ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2023м. ДніпроСправа № 904/1005/22

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Загинайко Т.В. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом Комунального підприємства "Спецеко" Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області (39800, м. Горішні Плавні Кременчуцького району Полтавської області, вул. Соборна, 1; ідентифікаційний код 36965797)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" (49600, м. Дніпро, вул. Мандриківська, буд. 47, офіс 503; ідентифікаційний код 41449359)

про стягнення 128 145 грн. 00 коп.

Без участі (виклику) представників сторін.

ПРОЦЕДУРА:

Позивач - Комунальне підприємство "Спецеко" Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою (вх. №932/22 від 28.04.2022) до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" про стягнення 128 145 грн. 00 коп. безпідставно набутих грошових коштів.

Також просить судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 02.05.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач у заяві (вх. №13366 від 10.05.2022) повідомляє про відсутність заперечень проти розгляду справи №904/1005/22 за правилами спрощеного позовного провадження.

Також відповідач у відзиві (вх. №15336/22 від 26.05.2022) на позовну заяву про стягнення безпідставно отриманих коштів просить відмовити у позові повністю, вважає вимоги позивача незаконними, необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, посилаючись на те, що: - позивач жодним чином не мотивує, які існують підстави для пред`явлення вимоги про стягнення грошових коштів; - зміна умов Договору №28-СК від 22.02.2019 відбулася не в односторонньому порядку, а виключно за згодою сторін, з підстав та у порядку, визначених статтею 188 Господарського кодексу України та статті 651 Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про публічні закупівлі" (в редакції, чинній станом на час укладення додаткових угод); - Договір №28-СК від 22.02.2019 був виконаний сторонами в повному обсязі, що підтверджується звітом від 22.02.2019 про виконання договору про закупівлю, опублікованим в електронній системі закупівель; - жодних зауважень щодо повноти та своєчасності виконання зобов`язань за Договором сторони одна до одної не мали; - оплата за товар здійснювалася покупцем через органи казначейського обслуговування на законній правовій підставі - на підставі належним чином укладеного сторонами Договору №28-СК від 22.02.2019 (з урахуванням змін до нього), а постачальник, в свою чергу, своєчасно і в повному обсязі передав покупцю у власність товар, визначений Договором; - будь-яких обгрунтувань щодо того, з яких підстав КП "СПЕЦЕКО" вважає суму 128 145 грн. 00 коп. безпідставно отриманими коштами та просить їх стягнути на свою користь, у позовній заяві не наведено.

Позивач відповіді на відзив не надав.

Слід зауважити, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України).

Суд вважає, що позивач не скористався своїм правом на надання відповіді на відзив на позовну заяву та вважає можливим розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Враховуючи предмет та підстави позову у даній справи, суд дійшов висновку, що матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Справа відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод розглядалася протягом розумного строку у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ

Як вбачається, між відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "ІЛІВАЙН ТОРГ", як постачальником, та позивачем - Комунальним підприємством "СпецЕко" Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області, як покупцем, було укладено Договір поставки від 22.02.2019 №28-СК (надалі Договір поставки) (а.с.9-10).

Постачальник приймає на себе зобов`язання передати покупцю у власність товари, а покупець зобов`язується сплатити і прийняти вказаний товар (ДК 021:2015-09130000-9 Нафта і дистиляти); найменування товару: Бензин А-92, А-95 та дизельне паливо; одиниця вимірювання: літр; кількість: згідно специфікації, що є невід`ємною частиною цього Договору; відпуск товару з АЗС здійснюється за довірчими документами (скретч-картки) на отримання товару відповідно "Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами", затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1442 від 20.12.1997 (пункти 1.1 -1.5 Договору).

Відповідно до пункту 2.1 Договору товар вважається переданим постачальником і прийнятим покупцем по кількості і якості з моменту фактичного отримання товару згідно умов Договору.

Пунктами 3.1, 3.2 Договору передбачено, що ціна 1 літра товару: згідно Специфікації, що є невід`ємною частиною цього Договору; загальна сума Договору: 3 587 500 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ.

Згідно із пунктами 4.1, 4.2 Договору умови оплати: оплата товару здійснюється покупцем в національній валюті України в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника в день виписки рахунку-фактури та накладної на товар; ціна одного літру вказується у рахунку-фактурі та накладній і дійсна протягом дня їх виписки; оплата товару здійснюється за бюджетні кошти шляхом перерахування коштів на вказані в рахунку-фактурі та накладній реквізити постачальника в порядку статті 49 Бюджетного кодексу України; постачальник звільняється від своїх обов`язків стосовно партії товару, оплата якої здійснена на інші реквізити.

Цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту підписання Сторонами та його скріплення печатками сторін; даний Договір діє до 31.12.2019 (пункти 10.1, 10.2 Договору).

Істотні умови Договору можуть змінюватись після його підписання до виконання зобов`язань сторонами у повному обсязі у випадках, передбачених частиною 4 статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі" №922-VIII від 25.12.2015 (пункт 11.8 Договору).

Відповідно до підписаної сторонами Специфікації №1 (додаток №1 до Договору) передбачено постачання товару на загальну суму 3 587 500 грн. 00 коп., у тому числі: - дизельного палива у кількості 110 000 л на суму 3 025 000 грн. 00 коп. (з ПДВ); - бензину А-95 у кількості 6 000 л на суму 165 000 грн. 00 коп. (з ПДВ); - бензину А-92 у кількості 15 000 л на суму 397 500 грн. 00 коп. (з ПДВ).

В подальшому сторонами було укладено до Договору Додаткові угоди від 28.02.2019 №21, від 01.04.2019 №2, від 13.05.2019 №3, від 28.05.2019 №4, від 05.08.2019 №5, від 13.09.2019 №6, від 27.09.2019 №7 щодо пункту 3.2 Договорустосовно суми Договору.

Також Додатковою угодою №3 від 13.05.2019 було внесено зміни до специфікації, а саме постачання товару на загальну суму 3 587 500 грн. 00 коп., у тому числі: - дизельного палива у кількості 101 118 л на суму 2 982 981 грн. 00 коп. (з ПДВ); - бензину А-95 у кількості 6 000 л на суму 177 000 грн. 00 коп. (з ПДВ); - бензину А-92 у кількості 15 000 л на суму 427 500 грн. 00 коп. (з ПДВ).

При цьому згідно додаткових угод від 05.08.2019 №5, від 13.09.2019 №6, від 27.09.2019 №7 сума Договору склала 3 221 127 грн. 00 коп.

Матеріали справи містять спрямовані позивачу листи відповідача:

- від 24.04.2019 №б/н, у якому повідомляє про підвищення цін на ринку України паливно-мастильних матеріалів, а саме: - бензин А-95 - 26,89 - 31,49 грн./л, - бензин А-92 - 25,89 - 30,49 грн./л; - дизельне паливо - 25,70 - 30,49 грн./л та, керуючись пунктом 2 частини 4 статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі", пунктом 11.8 Договору від 22.02.2019 №28-СК, пропонує взяти бензин А-95 - 29,50 грн./л з ПДВ, - бензин А-92 - 28,50 грн./л з ПДВ; - дизельне паливо - 29,50 грн./л з ПДВ, що не перевищує середньо ринкових цін на паливно-мастильні матеріали по Полтавській області;

- від 05.08.2019 №б/н, у якому повідомляє про зниження цін на ринку України паливно-мастильних матеріалів, та, керуючись пунктом 5 частини 4 статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі", пунктом 11.8 Договору від 22.02.2019 №28-СК, пропонує зменшити ціну за одиницю товару по паливу, встановивши її у розмірі: бензин А-95 - 26,50 грн./л з ПДВ; - бензин А-92 - 25,50 грн./л з ПДВ; - дизельне паливо - 26,50 грн./л з ПДВ, та внести відповідні зміни до Договору шляхом підписання додаткової угоди.

Як вбачається на виконання умов Договору у період з 28.02.2019 по 17.09.2019 відповідачем було поставлено позивачу паливно-мастильні матеріали на загальну суму 3 221 020 грн. 00 коп., про що свідчать додані до матеріалів справи видаткові накладні (а.с. 21-33).

Матеріали справи також містять платіжні доручення про оплату позивачем вказаного товару у сумі 3 221 020 грн. 00 коп. (а.с. 34 -46).

В матеріалах справи наявне повідомлення Кременчуцької окружної прокуратури, спрямоване Горішньоплавнівській міській раді Кременчуцького району Полтавської області та Комунальному підприємству "СпецЕко", згідно якого зазначено, що: - укладені додаткові угоди №3, №5 до Договору (про збільшення ціни за одиницю товару), якими збільшено ціну за одиницю товару за відсутності коливань ціни на ринку, призвели до матеріальної шкоди на суму 128 145 грн. 00 коп.; - додаткові угоди до Договору укладено з порушенням вимог Закону України "Про публічні закупівлі", тому вбачаються підстави для стягнення з ТОВ "Лівайн-Торг" безпідставно отриманих коштів на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України.

Матеріали справи містять лист Управління Північно-Східного офісу Держаудитслужби в Полтавській області від 29.03.2022 №201631-14/857-2022 "Про усунення виявлених порушень", відповідно до якого повідомлено Комунальне підприємство "Спецеко" Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області про проведення перевірки закупівель та перевіркою встановлені порушення законодавства, які під час її проведення не усунуті, а саме встановлено, що замовником безпідставно укладено додаткову угоду від 13.05.2019 №3 до Договору поставки від 22.02.2019 №28-СК на збільшення ціни за одиницю товару при відсутності правомірного підтвердження коливання ціни товару у бік збільшення, чим порушено пункт 2 частини 4 статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі" в редакції, чинній на момент оголошення закупівлі та пункту 11.8 Договору; - сума недоотриманих активів та зайво (безпідставно) сплачених коштів внаслідок неправомірного укладання замовником додаткової угоди на збільшення ціни за одиницю товару від 13.05.2019 №3 до Договору поставки від 22.02.2019 №28-СК складає 128 145 грн. 00 коп., чим завдано КП "СпецЕко" матеріальної шкоди (збитків) на зазначену суму.

Отже, враховуючи вказані обставини, позивач звернувся із даним позовом до суду і просить суд стягнути з відповідача безпідставно набуті кошти у розмірі 128 145 грн. 00 коп., відповідач проти цього заперечує, що і стало причиною спору та звернення до суду.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Щодо правовідносин сторін

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із частинами 1, 4 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; дво- чи багатосторннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

В силу положень статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частини 1, 2 статті 639 Цивільного кодексу України).

За змістом частини 1 статті 640 та частини 2 статті 642 Цивільного кодексу України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

За приписами частини 2 статті 180 Господарського кодексу України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Частиною 1 статті 181 Господарського кодексу України встановлено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно; особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Отже, системний аналіз вищезазначених правових норм дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 04.05.2018 по справі № 927/468/17 дійшов висновку, що майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 Цивільним кодексом України.

Загальна умова частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним. В разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, статтю 1212 Цивільного кодексу України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Судом встановлено, що між сторонами було укладено Договір поставки та Додаткові угоди до нього, які були чинними на момент вчинення сторонами господарських операцій, та в установленому законом порядку не визнані недійсними.

Зважаючи на викладене, на підставі дослідження поданих сторонами доказів, суд вважає, що постачання товару відповідачем позивачу та його оплата останнім відбувалися на підставі чинного Договору та Додаткових угод до нього, та грошові кошти набуто відповідачем за наявності правової підстави, а тому їх не може бути витребувано відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України як безпідставно набуте майно.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Щодо судового збору

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, витрати зі сплати судового збору слід віднести за рахунок позивача.

Керуючись статтями 123, 129, 232, 236, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Відмовити у задоволенні позову Комунального підприємства "Спецеко" Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області (39800, м. Горішні Плавні Кременчуцького району Полтавської області, вул. Соборна, 1; ідентифікаційний код 36965797) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" (49600, м. Дніпро, вул. Мандриківська, буд. 47, офіс 503; ідентифікаційний код 41449359) про стягнення 128 145 грн. 00 коп.

2. Витрати по сплаті судового збору віднести за рахунок Комунального підприємства "Спецеко" Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області (39800, м. Горішні Плавні Кременчуцького району Полтавської області, вул. Соборна, 1; ідентифікаційний код 36965797).

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Загинайко

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 238 ГПК України,

03.02.2023