ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

"31" січня 2023 р.м. ХарківСправа № 922/324/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Сальнікової Г.І.

розглянувши матеріали

позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейденерджи»
до Російської Федерації в особі Міністерства оборони Російської Федерації
про стягнення 25000000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Харківської області подано позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейденерджи» () до Російської федерації в особі Міністерства оборони Російської Федерації (код ЄДРПОУ ) про стягнення майнової шкоди у розмірі 25000000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані з посиланням на те, що ТОВ «Трейденерджи» українське підприємство одним із основних видів діяльності якого є торгівля електричною енергією.

Для здійснення своєї діяльності та оптимізацї робочих процесів підприємством було закуплено обладнання: датчики та поточні аналізатори на загальну суму 24942000,00 грн., які зберігалися в орендованому у ТОВ «Торгівельний дім «Червоний оскол»» складському приміщенні за адресою: Харківська область, місто Ізюм, вулиця Маршала Федоренка, буд. 40.

24.02.2022 року РФ розпочала повноцінну широкомасштабну агресію проти України і територія Ізюмської міської територіальної громади, на території якої зареєстровано і знаходиться орендоване позивачем приміщення, з 26.02.2022 р. по 10.09.2022 р. була територією бойових дій та була окупована з 07.03.2022 р. по. 10.09.2022 р.

Майно ТОВ «Трейденерджи» залишилося на складі в м. Ізюм і з початку війни доступу та можливості вивезти товаро-матеріальні цінності ТОВ «Трейденерджи» не мало. Після деокупації території міста і появи можливості дістатися до орендованого приміщення ТОВ «Трейденерджи» з`ясовано, що належне підприємству майно, що перебувало в орендованому складі відсутнє: викрадене/вивезене військовими рф під час окупації.

10.10.2022 року ТОВ «Трейденерджи» проведено інвентаризацію товарно- матеріальних цінностей на складі, що перебував на окупованій території На підтвердження викладеного позивачем надано копії: договору оренди; довідки Ізюмської міської військової адміністрації від 18.11.022 р.; наказу №1-ІВ від 10.10.2022 р.; акту списання товарів №1 від 10.10.2022 р.; звіряльної відомості результатів інвентаризації від 10.10.2022 р.; бухгалтерської довідки про списання ТМЦ на підставі інвентаризації від 10.10.2022р.; оборотно-сальдової відомості по рахунку № 072; оборотно-сальдової відомості по рахунку №281/1.

В результаті протиправних дій відповідача які позбавили позивача можливості здійснювати реалізацію свого права власності на рухоме майно, позивач протягом значного періоду часу був позбавлений можливості доступу до свого майна, можливості його вивезти та зберегти у цілісному і непошкодженому стані, і в результаті поніс збитків на 24942000 грн. та внаслідок втрати придбаного обладнання понесло супутні збитки на 58000 грн.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у справі, виходячи з наступного.

Згідно з даними комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду", а також даними, які містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень вбачається, що ухвалою господарського суду Харківської області від 27.01.2023 (суддя Лавренюк Т.А.) відкрито провадження у справі № 922/323/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейденерджи" () до Російської Федерації в особі Міністерства юстиції РФ (код ЄДРПОУ ) про стягнення 24942000,00грн.

Позовні вимоги обґрунтовані з посиланням на те, що ТОВ «Трейденерджи» українське підприємство одним із основних видів діяльності якого є торгівля електричною енергією.

Для здійснення своєї діяльності та оптимізації робочих процесів підприємством було закуплено обладнання: датчики та поточні аналізатори на загальну суму 24942000,00 грн., які зберігалися в орендованому у ТОВ «Торгівельний дім «Червоний оскол»» складському приміщенні за адресою: Харківська область, місто Ізюм, вулиця Маршала Федоренка, буд. 40.

24.02.2022 року РФ розпочала повноцінну широкомасштабну агресію проти України і територія Ізюмської міської територіальної громади, на території якої зареєстровано і знаходиться орендоване позивачем приміщення, з 26.02.2022 р. по 10.09.2022 р. була територією бойових дій та була окупована з 07.03.2022 р. по. 10.09.2022 р.

Майно ТОВ «Трейденерджи» залишилося на складі в м. Ізюм і з початку війни доступу та можливості вивезти товаро-матеріальні цінності ТОВ «Трейденерджи» не мало. Після деокупації території міста і появи можливості дістатися до орендованого приміщення ТОВ «Трейденерджи» з`ясовано, що належне підприємству майно, що перебувало в орендованому складі відсутнє: викрадене/вивезене військовими рф під час окупації.

10.10.2022 року ТОВ «Трейденерджи» проведено інвентаризацію товарно- матеріальних цінностей на складі, що перебував на окупованій території. На підтвердження викладеного позивачем надано копії: договору оренди; довідки Ізюмської міської військової адміністрації від 18.11.022 р.; наказу №1-ІВ від 10.10.2022 р.; акту списання товарів №1 від 10.10.2022 р.; звіряльної відомості результатів інвентаризації від 10.10.2022 р.; бухгалтерської довідки про списання ТМЦ на підставі інвентаризації від 10.10.2022р.; оборотно-сальдової відомості по рахунку № 072; оборотно-сальдової відомості по рахунку №281/1.

В результаті протиправних дій відповідача які позбавили позивача можливості здійснювати реалізацію свого права власності на рухоме майно, позивач протягом значного періоду часу був позбавлений можливості доступу до свого майна, можливості його вивезти та зберегти у цілісному і непошкодженому стані, і в результаті поніс збитків на 24942000 грн.

З огляду на вище вказане, суд зазначає, що в межах даної справи Товариство з обмеженою відповідальністю «Трейденерджи» () звернулося з позовною заявою до Російської Федерації в особі Міністерства оборони Російської Федерації (код ЄДРПОУ ) про стягнення майнової шкоди у розмірі 25000000,00 грн. При цьому в обґрунтування своєї правової позиції як в межах справи № 922/323/23, так і в межах даної справи, ТОВ «Трейденерджи» фактично посилається на аналогічні докази та обставини, що дублюються за цими позовами.

Таким чином, станом на дату постановлення даної ухвали в провадженні Господарського суду Харківської області перебуває справа № 922/323/23 між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Щодо різниці в найменуванні відповідача суд звертає увагу, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Трейденерджи» у справі №922/323/23 та у даній справі визначає ідентичний код ЄДРПОУ відповідача . При цьому позивач в якості правових підстав звернення з позовом у справі №922/323/23 та у даній справі посилається на аналогічні правові положення, зокрема на пункт 22 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», який звільняє позивача від сплати судового збору у справах за позовом до держави-агресора Російської Федерації.

Водночас щодо ціни позову суд зауважує, що в межах справи № 922/323/23 позивач не позбавлений права збільшити розмір позовних вимог в порядку, передбаченому пунктом 2 частини 2 статті 46 ГПК України.

Окрім того, суд вважає за доцільне звернути увагу на наступне.

Згідно з даними комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду", а також даними, які містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень вбачається, що ухвалою господарського суду Харківської області від 19.12.2022 (суддя Шарко Л.В.) відкрито провадження у справі № 922/2540/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейденерджи" ()до Російської Федерації (код ЄДРПОУ ) про стягнення 24 942000,00 грн.

В обґрунтування позову позивач вказував, що ТОВ «Трейденерджи» українське підприємство одним із основних видів діяльності якого є торгівля електричною енергією. Для здійснення своєї діяльності та оптимізації робочих процесів підприємством було закуплено обладнання: датчики та поточні аналізатори на загальну суму 24942000,00 грн., які зберігалися в орендованому у ТОВ «Торгівельний дім «Червоний оскол»» складському приміщенні за адресою: Харківська область, місто Ізюм, вулиця Маршала Федоренка, буд. 40.

24.02.2022 року РФ розпочала повноцінну широкомасштабну агресію проти України і територія Ізюмської міської територіальної громади, на території якої зареєстровано і знаходиться орендоване позивачем приміщення, з 26.02.2022 р. по 10.09.2022 р. була територією бойових дій та була окупована з 07.03.2022 р. по. 10.09.2022 р.

Майно ТОВ «Трейденерджи» залишилося на складі в м. Ізюм і з початку війни доступу та можливості вивезти товаро-матеріальні цінності ТОВ «Трейденерджи» не мало. Після деокупації території міста і появи можливості дістатися до орендованого приміщення ТОВ «Трейденерджи» з`ясовано, що належне підприємству майно, що перебувало в орендованому складі відсутнє: викрадене/вивезене військовими рф під час окупації.

10.10.2022 року ТОВ «Трейденерджи» проведено інвентаризацію товарно- матеріальних цінностей на складі, що перебував на окупованій території В результаті протиправних дій відповідача які позбавили позивача можливості здійснювати реалізацію свого права власності на рухоме майно, позивач протягом значного періоду часу був позбавлений можливості доступу до свого майна, можливості його вивезти та зберегти у цілісному і непошкодженому стані, і в результаті поніс збитків на 24942000 грн.

Водночас ухвалою господарського суду Харківської області від 06.01.2023 у справі №922/119/23 (суддя Байбак О.І.) відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Трейденерджи" у відкритті провадження у справі на підставі пункту 3 частини 1 статті 175 ГПК України.

В обґрунтування підстав для відмови у відкритті провадження у справі №922/119/23 судом встановлено та зазначено наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Трейденерджи" () звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом до Російської Федерації про стягнення 30000000,00 грн.

Позовні вимоги обґрутовані з посиланням на те, що ТОВ «Трейденерджи» українське підприємство одним із основних видів діяльності якого є торгівля електричною енергією. Для здійснення своєї діяльності та оптимізації робочих процесів підприємством було закуплено обладнання: датчики та поточні аналізатори на загальну суму 30000000 грн, які зберігались в орендованому у ТОВ "Торгівельний дім "Червоний оскол" складському приміщенні за адресою: Харківська обл., м. Ізюм, вул. Маршала Федоренка, буд. 40.

24.02.2022 РФ розпочала повноцінну широкомасштабну агресію проти України і територія Ізюмської міської територіальної громади, на території якої зареєстровано і знаходиться орендоване позивачем приміщення, з 26.02.2022 по 10.09.2022 була територією бойових дій та була окупована з 07.03.20202 по 10.09.2022. Майно ТОВ «Трейденерджи» залишилося на складі в м. Ізюм і з початку війни доступу та можливості вивезти товаро-матеріальні цінності ТОВ «Трейденерджи» не мало. Після деокупації території міста і появи можливості дістатися до орендованого приміщення ТОВ «Трейденерджи» з`ясовано, що належне підприємству майно, що перебувало в орендованому складі відсутнє: викрадене/вивезене військовими рф під час окупації.

10.10.2022 ТОВ «Трейденерджи» проведено інвентаризацію товарно-матеріальних цінностей на складі, що перебував на окупованій території. В результаті протиправних дій відповідача які позбавили позивача можливості здійснювати реалізацію свого права власності на рухоме майно, позивач протягом значного періоду часу був позбавлений можливості доступу до свого майна, можливості його вивезти та зберегти у цілісному і непошкодженому стані, і в результаті поніс збитків на 30000000 грн.

Таким чином, судом зазначено, що в обгрунтування своєї правової позиції як в межах справи № 922/2540/22 (суддя Шарко Л.В.) так і в межах даної справи №922/119/23, ТОВ «Трейденерджи» фактично посилається на ті самі докази та обставини, а тому станом на дату постановлення даної ухвали в провадженні Господарського суду Харківської області перебуває справа № 922/2540/22 між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Щодо різниці в сумі позову суд врахував та зазначив, що в межах справи № 922/2540/22 позивач не позбавлений можливості збільшити розмір позовних вимог в порядку, передбаченому відповідними положеннями ГПК України.

Ухвала господарського суду Харківської області від 06.01.2023 у справі №922/119/23 (суддя Байбак О.І.) у передбачені ГПК України строки набрала законної сили.

В подальшому вбачається, що ухвалою господарського суду Харківської області від 23.01.2023 у справі №922/2540/22 (суддя Шарко Л.В.) заяву ТОВ "Трейденерджи" про залишення позову без розгляду задоволено та позовну заяву залишено без розгляду на підставі пункту 5 частини 1 статті 226 ГПК України.

Відповідно до статей 55,124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Виходячи із принципу гарантування Конституцією України судового захисту конституційних прав і свобод, судова діяльність має бути спрямована на захист цих прав і свобод від будь-яких посягань шляхом забезпечення своєчасного та якісного розгляду конкретних справ.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частиною 1 статті 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону.

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Відповідно до пунктів 4, 5 частини 3 статті 162 ГПК України позовна заява повинна містити, зокрема зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Суд зазначає, що позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду із вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів, які характеризують суть конкретного позову, його зміст та правову природу, а саме: предмета і підстави позову.

Предмет позову - це об`єкт спірних правовідносин, щодо якого виник спір між позивачем і відповідачем. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстава позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Підставу позову становлять фактична й правова підстава. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача.

Відповідно до статті 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Отже, предмет і підстава позову сприяють з`ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов`язку.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 зазначено, що право на суд може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх "цивільних прав та обов`язків", пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети, але в той час, коли договірні держави мають можливість відхилення від дотримання вимог Конвенції щодо цього, остаточне рішення з дотримання вимог Конвенції залишається за судом.

Пунктом 3 частини 1 статті 175 ГПК України визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

З огляду на вказане, суд дійшов обґрунтованого та переконливого висновку про наявність правових підстав для відмови у відкритті провадження у справі № 922/324/23, що жодним чином не перешкоджає позивачу в реалізації свого права на судовий захист в межах справи № 922/323/23 (суддя Лавренюк Т.А.).

Окремо суд вважає за доцільне звернути увагу позивача на наступне.

Відповідно до частини 4 статті 60 ГПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Частиною 1 статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" закріплено перелік документів, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Частиною 3 статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Єдині для всіх адвокатів України, адвокатських об`єднань/адвокатських бюро правила виготовлення, оформлення, зберігання, обліку ордерів встановлено Положенням про ордер на надання правничої (правової) допомоги, затвердженим рішенням Ради адвокатів України від 12.04.2019 № 41.

Пунктом 12.5. Положень передбачено, що ордер має містить наступні реквізити: прізвище, ім`я, по батькові адвоката, який надає правничу (правову) допомогу на підставі ордера, номер та дату його свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, найменування органу, який його видав (КДКА відповідного регіону, з 01.01.2013 року радою адвокатів відповідного регіону); номер посвідчення адвоката України, ким та коли воно видане.

З матеріалів позовної заяви вбачається ордер на надання правничої (правової) допомоги серія ВІ №1097669 від 27.07.2022 та копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія ПТ№2216 від 26.06.2018.

Втім, ордер на надання правничої (правової) допомоги серія ВІ №1097669 від 27.07.2022 оформлено без дотримання усіх вимог, що передбачені пунктом 12.5. Положень, оскільки такий не містить відомостей про те, ким видано посвідчення адвоката України у відповідній графі ордеру, що є недоліком, який має бути враховано.

Керуючись пунктом 3 частини 1 статті 175, ст.ст. 232-235 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Трейденерджи" у відкритті провадження у справі №922/324/23.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строки передбачені ст. ст. 255 - 257 ГПК України.

Ухвалу складено та підписано 31.01.2023 р.

Суддя Г.І. Сальнікова