ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2023 року Справа № 924/446/22

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Дужич С.П. , суддя Савченко Г.І.

секретар судового засідання Кравчук О.В.

за участю представників сторін:

ТОВ "Вітагро" - Сапьолкіна Н.В. (в режимі відеоконференції)

прокурор Рункевич І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "Вітагро" на рішення Господарського суду Хмельницької області, ухвалене 08.11.2022, повний текст складено 18.11.2022, у справі № 924/446/22

за позовом Першого заступника керівника Хмельницької обласної прокуратури в інтересах держави в особі Національної академії аграрних наук України м. Київ

до 1. Державного підприємства "Дослідне господарство "Проскурівка" Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України" с. Проскурівка Хмельницького району Хмельницької області

до 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "Вітагро" м. Волочиськ Хмельницької області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер Агропром" с. Білеве, Ізяславського району, Хмельницької області

про визнання недійсними договорів поворотної фінансової допомоги від 12.02.2021 № 12/02-21 та від 03.03.2021 № 03/03-21

У липні 2022 року перший заступник керівника Хмельницької обласної прокуратури в інтересах держави в особі Національної академії аграрних наук України звернувся до Господарського суду Хмельницької області з позовом до Державного підприємства "Дослідне господарство "Проскурівка" Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України", с. Проскурівка Хмельницького району Хмельницької області та до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "Вітагро", м. Волочиськ Хмельницької області про визнання недійсними договорів поворотної фінансової допомоги від 12.02.2021 № 12/02-21 та від 03.03.2021 № 03/03-21.

Позовні вимоги мотивовані тим, що договори поворотної фінансової допомоги від 12.02.2021 № 12/02-21 та від 03.03.2021 № 03/03-21 між відповідачем 1 та відповідачем 2 укладені з перевищенням повноважень особою, що їх уклала з боку ДП ДГ "Проскурівка", без погодження з позивачем як органом управління майном ДП ДГ "Проскурівка", що суперечить ст. 73-2 Господарського кодексу України, а тому підлягають визнанню недійсними.

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 08.11.2022 у справі № 924/446/22 позов першого заступника керівника Хмельницької обласної прокуратури в інтересах держави в особі Національної академії аграрних наук України до відповідача-1 Державного підприємства "Дослідне господарство "Проскурівка" Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України", відповідача-2 ТОВ "Торгова компанія "Вітагро", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ТОВ "Партнер Агропром" про визнання недійсними договорів поворотної фінансової допомоги від 12.02.2021 № 12/02-21 та від 03.03.2021 № 03/03-21 задоволено.

Визнано недійсним договір поворотної фінансової допомоги від 12.02.2021 № 12/02-21, укладений між ДП "Дослідне господарство "Проскурівка" Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України" та ТОВ "Торгова компанія "Вітагро".

Визнано недійсним договір поворотної фінансової допомоги від 03.03.2021 № 03/03-21, укладений між ДП "Дослідне господарство "Проскурівка" Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України" та ТОВ "Торгова компанія "Вітагро".

Стягнуто з ДП "Дослідне господарство "Проскурівка" Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України" на користь Хмельницької обласної прокуратури 2481,00 грн витрат по оплаті судового збору.

Стягнуто з ТОВ "Торгова компанія "Вітагро" на користь Хмельницької обласної прокуратури 2481,00 грн витрат по оплаті судового збору.

Рішення місцевого господарського суду обґрунтовано тим, що згідно з п. 3.10 статуту ДП ДГ "Проскурівка", господарське зобов`язання підприємства щодо вчинення якого є заінтересованість, вноситься на розгляд Академії для надання згоди на його вчинення, якщо балансова вартість майна або послуг чи сума коштів, що підлягають наданню, відчуженню, отриманню або передачі відповідно до господарського зобов`язання перевищує 10 відсотків вартості активів, за даними останньої річної фінансової звітності підприємства.

Загальна сума договорів поворотної фінансової допомоги від 12.02.2021 та від 03.03.2021 становить 33 900 000,00 грн, тоді як вартість активів Боржника (за відомостями річної фінансової звітності за 2020 рік) становить 199 369 000 грн, отже спірні господарські зобов`язання відносяться до значних, а тому їх вчинення має бути погоджене із органом, до сфери управління якого належить відповідач 1, - Національною академією аграрних наук України.

Враховуючи, що таке погодження з боку НААН України відсутнє, наявні правові підстави для визнання недійсними спірних господарських зобов`язань (зміст яких визначений у договорах поворотної фінансової допомоги від 12.02.2021 та від 03.03.2021) відповідно до положень статті 215 Цивільного кодексу України та частини 5 статті 73-2 Господарського кодексу України.

ТОВ "Торгова компанія "Вітагро", не погоджуючись з ухваленим рішенням, звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Хмельницької області від 08.11.2022 у справі № 924/446/22 скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити /т. 2 а.с. 145-155/.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає:

- прокурор, звертаючись із позовом, наголошував, що підставою для звернення до суду стало порушення інтересів держави в особі Національної академії аграрних наук України;

- згідно із статутом Національної академії аграрних наук України, відкритих даних із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, зазначений суб`єкт є науковою, неприбутковою, державною організацією (установою, закладом), основним видом діяльності якої є дослідження й експериментальні розробки у сфері біотехнологій, а відповідно, вказана юридична особа, не є органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб`єктом, владних повноважень, бездіяльність яких могла би бути підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді.

- оскільки позовні вимоги прокурора у цій справі спрямовані на захист прав або інтересів не держави, тому такі вимоги не підлягають розгляду по суті, оскільки позовну заяву за такими вимогами фактично подано не від імені та в інтересах держави, а від імені та в інтересах Національної академії аграрних наук України, натомість прокурор, зважаючи на викладене та наведені положення законодавства, немає повноважень на здійснення представництва у справах за такими вимогами;

- прокурором не обґрунтовано порушення прав НААН України оспорюваними договорами поворотної фінансової допомоги;

- спосіб захисту, який обрав прокурор, звернувшись в інтересах держави в особі Національної академії аграрних наук України до суду з позовом до ДПДГ "Проскурівка" та ТОВ "Торгова компанія "Вітагро" про визнання недійсними договорів поворотної фінансової допомоги, без зазначення, яке саме право Національної академії аграрних наук України порушене внаслідок укладення оспорюваних договорів, є неналежним способом захисту;

- скаржник посилається на правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 07.06.2022 у справі № 909/835/18, від 29.06.2022 у справі № 909/83/19, від 16.08.2022 у справі № 927/717/20.

Таким чином, апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необгрунтованим, має бути скасованим на підставі ст. 277 ГПК України у зв`язку з нез`ясуванням обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, невідповідністю висновків, викладених в рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Автоматизованою системою документообігу суду, протокол від 13.12.2022, визначено колегію суддів для розгляду справи № 924/446/22 у складі: головуючий суддя Крейбух О.Г., судді Тимошенко О.М., Дужич С.П.

Листом № 924/446/22/6699/22 від 13.12.2022 матеріали справи було витребувано з Господарського суду Хмельницької області.

22.12.2022 до Північно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 924/446/22.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 27.12.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "Вітагро" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 08.11.2022 у справі № 924/446/22; розгляд апеляційної скарги призначено на 25.01.2023 об 11:00 год. /т. 2 а.с. 169-170/.

06.01.2023 (вх. № 146/23) від Хмельницької обласної прокуратури надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення Господарського суду Хмельницької області від 08.11.2022 у справі № 924/446/22 залишити без змін, апеляційну скаргу ТОВ "Торгова компанія "Вітагро" без задоволення /т. 2 а.с. 174-180/.

Ухвалою суду від 19.01.2023 заяву (вх.№ 240/23) ТОВ "Торгова компанія "Вітагро" про участь в судовому засіданні 25.01.2023 в режимі відеоконференції задоволено /т. 2 а.с. 194-195/.

25.01.2023 (вх. № 694/23) на адресу суду від ТОВ "Торгова компанія "Вітагро" надійшли письмові пояснення, в яких зазначає, що при розгляді судом справи № 924/446/22 підлягає врахуванню правовий висновок Верховного Суду викладений у постанові від 13.12.2022 у справі № 927/682/20, щодо підстав залишення позову без розгляду.

25.01.2023 в судове засідання ДП "Дослідне господарство "Проскурівка" Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України" с. Проскурівка Хмельницького району Хмельницької області та третя особа ТОВ "Партнер Агропром" участь уповноважених представників не забезпечили, про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що ухвалою суду від 27.12.2022 явка представників сторін в судове засідання 25.01.2023 обов`язковою не визнавалась, колегія суддів визнала за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності представників відповідача 1 та третьої особи, оскільки їх не явка не перешкоджає перегляду справи.

В судовому засіданні 25.01.2023 представник ТОВ "Торгова компанія "Вітагро" підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, просив скасувати рішення Господарського суду Хмельницької області від 08.11.2022 у справі № 924/446/22 та ухвалити нове, яким відмовити у позові першого заступника керівника Хмельницької обласної прокуратури.

Прокурор надав заперечення щодо апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Хмельницької області від 08.11.2022 у справі № 924/446/22 залишити без змін.

Статтею 269 ГПК України встановлено, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення представника ТОВ "Торгова компанія "Вітагро" та прокурора, дослідивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, відповідно до Статуту ДП "Дослідне господарство "Проскурівка" Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України", затвердженого Президентом Національної академії аграрних наук України 08.02.2018, ДП "ДГ "Проскурівка" Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України засноване на основі державної власності, перебуває у віданні Національної академії аграрних наук України, як органу управління державним майном; ідентифікаційний код 00846429; місцезнаходження: 32164, с. Проскурівка, Ярмолинецького району, Хмельницької області /т. 1 а.с. 46-57/.

Підприємство безпосередньо підпорядковане Миронівському інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України.

Згідно з п. 2.1 Статуту, в редакції станом на дати укладання оспорюваних договорів, ДП "ДГ "Проскурівка" створено з метою організаційно-господарського забезпечення науковій установі умов для своєчасного та високоякісного проведення наукових досліджень та їх апробації, виробництва оригінального, елітного та репродуктивного насіння сільськогосподарських культур і саджанців, нових засобів захисту рослин і тварин, штамів мікроорганізмів, вирощування племінного молодняку тварин і птиці, проектування і виготовлення дослідних і макетних зразків нової техніки, тощо.

А також підприємство здійснює дослідну, господарську і комерційну діяльність з метою досягнення позитивних економічних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до п. 3.1, 3.2, 3.3 Статуту, підприємство є державним комерційним унітарним підприємством, що діє на основі державної форми власності, як самостійний суб`єкт господарювання. Підприємство є юридичною особою. Права та обов`язки юридичної особи підприємство набуває з дня його державної реєстрації, яка здійснюється в установленому законодавством порядку за місцем знаходження.

Статут підприємства затверджується президентом Академії після погодження Статуту з Науковою установою, якій безпосередньо підпорядковується підприємство.

Пунктами 3.10, 3.11 Статуту передбачено, що у відповідності з чинним законодавством і в межах цього Статуту підприємство з урахуванням завдань Наукової установи, якій воно підпорядковане, самостійно вирішує питання своєї господарської діяльності, в тому числі визначає структуру управління, розробляє штатний розпис, вступає в договірні відносини з іншими установами, підприємствами та організаціями, набуваючи майнові права і відповідні обов`язки, може бути позивачем та відповідачем в судах.

Господарське зобов`язання підприємства щодо вчинення якого є заінтересованість, вноситься на розгляд Академії для надання згоди на його вчинення, якщо балансова вартість майна або послуг чи сума коштів, що підлягають наданню, відчуженню, отриманню або передачі відповідно до господарського зобов`язання перевищує 10 відсотків вартості активів, за даними останньої річної фінансової звітності підприємства.

Підприємство звітує про свою фінансово-господарську діяльність та іншу діяльність перед Академією та Науковою установою, якій воно безпосередньо підпорядковане, в установленому порядку.

Пунктом 4.1 Статуту визначено, що майновий комплекс підприємства складаються усі матеріальні та нематеріальні активи, що обліковуються на балансі Підприємства і передані йому Академією на праві господарського відання, а також придбані підприємством за рахунок коштів від фінансово-господарської діяльності та/або набуті іншим шляхом, не забороненим законодавством.

Підприємство має право використовувати належне йому майно для участі у цивільних відносинах, у тому числі для провадження фінансово-господарської діяльності відповідно до цілей, визначених статутом та в межах його цивільної правоздатності (п. 4.10 Статуту).

Згідно з п.7.6 Статуту, директор, діючи від імені Підприємства та в його інтересах, відповідно до законодавства та в межах цього Статуту і контракту, самостійно вирішує питання діяльності Підприємства, за винятком тих, що віднесені до компетенції Наукової установи, Академії і трудового колективу Підприємства.

12.02.2021 та 03.03.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "Вітагро" (позикодавець) в особі директора Бовича С.В., що діє на підставі Статуту, з однієї сторони, та Державним підприємством "Дослідне господарство "Проскурівка" Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України" (позичальник) в особі директора Іжевського С.В., що діє на підставі Статуту, з іншої сторони, було укладено договори поворотної фінансової допомоги № 12/02-21 та № 03/03-21 відповідно.

Відповідно до п. 1.1 договорів, позикодавець надає позичальнику поворотну фінансову допомогу, а позичальник зобов`язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених даними Договорами.

Згідно з п. 2.1 договорів, поворотна фінансова допомога надається в національній валюті України в межах суми 14 900 000,00 грн (згідно з договором від 12.02.2021 № 12/02-21) та в межах суми 19000000,00 грн (згідно з договором від 03.03.2021 № 03/03-21).

Пунктами 2.2, 2.3, 2.4 договорів визначено, що поворотна фінансова допомога надається позичальнику на безоплатній основі, тобто плата за користування грошовими коштами не стягується.

Поворотна фінансова допомога надається позикодавцем однією сумою або може надаватись частинами. Термін надання за домовленістю сторін протягом дії договору. Надання грошових коштів здійснюється позикодавцем в спосіб, не заборонений чинним законодавством України.

Поворотна фінансова допомога використовується для потреб позичальника.

Згідно з п. 3.1 договорів, поворотна фінансова допомога підлягає поверненню до 01.09.2021 (згідно з договором від 12.02.2021) та до 01.10.2021 (згідно з договором від 03.03.2021), але в будь-якому випадку за першою вимогою позикодавця. За згодою сторін строк повернення поворотної фінансової допомоги може бути продовжено на визначений та погоджений сторонами строк шляхом підписання додаткової угоди до договору.

Пунктом 4.2 договорів сторони узгодили, що за затримку повернення позикодавцю грошових коштів позичальник сплачує позикодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Якщо прострочення повернення грошових коштів триває більше 30 календарних днів, позичальник додатково сплачує позикодавцю штраф у розмірі 25% від суми неповернутих коштів (п. 4.3 договорів).

У п. 4.4 сторони погодили, що строк позовної давності для стягнення основного боргу, нарахування і стягнення штрафних санкцій за порушення грошових зобов`язань встановлюється у п`ять років.

Відповідно до п. 7.1 договорів, ці договори вступають в силу з моменту їх підписання та діють до повного виконання сторонами їх зобов`язань за договорами.

Договори підписані директором ТОВ "Торгова компанія "Вітагро" та директором ДП "Дослідне господарство "Проскурівка" Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України", а також скріплені відтисками печаток сторін.

Матеріали справи не містять доказів в підтвердження розірвання або визнання недійсними договорів від 12.02.2021 та від 03.03.2021.

На виконання умов Договору від 12.02.2021 ТОВ "Торгова компанія "Вітагро" (відповідач 2) перерахував ДП "Дослідне господарство "Проскурівка" Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України" (відповідачу 1) кошти у сумі 14 900 000,00 грн згідно з платіжним дорученням № 39 від 05.03.2021 /т. 1 а.с. 19/.

На виконання умов Договору від 03.03.2021 ТОВ "Торгова компанія "Вітагро" (відповідач 2) перерахував ДП "Дослідне господарство "Проскурівка" Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України" (відповідачу 1) кошти у сумі 19 000 000,00 грн згідно з платіжним дорученням № 40 від 05.03.2021 /т. 1 а.с. 40/.

Листом № 15/1-179вих-21 від 27.05.2022 перший заступник керівника обласної прокуратури звернувся до НААН України, в якому зазначив про те, що проведеним обласною прокуратурою вивченням наявності підстав для представництва інтересів держави в суді встановлено дані, які вказують на порушення ДП "Дослідне господарство "Проскурівка" Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України вимог чинного законодавства та просив повідомити у строк до 24.06.2022 про вжиття чи невжиття Національною академією аграрних наук України заходів реагування, у тому числі шляхом звернення до суду з позовом з метою визнання недійсними договорів № 12/02-21 від 12.02.2021 та № 03/03-21 від 30.03.2021 /т. 1 а.с. 97-99/.

У відповідь листом від 14.06.2022 № 10.2-12/300 Національна академія аграрних наук України повідомила першого заступника керівника Хмельницької обласної прокуратури про те, що затвердженим кошторисом Національної академії аграрних наук України на 2022 рік не передбачено видатків для оплати судового збору та погашення інших витрат, пов`язаних з подачею позову до суду в рамках даної справи. З огляду на викладене, у разі виявлення порушень щодо укладення спірних договорів академія не заперечує щодо представництва інтересів держави в суді Хмельницькою обласною прокуратурою /т. 1 а.с. 100-101/.

Листом від 28.06.2022 за вих.№ 15/1-224вих-22 перший заступник керівника обласної прокуратури звернувся до Національної академії аграрних наук України, в якому повідомив про намір здійснення прокурором представництва в суді законних інтересів держави в особі Національної академії аграрних наук України шляхом пред`явлення до Господарського суду Хмельницької області позову щодо визнання недійсними договорів поворотної фінансової допомоги від 12.02.2021 № 12/02-21 та від 03.03.2021 № 03/03-21 /т. 1 а.с. 103/.

Наведене вище слугувало підставою для звернення Прокурора з метою захисту інтересів держави в особі Національної академії аграрних наук України до Господарського суду Хмельницької області з позовом до Державного підприємства "Дослідне господарство "Проскурівка" Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України", с. Проскурівка Хмельницького району Хмельницької області та до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "Вітагро", м. Волочиськ Хмельницької області про визнання недійсними договорів поворотної фінансової допомоги від 12.02.2021 № 12/02-21 та від 03.03.2021 № 03/03-21.

За наслідками розгляду позову першого заступника керівника Хмельницької обласної прокуратури договори поворотної фінансової допомоги від 12.02.2021 № 12/02-21, від 03.03.2021 № 03/03-21, укладені між ДП "Дослідне господарство "Проскурівка" Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України" та ТОВ "Торгова компанія "Вітагро", визнано недійсними.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін, виходячи з наступного.

Положеннями пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України унормовано, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Підстави представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано положеннями ГПК України та статтею 23 Закону України "Про прокуратуру".

Відповідно до частини 3 статті 4 ГПК України до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

До таких осіб процесуальний закон відносить прокурора та визначає підстави участі цієї особи у господарській справі.

Згідно з частиною 3 статті 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами.

Частиною 4 статті 53 ГПК України передбачено, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Отже аналіз частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох "виключних" випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу.

Таким чином прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтування підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18.

Колегія суддів звертає увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно. Разом з тим прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Оскільки повноваження органів влади, зокрема, і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, тому суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

У даній справі прокурор обґрунтовує наявність "інтересів держави" у відновленні правового порядку в частині визначення меж компетенції органів державної влади, відновленні становища, яке існувало до порушення вимог чинного законодавства, захист такого права.

Прокурор стверджує, що у даному випадку порушуються соціальні та економічні інтереси держави, оскільки спірні договори укладені з порушенням інтересів держави та з порушенням вимог статті 73-2 Господарського кодексу України, а саме без погодження із Національною академією аграрних наук України, як органом управління майном відповідача 1.

Органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, прокурор визначив Національну академію аграрних наук України.

Наявність підстав для представництва інтересів держави у спірних відносинах прокурор обґрунтував бездіяльністю позивача щодо захисту належним чином інтересів держави.

Стосовно правильності визначення прокурором Національної академії аграрних наук України як органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, колегія суддів зазначає наступне.

Правові основи управління об`єктами державної власності закріплені Законом України "Про управління об`єктами державної власності".

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 3, частини 1 статті 4, статті 8 Закону України "Про управління об`єктами державної власності" Національна академія наук України, галузеві академії наук є суб`єктами управління об`єктами державної власності, зокрема, державним майном, переданим цим суб`єктам в безстрокове безоплатне користування.

У пункті 17 статті 7 Статуту НААН України, затвердженого 07.04.2016 загальними зборами НААН України, визначено, що НААН здійснює повноваження з управління державним майном, забезпечує його ефективне використання та розпоряджається ним у межах, визначених законодавством, виступає головними розпорядником бюджетних коштів.

З матеріалів справи вбачається, що Національна академія аграрних наук України була належним чином повідомлена про порушення ДП "Дослідне господарство "Проскурівка" Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України вимог чинного законодавства і протягом розумного строку не було вжито жодних заходів для усунення порушення інтересів держави.

Підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді є належне обґрунтування, підтверджене достатніми доказами, зокрема, але не виключно, вжиття прокурором всіх передбачених чинним законодавством заходів, які передують зверненню прокурора до суду для здійснення представництва інтересів держави, повідомленням прокурора на адресу відповідного органу про звернення до суду від його імені, відповідними запитами, а також копіями документів, отриманими від органу, що свідчать про наявність підстав для такого представництва.

У зв`язку з такими обставинами, реалізуючи конституційну функцію, прокуратура звернулась до суду з позовом в інтересах держави в особі НААН України, яка незважаючи на очевидний характер порушень, будучи належним чином повідомленою про їх існування, захист прав і законних інтересів держави не здійснила. Така бездіяльність уповноваженого органу стала підставою для здійснення прокуратурою представництва інтересів держави у суді в особі НААН України.

Отже судом першої інстанції належним чином досліджено та перевірено наявність підстав для представництва прокурором інтересів держави саме в особі НААН України як органу, уповноваженого державою на здійснення відповідних функції у спірних відносинах.

Звертаючись з позовом про визнання недійсними договорів, позивач згідно з вимогами статей 13, 74 ГПК України повинен довести наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення. Без доведення позивачем обставин недодержання сторонами в момент вчинення оспорюваного правочину конкретних вимог законодавства у суду відсутні підстави для задоволення відповідного позову.

Частиною 1 статті 215 Цивільного кодексу України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, встановлених частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, згідно з якими: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Зазначена норма кореспондується з положеннями частини 1 статті 207 Господарського кодексу України, згідно з якою господарське зобов`язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб`єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Виходячи з умов укладених відповідачами договорів поворотної фінансової допомоги від 12.02.2021 та 03.03.2021 поворотна фінансова допомога надається в національній валюті України в межах суми 14 900 000,00 грн (згідно з умовами договору від 12.02.2021) та в межах суми 19 000 000,00 грн (згідно з умовами договору від 03.03.2021).

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. При цьому зміст оспорюваного правочину та його правова природа не залежать від його назви. Відтак, при наданні правової оцінки оспорюваних правочинів та правовідносин оренди землі слід провесні порівняння їх основних ознак.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом п. 3.1, 4.2,4.4 договорів, поворотна фінансова допомога підлягає поверненню до 01.09.2021 (згідно з умовами договору від 12.02.2021) та до 01.10.2021 (згідно з умовами договору від 03.03.2021), але в будь-якому випадку за першою вимогою Позикодавця. За згодою сторін строк повернення поворотної фінансової допомоги може бути продовжено на визначений та погоджений сторонами строк шляхом підписання додаткової угоди до договору. За затримку повернення позикодавцю грошових коштів позичальник сплачує позикодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення від суми заборгованості за кожен день прострочення. Якщо прострочення повернення грошових коштів триває більше 30 календарних днів, позичальник додатково сплачує позикодавцю штраф у розмірі 25% від суми неповернутих коштів (п. 4.3 договорів). Сторони погодили, що строк позовної давності для стягнення основного боргу, нарахування і стягнення штрафних санкцій за порушення грошових зобов`язань встановлюється у п`ять років.

Як вже зазначалося вище, згідно з п. 1.1, 1.5 Статуту ДП "Дослідне господарство "Проскурівка" Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України", затвердженого Президентом Національної академії аграрних наук України 08.02.2018, ДП "ДГ "Проскурівка" Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України" засноване на основі державної власності, перебуває у віданні Національної академії аграрних наук України, як органу управління державним майном; ідентифікаційний код 00846429; місцезнаходження: 32164, с. Проскурівка, Ярмолинецького району, Хмельницької області.

Підприємство безпосередньо підпорядковане Миронівському інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України.

Пунктами 3.10, 3.11 Статуту передбачено, що у відповідності з чинним законодавством і в межах цього Статуту підприємство з урахуванням завдань Наукової установи, якій воно підпорядковане, самостійно вирішує питання своєї господарської діяльності, в тому числі визначає структуру управління, розробляє штатний розпис, вступає в договірні відносини з іншими установами, підприємствами та організаціями, набуваючи майнові права і відповідні обов`язки, може бути позивачем та відповідачем в судах.

Господарське зобов`язання підприємства щодо вчинення якого є заінтересованість, вноситься на розгляд Академії для надання згоди на його вчинення, якщо балансова вартість майна або послуг чи сума коштів, що підлягають наданню, відчуженню, отриманню або передачі відповідно до господарського зобов`язання перевищує 10 відсотків вартості активів, за даними останньої річної фінансової звітності підприємства.

Підприємство звітує про свою фінансово-господарську діяльність та іншу діяльність перед Академією та Науковою установою, якій воно безпосередньо підпорядковане, в установленому порядку.

Підприємство має право використовувати належне йому майно для участі у цивільних відносинах, у тому числі для провадження фінансово-господарської діяльності відповідно до цілей, визначених статутом та в межах його цивільної правоздатності (п. 4.10 Статуту).

Згідно з п. 7.6 Статуту, директор, діючи від імені Підприємства та в його інтересах, відповідно до законодавства та в межах цього Статуту і контракту, самостійно вирішує питання діяльності Підприємства, за винятком тих, що віднесені до компетенції Наукової установи, Академії і трудового колективу Підприємства.

В матеріалах справи наявний лист Національної академії аграрних наук від 14.06.2022 № 10.2-12/300, адресований першому заступнику керівника Хмельницької обласної прокуратури, в якому академія зазначає про те, що про існування угод поворотної фінансової допомоги від 12.02.2021 № 12/02-21 та від 03.03.2021 № 03/03-21, укладених між ДП "Дослідне господарство "Проскурівка" Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України" с. Проскурівка Хмельницького району Хмельницької області та ТОВ "Торгова компанія "Вітагро" м. Волочиськ Хмельницької області, академії стало відомо лише зі змісту запитів прокуратури. В листі академія також вказує на те, що необхідність погодження з Національною академією аграрних наук України виникає у випадку, якщо вартість договору перевищує 10 відсотків вартості активів державного унітарного підприємства, за даними останньої річної фінансової звітності /т. 1 а.с. 100-101/.

Матеріали справи містять звіти про фінансовий стан ДП "Дослідне господарство "Проскурівка" Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України" (баланс) за 2019, 2020 та 2021 роки /т. 1 а.с. 81-95/.

Відповідно до рядку 1900 Балансу (звіту про фінансовий стан) за 2020 рік станом на 31.12.2020 вартість активів підприємства становить 199 369 000 грн /т. 1 а.с. 86-87/.

Оскільки загальна сума договорів поворотної фінансової допомоги від 12.02.2021 та від 03.03.2021 становить 33 900 000,00 грн, 10 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності підприємства - 199 369 000,00 грн за відомостями річної фінансової звітності ДП "ДГ "Проскурівка" за 2020 рік, становить 19 936 900,00 грн, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що спірні господарські зобов`язання є значними, у зв`язку з чим при укладенні спірних договорів існувала необхідність їх погодження із органом, до сфери управління якого належить відповідач 1 - Національною академією аграрних наук України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 918/351/21(918/672/21) від 29.09.2022.

Відповідно до статті 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. У випадках, установлених законом, юридична особа може набувати цивільних прав та обов`язків і здійснювати їх через своїх учасників. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

За приписами частин 1 та 2 статті 97 ЦК України управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.

Тобто для вчинення правочину орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, повинна мати необхідний обсяг цивільної правоздатності та дієздатності, і зобов`язана не перевищувати своїх повноважень.

Згідно з ст. 65 ГК України управління підприємством здійснюється відповідно до його установчих документів на основі поєднання прав власника щодо господарського використання свого майна і участі в управлінні трудового колективу. Власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства чи інших установчих документів. Для керівництва господарською діяльністю підприємства власник (власники) безпосередньо або через уповноважені органи чи наглядову раду такого підприємства (в разі її утворення) призначає (обирає) керівника підприємства, який є підзвітним власнику, його уповноваженому органу чи наглядовій раді. Керівник підприємства, головний бухгалтер, члени наглядової ради (в разі її утворення), виконавчого органу та інших органів управління підприємства відповідно до статуту є посадовими особами цього підприємства. Статутом підприємства посадовими особами можуть бути визнані й інші. Особливості управління підприємствами окремих видів (організаційних форм підприємств) установлюються цим Кодексом та законами про такі підприємства.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГК України державне унітарне підприємство утворюється компетентним органом державної влади в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини державної власності, як правило, без поділу її на частки, і входить до сфери його управління.

З матеріалів справи вбачається, що з боку органу, до сфери управління якого належить відповідач 1 не було надано згоди на укладення договорів, що підтверджується листом НААН України від 14.06.2022 №10.2-12/300, наданим на запит прокуратури /т. 1 а.с. 100-101/.

Враховуючи викладене вище, при укладанні оспорюваних договорів керівник ДП "Дослідне господарство "Проскурівка" Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України" перевищив свої повноваження, визначені Статутом підприємства.

Жодних доказів погодження укладення спірних договорів із позивачем НААН України відповідачами у справі не надано.

За наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про наявність правових підстав для визнання недійсними спірних господарських зобов`язань (зміст яких визначений у договорах поворотної фінансової допомоги від 12.02.2021 та від 03.03.2021) відповідно до положень ст. 215 Цивільного кодексу України та ч. 5 ст. 73-2 Господарського кодексу України.

Щодо тверджень апелянта про його необізнаність з приводу обмежень повноважень директора ДП "ДГ "Проскурівка" на укладення правочинів на суму більше 10% вартості активів, відсутності інформації про такі обмеження повноважень директора, неознайомлення контрагента із річною фінансовою звітністю ДП "ДГ "Проскурівка", колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 68 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до презумції знання законодавства (лат. Ignorantia juris non excusat - незнання закону не вибачається) - кожен вважається таким, що знає закони. Правова основа презумпції знання законодавства - обов`язок кожного неухильно додержуватися Конституції України та законів України.

Цей обов`язок закріплений в ч. 1 ст. 68 Конституції України. Обов`язок додержання законів передбачає і обов`язок їх знання. Тому закони повинен знати кожен. З цього положення і випливає загальновідома формула: незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності, яка і міститься в частині 2 статті 68 Конституції України.

Необхідність погодження значного господарського зобов`язання державного підприємства органом, до сфери управління якого відноситься державне підприємство (ринкова вартість майна, робіт, послуг, що є його предметом, становить 10 і більше відсотків вартості активів державного унітарного підприємства), встановлена законом (ст. 73-2 Господарського кодексу України), знання якого презюмується.

Отже доводи апелянта щодо незнання ним про обмеження повноважень директора ДП "ДГ "Проскурівка" на укладення значних господарських зобов`язань та необхідність їх погодження із НААН України колегія суддів вважає безпідставними.

Крім того оспорювані договори поворотної фінансової допомоги від 12.02.2021 № 12/02-21 та від 03.03.2021 № 03/03-21 укладені між ТОВ "Торгова компанія "Вітагро" (позикодавець) в особі директора Бовича С.В., що діє на підставі Статуту, з однієї сторони, та ДП "Дослідне господарство "Проскурівка" Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України" (позичальник) в особі директора Іжевського С.В., що діє на підставі Статуту, з іншої сторони.

Тобто за наявності у положеннях Статуту ДП "ДГ "Проскурівка", на який міститься посилання у оспорюваних договорах поворотної фінансової допомоги, обмежень щодо повноважень його керівника, ТОВ "Торгова компанія "Вітагро" при укладенні такого договору за всіма обставинами не могло не знати про такі обмеження, зокрема проявивши звичайну обачність та ознайомившись зі змістом зазначеного статуту, а також даними відповідної річної фінансової звітності державного підприємства, якими обумовлені обмеження повноважень у статуті.

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції не з`ясовано, чи було ТОВ "Торгова компанія "Вітагро" ознайомлено із фінансовою звітністю державного підприємства не спростовують наведеного висновку щодо необхідних проявів розумної поведінки при укладенні договору за наявності в статуті норм про обмеження повноважень керівника, зважаючи на закріплений у статтях 3, 627 Цивільного кодексу України принцип свободи договору, зокрема вибору контрагента, за якого ТОВ "Торгова компанія "Вітагро" не було позбавлене можливості відмовитися від укладення договору в разі ненадання ДП "ДГ "Проскурівка" усіх необхідних відомостей та доказів, які підтверджують повноваження відповідної особи.

Також слід зазначити, що в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про введення ДП "ДГ "Проскурівка" в оману ТОВ "Торгова компанія "Вітагро" щодо змісту статуту та/або відомостей фінансової звітності державного підприємства.

Посилання апелянта на правові позиції Верховного Суду, викладені у постановах від 07.06.2022 у справі № 909/835/18, від 29.06.2022 у справі № 909/83/19, від 16.08.2022 у справі № 927/717/20, колегією суддів не приймаються до уваги оскільки, висновки Верховного Суду стосуються господарських договорів, предметом яких є земельні ділянки державної форми власності, тоді як предметом спірних договорів у справі № 924/446/22 є грошові кошти, тому правовідносини не є подібними, стосуються різних предметів та мають різне правове регулювання.

При цьому за змістом ст. 3 Закону України "Про управління об`єктами державної власності", який визначає Національну академію наук України як суб`єкта управління об`єктами державної власності, дія цього Закону не поширюється на управління об`єктами власності Українського народу, визначеними частиною 1 статті 13 Конституції України, до яких, зокрема, належить земля.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги прокурора є обгрунтованими, підтверджуються долученими до матеріалів справи доказами, у зв`язку з чим підлягають задоволенню. Заперечення ТОВ "Торгова компанія "Вітагро", викладені у апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час її розгляду, адже не спростовують наведених судових висновків, а тому відхиляються як необґрунтовані.

Відповідно до ст. 74, 76 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до п. 1 част. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний господарський суд вважає, що скаржник не довів тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог та заперечень. Рішення Господарського суду Хмельницької області від 08.11.2022 у справі № 924/446/22 ґрунтується на матеріалах і обставинах справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для його скасування.

На підставі ст. 129 ГПК України судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на скаржника ТОВ "Торгова компанія "Вітагро".

Керуючись ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "Вітагро" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 08.11.2022 у справі № 924/446/22 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Хмельницької області від 08.11.2022 у справі № 924/446/22 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу № 924/446/22 повернути Господарському суду Хмельницької області.

Повний текст постанови складений "31" січня 2023 р.

Головуючий суддя Крейбух О.Г.

Суддя Дужич С.П.

Суддя Савченко Г.І.