умов договору та діючого законодавства, - суд визнає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за договором поставки № 438/ОД/ХР/20 від 09.12.2020 року. в розмірі 155361,98 грн. обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача штрафу у розмірі 31072,40 грн., суд зазначає наступне.

Розділом 7 Договору встановлена відповідальність за неналежне виконання зобов`язань за Договором.

Так, пунктом 7.2 Договору передбачено, що у випадку невиконання зобов`язань з оплати Товару, Покупець сплачує Постачальнику штраф у розмірі 20 % від несвоєчасно сплаченої суми.

Як вбачається із розрахунку позивача, останній у зв`язку з не сплатою відповідачем заборгованості за поставлений товар у суму 155361,98 грн. на підставі п. 7.2 договору, нарахував на зазначену суму боргу штраф у розмірі 20% від несвоєчасно сплаченої суми, який становить 31072,40 грн.,(155361,98 грн. * 20%).

Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею).

У відповідності до статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Статтею 549 Цивільного кодексу України, встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Приймаючи до уваги порушення відповідачем виконання основного зобов`язання та перевіривши розрахунок штрафу, наданий позивачем, суд дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість його нарахування, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягненні штрафу у розмірі 31072,40 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судовий збір у даній справі покладається на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 73, 74, 86, 129, 183, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджигруп" (просп. Московський, буд 199. корп Д-5, кімната 226, м. Харків, 61037, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МД ІСТЕЙТ» (вул. Валерія Лобановського, будинок 6-А, м Запоріжжя, 69006,) 155361,98 грн. основного боргу, 31072,40 грн. штрафу, витрати по сплаті судового збору в сумі 2796,52 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 статті 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно статті 257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач:Товариство з обмеженою відповідальністю «МД ІСТЕЙТ» (вул. Валерія Лобановського, будинок 6-А, м Запоріжжя, 69006,) .

Відповідач:Товариство з обмеженою відповідальністю "Енерджигруп" (просп. Московський, буд 199. корп Д-5, кімната 226, м. Харків, 61037, ).

Повне рішення складено "02" лютого 2023 р.

Суддя О.О. Присяжнюк