номер провадження справи 15/127/22
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.01.2023 Справа № 908/1989/22

м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Горохова І.С., розглянувши матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКП «Контиго», 50086, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Л. Бородича, буд. 15, оф. 213

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест - Маріупольський ремонтно-механічний завод», 69106, м. Запоріжжя, вул. Північне шосе/Теплична, буд. 22 Б/1, каб. 206

про стягнення коштів

без повідомлення (виклику) учасників справи

суть спору

04.10.2022 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКП «Контиго», Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест - Маріупольський ремонтно-механічний завод», м. Запоріжжя про стягнення заборгованості розмірі 400 203,51 грн з яких: основний борг в сумі 334 200,00 грн, 3% річних у сумі 5850,79 грн, інфляційні втрати у сумі 60 152,72 грн.

Крім того, позивачем заявлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.10.2022, справу № 908/1989/22 передано на розгляд судді Горохову І.С.

Ухвалою суду від 05.10.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/1989/22 в порядку спрощеного позовного провадження. Присвоєно справі номер провадження 15/127/22. Постановлено здійснювати розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи. Розгляд справи по суті розпочнеться через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі № 908/1989/22.

Підставою для звернення з позовом до суду позивачем зазначено неналежне виконання умов договору поставки. Позивач поставив на адресу відповідача товар нас уму 334 200,00 грн. Відповідач у визначений умовами строк оплату за товар не здійснив. Просить стягнути з відповідача заборгованість, а також 3% річних та інфляційні втрати.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 05.10.2022 у справі № 908/1989/22 відповідачу запропоновано у строк не пізніше 04.11.2022 подати відзив на позовну заяву і всі можливі докази у підтвердження його заперечень проти позову або його визнання, позивачу запропоновано у строк не пізніше 18.11.2022 подати письмову відповідь щодо відзиву на позовну заяву, оформлену згідно з вимогами ст. 166 ГПК України, а також запропоновано відповідачу у строк не пізніше 05.12.2022 подати заперечення на відповідь на відзив, оформлені відповідно до ст. 167 ГПК України.

Ухвала суду від 05.10.2022 повернулася з позначкою пошти про відсутність адресата за вказаною адресою.

05.12.2022 від представника відповідача до суду надійшло клопотання з проханням надати можливість ознайомитися з матеріалами справи дистанційно та надати час для підготовки відзиву на позов.

Ухвалою суду від 07.12.2022 клопотання відповідача задоволено, та надано строк до 22.12.2022 для підготовки відзиву на позовну заяву. Позивачу запропоновано у строк до 06.01.2023 підготувати відповідь на відзив.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

21.12.2022 до суду надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач заперечив щодо позову та зазначив, що позивачем не доведено факту поставки, оскільки не надані транспортні документи товарно-транспортна накладна або залізнична накладна, які б підтверджували факт здійснення поставки. Видаткова накладна не містить відомостей щодо доручення на підставі якого здійснювалося отримання товарно-матеріальних цінностей, доручення на одержання також не надано. На видаткових накладних відсутня печатка відповідача, наявний на видатковій накладній штамп не може належним чином підтверджувати факт одержання товару саме відповідачем. Також, відсутні акти прийому-передачі ресурсів у 2-х примірниках, складання якого передбачено п. 6.4 договору. У разі задоволення позову в частині стягнення 3% річних просить максимально зменшити розмір відсотків до 3% від суми, що підлягає стягненню. Також просить відстрочити виконання рішення до 01.06.2023, оскільки внаслідок збройної агресії російської федерації проти України внаслідок обстрілів фактично знищено виробничі потужності підприємства. Підприємство продовжує підтримувати та виплачувати 2/3 заробітної плати працівникам, яким вдалося виїхати з окупованої території. Відповідно будь-яке додаткове фінансове навантаження на підприємство позбавить його можливості підтримувати працівників, які фактично втратили свої робочі місця.

10.01.2023 до суду надійшла відповідь на відзив. Позивач просив поновити строк для подачі відповіді на відзив, оскільки станом на 09.01.2023 діє правовий режим воєнного стану на всій території України, продовжуються обстріли території України та аварійні відключення електроенергії. З приводу заперечень відповідача зазначив, що специфікацією № 5 підписаною між сторонами передбачено строк оплати поставлених ресурсів, а саме: 100% протягом 10 календарних днів з дня поставки. Датою поставки вважається дата поставки продукції на склад покупця з відміткою представника покупця у видатковій накладній. Видаткова накладна підписана сторонами без зауважень та містить печатку відповідача. Річні відмотки та інфляційні втрати мають компенсаційний характер, і не є штрафними санкціями, тому їх зменшення є неможливим.

З урахуванням обставин, наведених позивачем в обґрунтування клопотання про поновлення строку для подачі відзиву, вимог ст. 119 ГПК України, суд визнає причини пропуску строку для подачі відзиву поважними, поновлює процесуальний строк на подання відзиву на позовну заяву.

Відповідно до ч. 5, 7 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.

Згідно з ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення - 06.01.2023.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд установив.

23.10.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Метінвест- Маріупольський ремонтно-механічний завод» (відповідач, покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВКП «Контиго» (позивач та/або постачальник) було укладено договір поставки № 2941 (договір).

31.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Метінвест- Маріупольський ремонтно-механічний завод» укладено додаткову угоду № 3 до договору, відповідно по змісту якої сторони продовжили строк дії договору до 31.12.2022, п.1., а також сторони узгодили, що всі спори, які не будуть врегульовані шляхом переговорів, підлягають вирішенню відповідно до норм матеріального та процесуального права України у господарських судах України.

Згідно з п. п. 1.1., 2.1. договору, постачальник зобов`язується передати, а покупець - прийняти та оплатити матеріали (ресурси) на умовах, передбачених цим договором. Кількість, номенклатура ресурсів зазначаються у специфікаціях до договору, котрі є його невід`ємною частиною.

Відповідно до п. п. 3.1., 3.2., 3.4. договору, поставка ресурсів здійснюється видами транспорту зазначеними у специфікаціях. Постачальник зобов`язується поставити ресурси на умовах поставки, зазначених у специфікаціях у відповідності до «Інкотермс» в редакції 2010 року. Строки поставки зазначаються у специфікаціях. Право власності на ресурси та ризик випадкового знищення чи пошкодження ресурсів переходить від постачальника до покупця з дати поставки ресурсів.

В силу вимог п. п. 4.1., 5.2. договору, поставка ресурсів здійснюється за цінами визначеними відповідно до умов поставки, що зазначені в специфікаціях і включають всі податки, збори і інші обов`язкові платежі, а також вартість тари, упаковки, маркування і інші видатки постачальника пов`язані з поставкою ресурсів. Оплата за поставлені ресурси здійснюється протягом строку, зазначеного в специфікаціях, який починається з моменту поставки ресурсів і надання документів, зазначених в п. 6.4. договору.

Згідно з умовами специфікації № 5 від 01.02.2022 постачальник передає, а покупець приймає і оплачує ресурси (автозчеплення СА-3 106.01.000 СБ в кількості 10 шт., автозчеплення СА-3 106.01.000 СБ в кількості 5 шт.) на загальну суму 334 200,00 грн з ПДВ. Строк оплати поставлених ресурсів: 100% протягом 10 календарних днів від дати поставки, п. 6 Специфікації № 5 від 01.02.2022. Датою поставки вважається дата поставки продукції на склад покупця з поміткою представника покупця у видатковій накладній, п. 8 специфікації № 5.

08.02.2022 на виконання умов договору та Специфікації № 5 від 01.02.2022 ТОВ «ВКП «Контиго» поставило, а ТОВ «Метінвест- Маріупольський ремонтно-механічний завод» прийняло ресурси (автозчеплення СА-3 106.01.000 СБ в кількості 10 шт., автозчеплення СА-3 106.01.000 СБ в кількості 5 шт.) на загальну суму 334 200,00 грн з ПДВ, що підтверджується підписаною сторонами без зауважень та скріпленою печаткою ТОВ «Метінвест-МРМЗ» відділ постачання видатковою накладною № 45 від 08.02.2022 року.

Разом зі вказаною видатковою накладною ТОВ «ВКП «Контиго» виставило ТОВ «Метінвест МРМЗ» рахунок на оплату № 43 від 08.02.2022 на загальну суму 334 200,00 грн з ПДВ, граничний строк оплати - 18.02.2022.

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Аналогічний припис містить ст. 193 ГК України.

Правовідносини між сторонами урегульовані договором поставки.

За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Метінвест - Маріупольський ремотно-механічний завод» кошти за отримані ресурси на загальну суму 334 200,00 грн не сплачені.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і с особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (зазначена правова позиція відображена у постановах Верховного Суду України від 06.06.2012 у справі № 6-49цс12, від 24.10.2011 у справі № 6-38цс11).

Пунктами 3.1., 3.3, 3.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» визначено, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари га послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). На суму інфляційних нарахувань не нараховуються проценти. До вимог про стягнення суми боргу з урахуванням встановленого індекс)' інфляції застосовується загальна позовна давність (стаття 257 ЦК України).

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтерес.)' кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. До вимог про стягнення сум процентів, передбачених статтею 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність (стаття 257 названого Кодексу) (п. п. 4.1.. 4.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань»).

Статтею 252 Цивільного кодексу України визначено, що строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день (ст.ст.253, 254 Цивільного кодексу України).

За несвоєчасну оплату одержаних ресурсів позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати у розмірі 60 152,72 грн за період з 19.02.2022 по 01.09.2022, а також 3% річних у розмірі 5850,79 грн за період з 19.02.2022 по 12.09.2022.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат та 3% річних суд зазначає, що їх виконано частково правильно та суми, які підлягають стягненню становлять 53 942,44 грн інфляційних втрат та 5658,51 грн 3% річних. В частині стягнення 6210,28 грн інфляційних втрат та 192,28 грн 3% річних, суд у позові відмовляє.

Клопотання відповідача щодо максимального зменшення річних до 5% від суми, що підлягає стягненню задоволенню не підлягає, оскільки 3% річних стягуються у разі порушення стороною грошового зобов`язання, має компенсаційний характер та не відноситься до штрафних санкцій.

Відповідач посилається серйозні фінансові труднощі, що унеможливлює виконання рішення у встановлений законом термін, фактичної неможливості ведення виробничої діяльності, пов`язаної з введенням на території України воєнного стану, внаслідок військової агресії російської федерації, окупації м. Маріуполя.

Згідно зі ст. 239 ГПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає у рішенні.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного па судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення в обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (ч. 3 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України).

З системного аналізу вказаної норми вбачається, що підставою для розстрочки, відстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють, виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів і матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Відповідач заперечує щодо позову та вважає, що позивачем не доведено постачання товару, та не настання строку для оплати за отриманий товар. Не надано документів в обґрунтування тяжкого фінансового стану та неможливості виконання рішення до 01.06.2023.

На час прийняття рішення у справі суд не вбачає підстав для відстрочення виконання рішення. Разом з тим, це не позбавляє відповідача права звернутися з відповідною заявою в порядку ст. 331 ГПК України та наданням документів на підтвердження обставин, викладених в заяві.

Заперечення відповідача на позов суд вважає безпідставними, оскільки умовами договору, специфікацією № 5 чітко визначено дату поставки продукції, на підставі яких документів та настання строку оплати за отриманий товар. Надання документів відповідно до п. 6.4 договору не змінює порядок оплати за отриману продукцію та дату її поставки.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статей 76, 77, 78, 79, 80 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Враховуючи вище наведені обставини, вимоги чинного законодавства України, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Судові витрати зі спати судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

У позові позивач просить стягнути з відповідача 25 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Судом не здійснюється розподіл даних витрат, оскільки позивачем не надано документального підтвердження їх понесення.

Керуючись ст. ст. 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест - Маріупольський ремонтно-механічний завод» (вул. Північне шосе, вул. Теплична буд. 22 «б»/1, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69106, Україна, ідентифікаційний код юридичної особи 38673998) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКП «Контиго» (вул. Л. Бородича, буд. 15, офіс 213, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50086, Україна, ідентифікаційний код юридичної особи 40945478) суму основного боргу в розмірі 334 200,00 грн (триста тридцять чотири тисячі двісті гривень 00 коп.), інфляційні втрати у розмірі 53 942,44 грн (п`ятдесят три тисячі дев`ятсот сорок дві гривні 44 коп.), 3% річних у розмірі 5658,51 грн (п`ять тисяч шістсот п`ятдесят вісім гривень 51 коп). Видати наказ.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест - Маріупольський ремонтно-механічний завод» (вул. Північне шосе, вул. Теплична буд. 22 «б»/1, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69106, Україна, ідентифікаційний код юридичної особи 38673998) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКП «Контиго» (вул. Л. Бородича, буд. 15, офіс 213, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50086, Україна, ідентифікаційний код юридичної особи 40945478) судовий збір у розмірі 5907,01 грн (п`ять тисяч дев`ятсот сім гривень 01 коп.). Видати наказ.

Відмовити у позові в частині стягнення 6210,28 грн інфляційних втрат та 192,28 грн 3% річних.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 01 лютого 2023 року.

Суддя І. С. Горохов