ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"06" лютого 2023 р. м. Київ Справа № 911/290/23

Суддя Господарського суду Київської області Гребенюк Т.Д. перевіривши матеріали

заяви ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність

УСТАНОВИВ:

30.01.2023 року через особистий кабінет в системі Електронний суд до Господарського суду Київської області (далі Суд) звернулась ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , заявниця) із заявою б/н від 27.01.2023 (вх. №874 від 30.01.2023) про відкриття провадження у справі про свою неплатоспроможність.

Перевіривши подану заяву, Cуд вважає її такою, що не відповідає вимогам Кодексу України з процедур банкрутства (далі Кодекс) з наступних підстав.

1. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 116 Кодексу у заяві про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність зазначаються, зокрема, місце проживання боржника.

Так, на титульному аркуші заяви ОСОБА_1 зазначено її зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 . На підтвердження зазначених відомостей суду надано копії 1-7, 10-11 сторінок паспорта заявниці. Згідно п. 6 Положення пропаспорт громадянина України затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-XII, зокрема, на одинадцятій-шістнадцятій сторінці паспортної книжечки робляться відмітки про реєстрацію постійного місця проживання громадянина. Ураховуючи зазначене, положення ст. 8 Кодексу та те, що заявницею не надано Суду копію паспорта (усіх сторінок), у суду відсутня можливість перевірити місцепроживання ОСОБА_1 .

2. Пунктом 6 ч. 3 ст. 116 Кодексу встановлено, що до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додається перелік майна, що перебуває у заставі (іпотеці) або є обтяженим в інший спосіб, його місцезнаходження, вартість, а також інформація про кожного кредитора, на користь якого вчинено обтяження майна боржника, - ім`я або найменування, місцезнаходження або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи або реєстраційний номер облікової картки платника податків та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті), сума грошових вимог, підстава виникнення зобов`язань, а також строк їх виконання згідно із законом або договором.

Із матеріалів заяви вбачається, що ОСОБА_1 надано суду відповідну інформацію, зокрема, з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна щодо суб`єкта, проте, документів, визначених Порядком ведення державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2004 №830, які підтверджують наявність або відсутність обтяження рухомого майна, заявницею суду надано не було.

3. Згідно п.п. 4, 5 ч. 3ст. 116 Кодексу до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додаються опис майна боржника, що належить йому на праві власності, із зазначенням місцезнаходження або місця зберігання майна, та копії документів, що підтверджують право власності боржника на майно. Так, щодо наявності або відсутності рухомого майна, яке дало б змогу погасити заборгованість про яку вказує заявниця у своїй заяві, ОСОБА_1 не зазначено.

4. Відповідно до п. 12 ч. 3ст. 116 Кодексу до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додаються докази авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень.

Розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень керуючого реструктуризацією становить п`ять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за кожен місяць виконання арбітражним керуючим повноважень (абз. 3 ч. 2 ст. 30 Кодексу). Згідно з ст. 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2023 рік, зокрема, розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.01.2023 встановлено у розмірі 2 684,00грн. Таким чином, авансування винагороди керуючому реструктуризацією у розмірі п`яти прожиткових мінімумів для працездатних осіб за три місяці виконання повноважень становить 40 260,00грн (2 684*5*3=40 260).

Водночас, у своїй заяві ОСОБА_1 із посиланням на постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.11.2020 у справі №910/726/20 зазначила, що 07.12.2022 уклала договір про оплату праці, винагороду та відшкодування витрат арбітражного керуючого із арбітражним керуючим Белінською Н.О. (свідоцтво №190 від 12.02.2013), який у порядку п. 21Прикінцевих та перехідних положень Кодексу, надав свою згоду на участь у справі про неплатоспроможність заявниці.

Проаналізувавши вказане, Суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Кодексуарбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду. Згідно із до ч. 4ст. 43 Конституції Україникожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Грошова винагорода арбітражного керуючого є заробітною платою за виконання ним своїх повноважень. Безоплатна праця забороняєтьсяКонституцією України та прирівнюється до рабства, в контексті ст. 4 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та інших міжнародних актів.

Частиною 2ст. 30 Кодексу, зокрема, встановлено, що сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень керуючого реструктуризацією здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором або боржником)на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заявипро відновлення відкриття провадження у справі.

Докази здійснення авансування винагороди арбітражному керуючому у відповідному розмірі в обов`язковому порядку подаються до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність (ч. 3 ст. 116 Кодексу). Отже, обов`язок боржника авансувати таку винагороду арбітражного керуючого до звернення з відповідною заявою до суду встановлений Кодексом і подання доказів авансування є обов`язковою умовою, встановленою ч. 3ст. 116 зазначеного Кодексу. При цьому, ані Кодекс, ані інші діючі норми законодавства, не передбачають права боржника на звільнення від авансування винагороди арбітражному керуючому при поданні такої заяви, як не передбачають і умов, за яких суд може відстрочити, розстрочити чи звільнити заявника від здійснення авансування винагороди арбітражному керуючому (аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.09.2020 у справі №910/2629/20, від 23.11.2020 у справі №922/1734/20, від 19.11.2020 у справі № 927/203/20, від 17.02.2021 у справі №927/166/20).

Таким чином, порядок сплати основної грошової винагороди арбітражному керуючому за виконання ним повноважень керуючого реструктуризацією чітко врегульований ч. 2 ст. 30 Кодексу і не допускає подвійного тлумачення.

Водночас, виходячи з юридичної природи винагороди арбітражного керуючого, звільнення (розстрочка, відстрочка) заявника від авансування такої винагороди на етапі подання заяви вплине на баланс інтересів боржника та арбітражного керуючого, позбавивши останнього права на своєчасне отримання у повному розмірі винагороди в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень (абз. 5 ч. 2 ст. 30 Кодексу).

Крім того, із змісту наданого договору, а саме, п.п. 3.1, 3.3, вбачається, що оплата послуг розпорядника майна ставить 40 260 грн. за весь строк виконання повноважень арбітражного керуючого починаючи з дати його призначення та до моменту прийняття комітетом кредиторів відповідного рішення про встановлення оплати послуг розпорядника майна. ОСОБА_1 вносить (перераховує) оплату рівними частинами протягом 10 місяців у сумі 40 260 грн щомісячно на депозитний рахунок суду в якому відкрито провадження у справі про неплатоспроможність. Тобто, заявниця та арбітражний керуючий фактично домовились про розстрочення сплати грошової винагороди та її суттєве зменшення, що, як зазначалось вище, ані Кодексом, ані іншими діючими нормами законодавства не передбачено.

Разом з тим, механізм авансування витрат арбітражного керуючого, встановлений Кодексом України з процедур банкрутсва, передбачає участь у цих правовідносинах трьох сторін - Боржника, Арбітражного керуючого та Суду. Таким чином, ні названий Кодекс, ні будь-який інший закондавчий акт питання авансування витрат арбітражного керуючого не віддав "на відкуп" Боржика та Арбітражного керуючого. З цього слідує, що доказами авансування витрат арбітражного керуючого не можуть бути докази, які свідчать про досягнення домовленості між Боржником та Арбітражним керуючим щодо механізму авансування/погашення таких витрат.

До того ж, за змістом ст.ст. 119, 123 Кодексу у справі про неплатоспроможність фізичної особи арбітражний керуючий виконує повноваження керуючого реструктуризацією, а не розпорядника майна, як це зазначено у договорі, а відповідні рішення приймають саме збори кредиторів, а не комітет кредиторів, як це, знову ж таки, зазначено у договорі (п.3.1 договору).

Водночас, із матеріалів заяви вбачається, що заявницею частково переховано на депозитний рахунок суду грошову винагороду у загальному розмірі 20 130 грн, тоді як відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 30 Кодексу повинно бути внесено 40 260 грн.

Зважаючи на те, що заявницею не надано Суду відповідних доказів авансування на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень у встановленому Кодексом розмірі, суд дійшов висновку про недотримання ОСОБА_1 положень п. 12 ч. 3ст. 116 Кодексу.

5. Крім того, п. 14 ч. 3 ст. 116 Кодексу встановлено, що до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додаються інші документи, що підтверджують наявність підстав, визначених ст. 115 цього Кодексу.

5.1. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 115 Кодексу боржник має право звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у разі, якщо розмір прострочених зобов`язань боржника перед кредитором (кредиторами) становить не менше 30 розмірів мінімальної заробітної плати. Статтею 8 Закону України Про Державний бюджет України на 2023 рік у 2023 році установлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 6700,00грн. Таким чином, розмір прострочених зобов`язань заявниці перед кредитором (кредиторами) повинен становити не менше 201 000,00грн (6 700х30=201 000).

Так, у своїй заяві ОСОБА_1 вказує на те, що остання має заборгованість перед 28-ма фінансовими установами у загальному розмірі приблизно 925 352,55грн. На підтвердження зазначеної обставини, заявницею надано Суду договір про відкриття кредитної лінії №0734-0094 від 26.06.2021, заяву про надання послуги Швидка готівка №АВНОСТ88184489 від 14.06.2021, договір №343032-КС-001 від 03.07.2021, кредитний договір №313594 від 22.107.2021, кредитний договір №1487054-А від 07.07.2021, оферту (пропозиція укласти електронний договір) до договору кредитної лінії №75569 від 26.07.2021, договір №2179660 від 26.07.2021 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, договір позики №75628978 від 15.07.2021, договір про надання кредиту №4369191 від 25.06.2021, договір кредитної лінії №814596606 від 26.06.2021, договір про споживчий кредит №102216456 від 04.07.2021, договір про споживчий кредит №3188897 від 26.06.2021, відповідні паспорти споживчих кредитів, анкету-заяву про акцепт пропозиції АТ Банк-форвард на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ Банк-форвард. Проте, зазначені документи не є належними та допустимими доказами на підтвердження наявності прострочених зобов`язань боржника перед кредиторами у розмірі не менше 30 мінімальних заробітних плат як підстави для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність (п. 1 ч. 2 ст. 115 Кодексу), оскільки із їх змісту неможливо встановити ані розмір простроченого зобов`язання заявниці, ані його склад (основний борг, неустойка, інші фінансові санкції).

5.2. Також як підставу для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність Кодекс визначає обставини, що боржник припинив погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців (п. 2 ч. 2 ст. 115 Кодексу). Проте, заявницею також не надано Суду доказів, які підтверджують такі обставини.

5.3. Разом з цим, п. 3 ч. 2 ст. 115 Кодексу передбачено, що боржник має право звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у разі, якщо ухвалено постанову у виконавчому провадженні про відсутність у фізичної особи майна, на яке може бути звернено стягнення. Проте, заявницею не надано суду ані відповідної постанови державного (приватного) виконавця про відсутність у ОСОБА_1 майна, на яке може бути звернено стягнення, ані доказів, які б вказували на відсутність такої постанови.

6. Крім того,відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 116 Кодексу у заяві про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність зазначається перелік документів що додаються до заяви.

Із змісту заяви вбачається, що на її останній сторінці зазначені Додатки, які містять у собі лише абстрактні назви доданих до заяви документів, без конкретних назв таких документів та зазначення кількості сторінок додатків, що свідчить про неналежне оформлення такої заяви та позбавляє суд можливості перевірити наявність/відсутність відповідних документів.

Підсумовуючи викладене, Суд дійшов висновку, що заявницею при зверненні до суду не дотримано вимог, встановлених ст. 116 Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 113 Кодексу провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою. Згідно ч. 3 ст. 37 Кодексу, господарський суд залишає без руху заяву про відкриття провадження у справі з підстав, передбачених ст. 174 ГПК України, з урахуванням вимог цього Кодексу. Суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 162, 164,172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху (ч. 1 ст. 174 ГПК України).

Ураховуючи те, що заявницею подано відповідну заяву без дотримання вимог ст. 116 Кодексу, Суд вважає за необхідне залишити зазначену заяву без руху та надати ОСОБА_2 час для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 12,76-78,174,234-235 ГПК України, ст.ст. 2,30,37,113,116 Кодексу, Суд

УХВАЛИВ:

1.Заяву ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) б/н від 30.01.2023 (вх. №874 від 30.01.2023) про відкриття провадження у справі про її неплатоспроможність залишити без руху.

2.Запропонувати заявниціпротягом десяти днів з дня отримання ним цієї ухвали виконати належним чином вимоги ст.116 Кодексу,а саме, надати суду:

копію паспорта громадянина України виданого ОСОБА_1 (усі сторінки), засвідчену особисто заявницею;

витяг відповідно до Порядку ведення державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2004 №830, який підтверджує наявність або відсутність рухомого майна у заявниці, яке є обтяженим у той чи інший спосіб;

відомості щодо наявності (відсутності) у заявниці іншого рухомого майна, яке може бути спрямоване на погашення відповідної заборгованості, про яку вказує заявниця у своїй заяві;

докази авансування винагороди керуючому реструктуризацією у розмірі 40260,00грн на депозитний рахунок Господарського суду Київської області (реквізити депозитного рахунку суду: назва установи - Господарський суд Київської області; код ЄДРПОУ - 03499945; реєстраційні рахунки (депозитний) - UA0014298; установа банку - ДКСУ місто Київ);

інформацію із фінансових установ про розмір прострочених зобов`язань ОСОБА_1 перед такими особами (із обов`язковим зазначенням заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо);

докази припинення погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань (банківські виписки, довідки із фінансових установ із зазначенням останнього здійсненого боржником платежу, претензії відповідних осіб тощо);

постанову(и) у виконавчому(их) провадженні(ях) про відсутність в ОСОБА_1 майна, на яке може бути звернено стягнення (у разі наявності) або відомості з Автоматизованої системи виконавчого провадження про відсутність такої постанов(и);

перелік доданих до заяви документів із зазначенням назви, дати, номеру, кількості аркушів, тощо.

3. У разі невиконання заявницею п. 2 зазначеної ухвали у строк, встановлений Судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із такою заявою.

4. Звернути увагу заявниці на те, що у разі надіслання відповідних документів до суду засобами поштового зв`язку, невідкладно повідомити про це Суд на його електронну пошту () із обов`язковим зазначенням штрих-коду поштового відправлення.

5. Інформацію по справі учасники справи можуть отримати на офіційному веб-порталі Господарського суду Київської області в мережі Інтернет (https://ko.arbitr.gov.ua).

Відповідно до ч. 2 ст.235 ГПК України ухвала набрала законної сили 06.02.2023 та окремо від рішення оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду, яка подається у порядку, визначеному ст. 257 ГПК України.

Суддя Т.Д. Гребенюк

Ухвалу підписано 06.02.2023.