ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2023 р. Справа№ 910/18479/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шаптали Є.Ю.

суддів: Яковлєва М.Л.

Чорногуза М.Г.

без повідомлення (виклику) учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "УКРГАЗБАНК"

на рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2022 у справі №910/18479/21 (суддя Н.Ягічева, повний текст рішення складено 12.09.2022)

за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "УКРГАЗБАНК"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Прінт Інжінірінг"

про стягнення 881, 07 доларів США

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» звернулося до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Прінт Інжінірінг» про стягнення 881, 07 доларів США.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором про надання кредиту у формі невідновлювальної кредитної лінії №2/2017-КЛ-Ю від 15.08.2017 щодо своєчасного повернення кредиту та сплати визначених умовами договору процентів, у зв`язку з чим виникла заборгованість по процентах у розмірі 870, 83 дол. США та заборгованість за несвоєчасне погашення процентів у розмірі 10, 24 дол. США.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.09.2022 у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» відмовлено. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладено на позивача.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що фактично грошові кошти були стягнуті банком ще 14.06.2019 і доказів повернення грошових коштів на рахунок ТОВ «Вентурє Інвест» у матеріали справи не надано, а правочин щодо звернення стягнення на предмет застави у рахунок погашення заборгованості за спірним кредитним договором не визнавався недійсним.

Не погодившись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2022 у справі №910/18479/21 повністю та ухвалити нове рішення, яким позов АБ ««УКРГАЗБАНК» до ТОВ «Прінт Інжінірінг» задовольнити повністю, а саме: стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Прінт Інжінірінг» на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» заборгованість за Кредитним договором про надання кредиту у формі не відновлювальної кредитної лінії №2/2017/КЛ-Ю від 15.08.2017 року в сумі 881,07 доларів США (вісімсот вісімдесят один) долар 07 центів США, з яких: 870,83 доларів США - прострочена заборгованість за відсотками, 10,24 доларів США заборгованість за несвоєчасне погашення відсотків (3%).

Скаржник вважає, що суд першої інстанції не дослідив наявні в матеріалах справи докази та не з`ясував обставини, що мають значення для справи, які визнав встановленими.

Зокрема, позивач наполягає, що судом першої інстанції не було досліджено всі докази, надані позивачем, на підтвердження повернення грошових коштів на рахунок заставодавця, оскільки банком було надано до суду виписку по рахунку ТОВ «ВЕНТУРЄ ІНВЕСТ» з 03.08.2017 по 14.05.2021, що є доказом на підтвердження повернення банком списаних коштів на рахунок ТОВ «ВЕНТУРЄ ІНВЕСТ» та доводить правомірність нарахування банком заборгованості за кредитним договором, яка підлягає стягненню.

13.10.2022 безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» на рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2022 у справі №910/18479/21.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.10.2022 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у наступному складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Чорногуз М.Г., Тарасенко К.В.

На час надходження апеляційної скарги матеріали справи №910/18479/21 на адресу Північного апеляційного господарського суду не надходили, у зв`язку з чим ухвалою від 18.10.2022 відкладено вирішення питання щодо апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» на рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2022 у справі №910/18479/21 до надходження матеріалів справи на адресу Північного апеляційного господарського суду; доручено Господарському суду міста Києва надіслати матеріали справи №910/18479/21 на адресу Північного апеляційного господарського суду.

10.10.2022 до суду апеляційної інстанції надійшли матеріали вказаної справи.

Розпорядженням т.в.о. керівника апарату Північного апеляційного господарського суду №09.1-08/3605/22 від 17.11.2022, у зв`язку з перебуванням судді Тарасенко К.В. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 17.11.2022 матеріали справи, разом з апеляційною скаргою передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Чорногуз М.Г., Яковлєв М.Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.11.2022 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» на рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2022 у справі №910/18479/21 прийнято до свого провадження колегією суддів у визначеному складі. Поновлено Публічному акціонерному товариству Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2022 у справі №910/18479/21 та відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою, розгляд якої здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач своїм процесуальним правом на надання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Так, згідно з ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ГПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Згідно з ч. 5 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Колегія суддів дійшла висновку про необхідність вийти за межі граничного процесуального строку розгляду даної справи, здійснивши її розгляд у розумний строк, застосувавши ст.ст. 2, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3 Конституції України та ст.ст. 2, 11 ГПК України.

Суд апеляційної інстанції, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 15.08.2017 між Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «Укргазбанк», як банком, та Товариством «Прінт Інжінірінг», як позичальником, був укладений кредитний договір про надання кредиту у формі невідновлювальної кредитної лінії №2/2017-КЛ-Ю, за умовами пункту 1.1 якого банк відкриває позичальнику невідновлювальну кредитну лінію з загальним лімітом в сумі 190 000,00 доларів США, а позичальник зобов`язується повернути кредит в межах строку кредитування, встановленого в п. 1.3 договору, та сплатити плату за кредит на умовах та в строки (терміни), визначені цим договором.

Згідно з пунктом 1.3.1 кредитного договору у редакції додаткової угоди від 26.07.2018 кредитна лінія відкривається з 15.08.2017 по 18.07.2019 (включно).

За умовами п. 1.3.2 кредитного договору у редакції додаткової угоди від 26.07.2018 позичальник у будь-якому випадку зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі у термін до 18.07.2019 (включно).

У забезпечення зобов`язань за договором прийнято заставу майнових прав на грошові кошти (банківські метали), які належать заставодавцю - Товариству з обмеженою відповідальністю «Вентурє Інвест», в сумі 200 000,00 доларів США, що розміщені на вкладному (депозитному) рахунку в банку (далі - депозитний рахунок) згідно з умовами договору банківського строкового вкладу №1036 від 03.08.2017 (строком розміщення по 25.07.2019, під 3,8% річних), укладеного між банком та заставодавцем ТОВ «Вентурє Інвест» (пункт 2.1 кредитного договору).

Згідно з пунктом 3.3 договору базовий розмір процентів за користування кредитними коштами в межах строку кредитування на строкову заборгованість встановлюється у розмірі 5,8 процентів річних.

Проценти сплачується позичальником щомісячно, не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем користування кредитом, а також в день закінчення строку, на який надано кредит, відповідно до пункту 1.3 договору та в день дострокового розірвання договору на рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у банку, код банку 320478. У разі якщо останній день для сплати (погашення) процентів припадає на вихідний або святковий день, то така сплата здійснюється у день, що передує такому вихідному або святковому дню (пункт 3.5 кредитного договору).

Відповідно до пункт 3.8 кредитного договору за користування кредитними коштами, що не повернуті в строки/терміни, передбачені договором (прострочена заборгованість), процентна ставка встановлюється в розмірі, визначеному в пункті 3.3 кредитного договору та діючому на дату виникнення простроченої заборгованості, збільшеному на 5 (п`ять) процентних пунктів. Нарахування процентів за користування кредитними коштами, що не повернуті в строки/терміни, передбачені договором (прострочена заборгованість), здійснюється на суму фактичного щоденного залишку простроченої заборгованості за кредитом, виходячи з процентної ставки, зазначеної в першому абзаці цього пункту договору. Проценти нараховуються банком щомісячно не пізніше останнього банківського дня місяця за період з дати виникнення простроченої заборгованості по останній календарний день місяця, в якому виникла така заборгованість (або до дня погашення простроченої заборгованості), та надалі з першого дня по останній календарний день місяця, в якому існує така прострочена заборгованість, та з першого календарного дня місяця до дня погашення простроченої заборгованості в місяці, в якому відбулося таке погашення.

У випадку, якщо банком застосовані до позичальника штрафні санкції у вигляді пені, остання розраховується банком з дати виникнення обставин, що є підставою для застосування пені, по дату припинення цих обставин включно (пункт 3.9 кредитного договору).

На виконання умов кредитного договору ПАТ АБ «Укргазбанк» надало ТОВ «Прінт Інжинірінг» кредитні кошти у сумі 190 000 дол. США, що підтверджується наявними в матеріалах справи копією заяви Товариства на отримання кредитних коштів № 1 від 17.08.2017, копіями меморіального ордеру №TR.3344296.9868.11687 від 18.08.2017 та копією виписки по рахунку за період з 15.08.2017 по 28.09.2021.

13.05.2019 ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулось до ТОВ «Прінт Інжинірінг» з листом-вимогою (вих. №172/14352/2019) від 10.05.2019 про виконання порушеного зобов`язання зі сплати заборгованості за процентами, зокрема, за спірним кредитним договором у розмірі 918,33 дол. США.

Листом (вих. №5-323/16/857/2019) від 15.07.2019 ПАТ АБ «Укргазбанк» повідомило ТОВ «Прінт Інжинірінг», що 14.06.2019 ПАТ АБ «Укргазбанк» у порядку звернення стягнення на предмет застави було здійснено перерахування коштів з вкладного (депозитного) рахунку в АБ «Укргазбанк» ТОВ «Вентурє Інвест» з метою повного погашення заборгованості позичальника перед банком за кредитними договорами відповідно до договору застави майнових прав №2/2017-КЛ-Ю (грошових коштів за договором банківського строкового вкладу) від 15.08.2017.

У серпні 2019 ТОВ «Вентурє Інвест» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до ТОВ «Прінт Інжинірінг», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ПАТ АБ «Укргазбанк», про стягнення 109 826,74 доларів США.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 13.05.2020, залишеною без змін Постановою Верховного Суду від 02.09.2020, у справі № 910/11051/19 встановлено, що позовні вимоги обґрунтовано тим, що ПАТ АБ «Укргазбанк» як заставодержатель з депозитного рахунку позивача як заставодавця на підставі договору застави майнових прав від 15.08.2017 №2/2017-КЛ-Ю в рахунок погашення заборгованості відповідача за кредитними договорами списало грошові кошти. Свої зобов`язання за кредитними договорами відповідач перед позивачем, як новим кредитором не виконав, у зв`язку з чим просить стягнути зазначену суму коштів в судовому порядку.

Під час розгляду справи № 910/11051/19 було встановлено, що 14.06.2019 у зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань перед банком, оскільки валюта грошових коштів, розміщених на вкладному (депозитному) рахунку не відрізнялась від валюти зобов`язань за кредитним договором, банк реалізував своє право заставодержателя та звернув стягнення на предмет забезпечення - грошові кошти в сумі 520 000 доларів США на депозитному рахунку ТОВ «Вентурє Інвест», що підтверджується випискою з вказаного банківського рахунку від 14.06.2019. Відповідні відомості про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження (застави) до Державного реєстру обтяжень рухомого майна не внесені, що учасниками справи не заперечувалось під час розгляду справи. У подальшому, у зв`язку з перерахуванням відсотків за кредитними договорами, банк повернув на рахунок ТОВ «Вентурє Інвест» депозитні кошти в розмірі 13 427,42 доларів США. Таким чином, банк задовольнив свої вимоги відносно відповідача (позичальника) шляхом списання з депозитного рахунку позивача коштів в сумі 506 572,58 доларів США.

У період з 14.06.2019 (звернення стягнення на предмет застави) до 30.12.2020 (зі слів позивача - повернення грошових коштів, які стягнуті шляхом звернення стягнення на предмет застави) грошові кошти перебували у розпорядженні банку та банк задовольнив свої вимоги відносно відповідача (позичальника) шляхом списання з депозитного рахунку ТОВ «Вентурє Інвест» коштів в сумі 506 572,58 доларів США.

Надана позивачем банківська виписка свідчить, що 30.12.2020 ПАТ АБ «Укргазбанк» відновило фінансовий актив за кредитним договором про надання кредиту у формі відновлювальної кредитної лінії №2/2017-КЛ-Ю від 15.08.2017, зокрема 30.12.2020 відбулося повернення зарахованих банком 14.06.2019 коштів. Кореспондент: ТОВ «Прінт Інжинірінг».

Докази на підтвердження повернення грошових коштів на рахунок ТОВ «Вентурє Інвест» у матеріали справи не надано.

11.01.2021 ПАТ АБ «Укргазбанк» направило ТОВ «Прінт Інжинірінг» лист-вимогу (вих. №172/250/2021) від 06.01.2021, у якій повідомило про існуючу станом на 05.01.2021 заборгованість у розмірі 192 265,21 дол. США, в т.ч. 190 000,00 дол. США простроченої заборгованості за кредитом, 2 265,21 дол. США простроченої заборгованості за процентами та просило погасити її.

31.03.2021 ПАТ АБ «Укргазбанк» направило ТОВ «Прінт Інжинірінг» повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання, зокрема, за спірним кредитним договором, заборгованість за яким станом на 18.03.2021 становить 202 565,73 дол. США (190 000 дол. США - заборгованість по кредиту, 12 446,01 дол. США - заборгованість за процентами та 119,72 дол. США - три проценти річних) та вимагало виконання порушеного зобов`язання протягом 30 календарних днів.

ПАТ АБ «Укргазбанк» направило повідомлення (вих. №110/11045/2021) від 31.03.2021 аналогічного змісту також і ТОВ «Вентурє Інвест», яке відповідно до договору про заставу майнових прав №2/2017-КЛ-Ю від 15.08.2017 є заставодавцем за договором про забезпечення належного виконання відповідачем зобов`язань, у тому числі за спірним кредитним договором.

13.05.2021 ПАТ АБ «Укргазбанк» здійснило погашення заборгованості, зокрема й за спірним кредитним договором, за рахунок предмета застави, яка складається з 190 000 дол. США - погашення простроченого кредиту, 2 265,21 дол. США - погашення прострочених відсотків, 119,72 дол. США - погашення трьох процентів річних, 10 180,80 дол. США - погашення заборгованості за процентами.

25.05.2021 ПАТ АБ «Укргазбанк» направило ТОВ «Прінт Інжинірінг» та ТОВ «Вентурє Інвест» звіт (№172/18684/2021 від 20.05.2021) про отримані платежі за правом грошової вимоги, у якому зазначено, що 13.05.2021 банк здійснив погашення заборгованості, зокрема й за спірним кредитним договором, за рахунок предмета застави, яка складається з 2 265,21 дол. США - погашення прострочених відсотків, 190 000 дол. США - погашення простроченого кредиту, 119,72 дол. США - погашення три проценти річних, 10 180,80, дол. США - погашення заборгованості за процентами.

Звернувшись до суду з даним позовом, ПАТ АБ «Укргазбанк» стверджує, що позичальник ТОВ «Прінт Інжинірінг» зобов`язання за кредитним договором щодо повернення кредиту та сплати процентів у визначений пунктами 3.2 та 3.5 кредитного договору строк належним чином не виконував та продовжує не виконувати. Оскільки позичальник порушив виконання взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, зокрема, не сплачує проценти за їх користування, у тому числі у визначені кредитним договором строки, ПАТ АБ «Укргазбанк» просить стягнути 870,83 дол. США простроченої заборгованості за процентами та 10,24 дол. США заборгованості за несвоєчасне погашення процентів (три проценти річних).

У свою чергу, заперечуючи проти заявлених позовних вимог, ТОВ «Прінт Інжинірінг» зазначало, що з 14.06.2019 не було як правомірного так і неправомірного користування ним кредитними коштами, оскільки ПАТ АБ «Укргазбанк» стягнуло усю суму коштів на власну користь, а відтак починаючи з 14.06.2019 відсутні підстави для нарахування будь-яких процентів, а кредитні відносини між сторонами припинені 14.06.2019.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в задоволені позову, з чим погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статей 625, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина 1 статті 509 ЦК України, частина 1 статті 173 ГК України).

Згідно зі статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу .

Згідно з частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Під час розгляду справи № 910/11051/19 за позовом ТОВ «Вентурє Інвест» до ТОВ «Прінт Інжінірінг», за участю третьої особи - АБ «Укргазбанк», встановлено, що 14.06.2019 у зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань перед банком, оскільки валюта грошових коштів, розміщених на вкладному (депозитному) рахунку не відрізнялась від валюти зобов`язань за кредитним договором, банк реалізував своє право заставодержателя та звернув стягнення на предмет забезпечення - грошові кошти в сумі 520 000 доларів США на депозитному рахунку ТОВ «Вентурє Інвест», що підтверджується випискою з вказаного банківського рахунку від 14.06.2019.

Відповідні відомості про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження (застави) до Державного реєстру обтяжень рухомого майна не внесені, що учасниками справи не заперечувалось під час розгляду справи.

У подальшому, у зв`язку з перерахуванням відсотків за кредитними договорами банк повернув на рахунок позивача депозитні кошти в розмірі 13 427,42 доларів США. Таким чином, банк задовольнив свої вимоги відносно відповідача (позичальника) шляхом списання з депозитного рахунку позивача коштів в сумі 506 572,58 доларів США.

Листом від 15.07.2019 №5-323/16/857/2019 банк повідомив позивача та відповідача про те, що 14.06.2019 ПАТ АБ «Укргазбанк» у порядку звернення стягнення на предмет застави здійснило перерахування коштів з вкладного (депозитного) рахунку в АБ «Укргазбанк» ТОВ «Вентурє Інвест» з метою повного погашення заборгованості позичальника перед банком за кредитними договорами відповідно до договору застави майнових прав №2/2017-КЛ-Ю (грошових коштів за договором банківського строкового вкладу).

Суд апеляційної інстанції у справі №910/11051/19 встановив, що матеріали даної справи не містять доказів того, що заставодержатель (третя особа у справі) дотримався імперативних вимог Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» та умов договору застави, які згідно з положеннями статті 629 ЦК України є обов`язковими для виконання сторонами.

Верховний Суд погодився з висновком суду апеляційної інстанції про помилковість висновку місцевого господарського суду про те, що позивач у даному випадку набув прав кредитора по відношенню до відповідача у зв`язку з погашенням ним заборгованості за кредитними договорами за рахунок застави, оскільки дії банку як заставодержателя зі списання коштів з рахунка позивача вчинені з порушенням вимог законодавства та умов п. п. 4.2, 4.5 договору застави.

За змістом частини 4 статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, яке набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

30.12.2020 Банк відновив фінансовий актив за кредитним договором про надання кредиту у формі невідновлювальної кредитної лінії №2/2017-КЛ-Ю від 15.08.2017 шляхом повернення ТОВ «Принт Інжинірінг» зарахованих банком 14.06.2019 коштів.

Натомість, доказів на підтвердження повернення списаних грошових коштів на рахунок ТОВ «Вентурє Інвест» матеріали справи не містять.

При цьому, надані банком виписки з рахунків свідчать лише про відновлення фінансового активу на рахунку саме ТОВ «Принт Інжинірінг».

Однак, виписки з депозитного рахунка ТОВ «Вентурє Інвест», яка беззаперечно свідчила б про відновлення на ньому відповідної списаної суми банківського вкладу (після остаточного вирішення спору у справі №910/11051/19), а отже і про фактичне повернення заставодавця у фінансовий стан, що передував неправомірному списанню, банк не надав.

Водночас, сторонами не заперечується, що у період з 14.06.2019 (звернення стягнення на предмет застави) до 30.12.2020 (зі слів позивача - повернення грошових коштів, які стягнуті шляхом звернення стягнення на предмет застави) грошові кошти перебували у розпорядженні банку та банк задовольнив свої вимоги відносно відповідача (позичальника) шляхом списання з депозитного рахунку ТОВ «Вентурє Інвест» коштів в сумі 506 572,58 доларів США.

Підсумовуючи викладене, виходячи з встановлених обставин справи, оскільки фактично грошові кошти були стягнуті банком ще 14.06.2019 і доказів повернення грошових коштів на рахунок ТОВ «Вентурє Інвест» у матеріали справи не надано, а правочин щодо звернення стягнення на предмет застави у рахунок погашення заборгованості за спірним кредитним договором не визнавався недійсним, апеляційний господарський суд погоджується з висновком господарського суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог.

Судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення повно та всебічно досліджено обставини справи, дано їм належну правову оцінку на підставі наявних у справі доказів у їх сукупності, висновки суду є вмотивованими, а тому доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

За приписами ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши вищенаведені обставини, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2022 у справі №910/18479/21.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.ст. 76-77 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до частини 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України») і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 р. N 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 р. N3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2022 у справі №910/18479/21 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Колегія суддів зазначає про те, що при апеляційному перегляді не встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права щодо винесення судом першої інстанції рішення.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» на рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2022 у справі №910/18479/21 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 86, 123, 126, 129, 269, 270, 275, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» на рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2022 у справі №910/18479/21- залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2022 у справі №910/18479/21 - залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за скаржником.

4. Матеріали справи № 910/18479/21 повернути до суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ГПК України.

Головуючий суддя Є.Ю. Шаптала

Судді М.Л. Яковлєв

М.Г. Чорногуз