ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" лютого 2023 р. Справа № 924/881/22

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Музики М.В., за участю секретаря судового засідання Крестьянінова А.О., розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Євровибухпром", м. Житомир

до товариства з обмеженою відповідальністю "Шепетівський гранкар`єр "Пронекс", м. Шепетівка Шепетівського району Хмельницької області

про стягнення 434 563,94 грн. заборгованості за договором виконання буровибухових робіт №4-09/19 від 04.09.2019 року,

за участю представників сторін:

позивача: адвокат Черниш М.В. згідно договору про надання адвокатських послуг від 01.09.2022 року (в режимі ВКЗ);

відповідача: не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача 434 563,94 грн. заборгованості за договором виконання буровибухових робіт №4-09/19 від 04.09.2019 року. Вимоги обґрунтовує неналежним виконанням ТОВ «Шепетівський гранкар`єр «Пронекс» своїх зобов`язань з повної та своєчасної оплати наданих позивачем послуг.

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 28.11.2022 року відкрито провадження у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Євровибухпром", м. Житомир до товариства з обмеженою відповідальністю "Шепетівський гранкар`єр "Пронекс", м. Шепетівка Шепетівського району Хмельницької області про стягнення 434 563,94 грн. заборгованості за договором виконання буровибухових робіт №4-09/19 від 04.09.2019 року, призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 18.01.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач під час судового розгляду спору просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача на судовий розгляд справи не з`явився, причин не вказав; належним чином повідомлений про час та місце розгляду спору, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою. Ухвали суду по даній справі про відкриття провадження від 28.11.2022 року та про відкладення підготовчого засідання від 20.12.2022 року, надіслані на адресу відповідача, вказану в ЄДРЮО, ФОП та ГФ, повернулися до суду із відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою, що відповідно до ст. 242 ГПК України є належним врученням процесуального документу.

Відповідачем відзиву на позов не надано, причин не повідомлено; будь-яких інших заяв, клопотань від нього не надходило.

За правилами ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1).

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки (п.п. 1, 2 ч. 3).

За змістом ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, розумні строки розгляду справи судом.

Наведені конституційні засади означають серед іншого неприпустимість таких дій суду щодо строку розгляду справи, що не мають об`єктивного та розумного обґрунтування.

Згідно ст.2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави; суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі; розумність строків розгляду справи судом є одним з основних засад (принципів) господарського судочинства.

Відповідно до ст.114 ГПК України суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій; строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02 вересня 2010 року, «Смірнова проти України» від 08 листопада 2005 року, «Матіка проти Румунії» від 02 листопада 2006 року, «Літоселітіс проти Греції» від 05 лютого 2004 року та інші).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною. Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів. При цьому, Європейський Суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (див. рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Судом враховується, що згідно ч. 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічні положення містяться у ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на вищевикладене, належне повідомлення відповідача про розгляд даної справи, час та місце судового засідання, проте, не вчинення останнім жодних процесуальний дій, враховуючи необхідність дотримання принципу розумного строку вирішення спору, суд приходить до висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній матеріалами у відповідності до приписів ч.9 ст.165 та ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

04.09.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Євровибухпром" (Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Шепетівський гранкар`єр «Пронекс» (замовник) укладено Договір № 4-09/19 на виконання буровибухових робіт (далі - Договір), за умовами якого пункту 1.1. якого Замовник доручає, а виконавець приймає на себе виконання буровибухових робіт по подрібненню гірничої маси методом свердловинних зарядів без подрібнення негабариту. Місце проведення робіт: м. Шепетівка Хмельницької області.

Відповідно до п. 3.1. Договору вартість робіт договірна і узгоджується протоколом погодження договірної ціни.

За положеннями п. 4.1. Договору роботи виконуються в об`ємі, необхідному Замовнику, з урахуванням п.1.3 цього договору та обсягів визначених графіком проведення робіт. Перед початком виконання бурових робіт складається акт прийомки блоку до буріння, який підписується уповноваженими представниками обох сторін.

Фактичний обсяг виконаних робіт у щільному тілі визначається згідно тахеометричної зйомки, яка проводиться представниками (маркшейдерами) обох сторін та підтверджуються актами виконаних робіт, підписаними представниками Замовника і Виконавця (п. 4.2. Договору).

Всі роботи, не обумовлені цим договором та які вимагають застосування буровибухових робіт, а також всі підготовчі роботи, а саме: нарізка нових горизонтів, пониження підошви, вирівнювання і погашення забоїв, ліквідація нависів і заколів та всі інші роботи, які виникають в процесі виробництва, виконуються Виконавцем згідно технічного завдання Замовника по Додатковій угоді, на яку поширюються умови даного договору, а вартість обумовлюється окремим протоколом погодження договірної ціни (п. 4.3. Договору).

За п. 5.1. Договору, роботи виконуються в обсязі, необхідному замовнику, при умові:

- Замовник перед проведенням робіт проводить попередню оплату Виконавцю у розмірі 100 % запланованого об`єму гірничої маси в блоці, що підлягає підриванню, за два робочих дні до дати початку проведення бурових робіт обумовлених у погодженому графіку проведення робіт (п. 5.1.1. Договору).

За фактичний вихід гірничої маси остаточний розрахунок проводиться протягом 5 календарних днів з моменту підписання акту виконаних робіт (п. 5.1.2. Договору).

Відповідно до п. 5.2., п.5.4. Договору, за прострочення в оплаті Замовник сплачує Виконавцю пеню за кожний день прострочки, що відповідає рівню подвійної облікової ставки Національного банку України, котра діє в період, за який сплачується пеня. Сторони себе не зв`язують шестимісячним строком позовної давності, і Виконавець штрафні санкції нараховує за весь період прострочення виконання Замовником грошових зобов`язань. Керуючись ст. 259 Цивільного кодексу України, Сторони погодили збільшити до 3 (трьох) років тривалість позовної давності до вимог, що випливають з цього Договору, у тому числі про стягнення вартості Робіт, неустойки (штрафу, пені). Керуючись ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, Сторони погодили, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання припиняється через 3 (три) роки від дня, коли зобов`язання мало бути виконане.

Термін дії Договору установлюється з моменту підписання по 31.12.2020 р. Договір лишається чинним на тих же умовах на наступний календарний рік, якщо жодна із сторін за місяць не повідомить письмово іншу сторону про намір припинити його дію (п. 10.3. Договору).

Договір підписано сторонами та скріплено їхніми печатками.

Сторонами також підписано протокол погодження договірної ціни на проведення буровибухових робіт у ТОВ «Шепетівський гранкар`єр «Пронекс», згідно якого ціна за 1 м.куб. становить 74,04 грн. ( з ПДВ).

Відповідно до акту (проміжкового) підтвердження об`ємів виконаних робіт від 29.10.2019 року, підписаного сторонами у справі та виконавцем (субпідрядником) позивачем виконано роботи фактичним обсягом 798 погонних метрів, загальна кількість свердловини 56 шт. діаметром 120 мм. параметри сітки буріння + 5 підбуровок 12 м./пог.

На виконання умов Договору позивачем виконано буровибухові роботи на загальну суму 553152,84 грн., що підтверджується актом від 29.10.2019 року здачі-приймання виконаних вибухових робіт за період з 28 жовтня по 29 жовтня 2019 року.

Позивачем оформлено рахунок на оплату №198 від 22.10.2019 року на суму 553152,84 грн.

Як вбачається із виписки по рахунку ТОВ «Євровибухпром» за період з 04.09.2019 року по 14.11.2022 року та платіжними дорученнями №780 від 22.10.2019 року, №828 від 18.11.2019 року, відповідачем сплачено позивачу згідно договору №4-09/19 від 04.09.2019 року 300000, 00 грн. та 53000,00 грн. відповідно.

Позивачем направлено на адресу відповідача вимогу про погашення боргу № 165 від 30.06.2022 роки.

Проте, у зв`язку з невиконанням відповідачем вимог позивача в добровільному порядку, останній звернувся з даним позовом до суду.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Згідно ст. ст. 173, 174 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення зобов`язання, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію, зокрема, господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Укладений між сторонами Договір №4-09/19 від 04.09.2019 за своєю правовою природою є договором підряду, правовідносини за яким регулюються положеннями Цивільного кодексу України.

Статтею 837 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу (ч. 1).

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (ч. 2).

Згідно ч. 1 ст. 853 Цивільного кодексу України, замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Відповідно до ч. 1 ст. 854 Цивільного кодексу України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

За нормами ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу вимог ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Матеріалами справи стверджується, що на виконання умов договору на замовлення відповідача позивачем виконано буровибухові роботи на суму 553 152,84 грн., що підтверджується підписаним сторонами актом здачі-приймання виконаних буровибухових робіт від 29.10.2019 року. Згідно акту, сторони підтверджують факт належного надання послуг, замовник не має претензій до виконавця стосовно якості виконаних робіт.

Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно умов Договору, Замовник перед проведенням робіт проводить попередню оплату Виконавцю у розмірі 100 % запланованого об`єму гірничої маси в блоці, що підлягає підриванню, за два робочих дні до дати початку проведення бурових робіт обумовлених у погодженому графіку проведення робіт. За фактичний вихід гірничої маси остаточний розрахунок проводиться протягом 5 календарних днів з моменту підписання акту виконаних робіт (п. 5.1. Договору).

Отже, строк оплати робіт за актом від 29.10.2019 року є таким, що настав. Крім того, саме акт виконаних робіт є первинним документом, який фіксує факт здійснення господарської операції, та, відповідно, є підставою для здійснення розрахунків за фактично виконані роботи. Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 03.05.2018 у справі №914/1556/17.

Проте, відповідачем сплачено лише частково за виконані позивачем роботи, чим створено заборгованість на суму 200 152,84 грн. Оскільки сплати вказаної суми учасниками справи не надано, суд приходить до висновку про стягнення 200 152,84 грн. боргу в судовому порядку та, відповідно, задоволення відповідної позовної вимоги.

Позивач також просить суд стягнути 127 937,35 грн. пені, 18 206,35 грн. 3% річних та 88 267,4 грн. інфляційних нарахувань.

Відповідно до частини другої статті 193, статей 216, 218 Господарського кодексу України порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

У сфері господарювання, згідно з частиною 2 статті 217, частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі (ст. 547 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 5.2., 5.4. Договору, за прострочення в оплаті Замовник сплачує Виконавцю пеню за кожний день прострочки, що відповідає рівню подвійної облікової ставки Національного банку України, котра діє в період, за який сплачується пеня. Сторони себе не зв`язують шестимісячним строком позовної давності, і Виконавець штрафні санкції нараховує за весь період прострочення виконання Замовником грошових зобов`язань. Керуючись ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, Сторони погодили, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання припиняється через 3 (три) роки від дня, коли зобов`язання мало бути виконане.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Законодавець передбачив право сторін визначати у договорі розмір санкцій і строки їх нарахування за прострочення виконання зобов`язання. У разі відсутності таких умов у договорі нарахування штрафних санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано відповідно до частини 6 статті 232 ГК України.

Строкове обмеження, визначене у ч.6 ст. 232 ГК України не застосовується, коли у договорі наявний або певний термін, шляхом вказівки на подію (день сплати заборгованості, день фактичної оплати, фактичний момент оплати) або інший строк (не обмежується 6-місячним строком). (Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 листопада 2019 року по справі №904/1148/19).

Із п. 5.4 договору вбачається, що сторони, керуючись ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, погодили, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання припиняється через 3 (три) роки від дня, коли зобов`язання мало бути виконане. Відтак, у договорі передбачено інший строк нарахування пені, ніж той, який вказаний у ч. 6 ст. 232 ГК України, що кореспондується із положеннями ч. 6 ст. 232 ГК України та принципом свободи договору.

Водночас, при здійсненні перерахунку нарахованої позивачем пені судом встановлено, що 03.11.2019 року останній день остаточного розрахунку за надану послугу, вихідний, тому за положеннями ч.5 ст. 254 ЦК України, згідно яких якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день, першим днем прострочення виконання є 05.11.2019 року.

Відтак, судом у ІПС «Законодавство» здійснено наступний перерахунок пені: з 05.11.2019 року по 17.11.2019 року на суму заборгованості 253152,84 грн. = 2795,08 грн. В іншій частині позивачем нараховано пеню в межах суми, допустимої до стягнення. Таким чином, до стягнення з відповідача підлягає 127 722,34 грн. пені, в стягненні 215,01 грн. пені слід відмовити.

Статтею ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Частиною першою цієї статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У частині другій зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом у ІПС «Законодавство» здійснено наступний перерахунок 3%: з 05.11.2019 року по 17.11.2019 року на суму заборгованості 253152,84 грн. = 270,49 грн.; з 18.11.2019 року по 10.11.2022 року на суму заборгованості 200152,84 грн. = 17898,60 грн. На загальну суму 18 169,09 грн. 3% річних. В стягненні 37,26 грн. 3% річних суд відмовляє.

Порядок індексації грошових коштів для цілей застосування статті 625 ЦК України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац 5 п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 "Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення").

У разі, якщо погашення боргу не відбувалося, то залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць розрахункового періоду перемножується послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу, та ділиться на 100 %. Для відокремлення інфляційних збитків за певний період від основної заборгованості від остаточного розрахунку основного боргу з інфляційною складовою, проведеного із застосуванням такої послідовності, віднімається основний борг, який залишився непогашеним на кінець розрахункового періоду (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 918/631/19).

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 20.11.2020 р. у справі №910/13071/19 зазначив, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Позивачем заявлено 88 267,40 грн. втрат від інфляції за період з січня 2020 року по вересень 2922 року. Судом здійснено перерахунок втрат від інфляції в ІПС «Законодавство» та встановлено, що втрати від інфляції за вказаний період складають 81 448,41 грн. Таким чином, в стягненні 6 818,99 грн. втрат від інфляції суд відмовляє.

З всього вищевикладеного, позов товариства з обмеженою відповідальністю "Євровибухпром", м. Житомир до товариства з обмеженою відповідальністю "Шепетівський гранкар`єр "Пронекс", м. Шепетівка Шепетівського району Хмельницької області про стягнення 434 563,94 грн. заборгованості за договором виконання буровибухових робіт №4-09/19 від 04.09.2019 року, підлягає частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути 200 152,84 грн. боргу, 81 448,41 грн. втрат від інфляції, 18 169,09 грн. 3% річних та 127 722,34 грн. пені. В стягненні 215,01 грн. пені, 37,26 грн. 3% річних та 6 818,99 грн. втрат від інфляції суд відмовляє.

Витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Щодо заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 43 456,39 грн. суд враховує наступне.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до ст. 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону № 5076-VI).

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу ТОВ "Євровибухпром" надано документи, які свідчать про наступні обставини.

01.09.2022 між ТОВ "Євровибухпром" (Замовник) та адвокатом Чернишем Максимом В`ячеславовичем (Адвокат) укладено договір про надання адвокатських послуг.

Згідно вказаного договору, Замовник доручає, а Адвокат бере на себе обов`язок надати правову допомогу, адвокатські послуги та виконати роботи в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором (пункт 1.1).

В пункті 4.1. Договору визначено, що розмір винагороди Адвоката за домовленістю згідно додатків до Договору.

Між Адвокатом та Замовником 01.11.2022 також підписано Додаток до Договору про надання адвокатських послуг, згідно якого визначено, що Сторони погодили наступну вартість послуг Адвоката:

вартість послуг за аналіз, підготовку процесуальних документів, збір доказів та супроводження господарської справи за позовом ТОВ "Євровибухпром" та ТОВ "Шепетівський гранкар`єр «Пронекс» про стягнення 434563,94 грн встановлюється у вигляді гонорару у розмірі 43456,39 грн, що становить 10% ціни позову. Оплата здійснюється після набранням рішенням суду першої інстанції законної сили.

31 січня 2023 між ТОВ "Євровибухпром" (Замовник) та адвокатом Чернишем М.В. складено Акт здачі-приймання наданих адвокатських послуг. За вказаним актом Адвокатом надано позивачу наступні послуги: комплексну підготовку документів по господарській справі № 924/881/22 за позовом ТОВ "Євровибухпром" та ТОВ " Шепетівський гранкар`єр «Пронекс» про стягнення 434 563,94 грн; надання правових консультацій та пропозицій, надання правової допомоги до остаточного прийняття рішення Господарським судом Хмельницької області. Вартість наданих послуг склала 43456,39 грн.

Суд враховує, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю, водночас, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, слід виходити із встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат.

З наведеного випливає, якщо винагорода адвоката за послуги згідно з договором про надання правової допомоги була визначена сторонами у твердій (фіксованій) сумі, то вона за весь час дії договору не змінюється незалежно від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.

Втручання суду в договірні відносини між адвокатом та його клієнтом в частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень ч.4 ст.126 ГПК можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам.

В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому в статті 43 Конституції (Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського у постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 ).

Оскільки в договорі сторони погодили розмір гонорару у фіксованій сумі 43 456, 39 грн., судом враховується, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень ч. 4 ст. 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку таке втручання суперечитиме принципу свободи договору визначеному нормами ст. 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України (постанова об`єднаної палати КГС ВС від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19).

Відповідно до позиції, викладеної у постанові об`єднаної палати КГС ВС від 22.01.2021 р. у справі № 925/1137/19, за умови підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, не надання іншою стороною доказів невідповідності заявлених до відшкодування витрат критеріям співмірності, у тому числі спростування правильності відповідних розрахунків, витрати на надану професійну правничу допомогу підлягають розподілу за результатами розгляду справи.

Як убачається з наданих позивачем документів, сторони у Договорі про надання правничої допомоги визначили зміст та обсяг надання правової (правничої) допомоги клієнтові адвокатом, а також порядок оплати гонорару за надання правової (правничої) допомоги, зокрема, погодили фіксований розмір гонорару в сумі 43 456, 39 грн.

Отже, розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, тобто є визначеним.

Згідно позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 28.12.2020 у справі №640/18402/19, розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним.

Оцінивши заявлені до стягнення витрати, з урахуванням всіх аспектів і складності цієї справи, а також час, який міг би витратити адвокат на підготовку матеріалів як кваліфікований фахівець, зокрема, враховуючи підтвердження сторонами в акті здачі-приймання наданих адвокатських послуг факт належного надання послуг адвокатом відповідно до положень договору, визначений договором розмір гонорару за вчинені процесуальні дії суд вважає співмірним, а самі дії необхідними для забезпечення повного, всебічного та об`єктивного розгляду даної справи.

Відповідачем зазначену позивачем суму витрат на професійну правничу допомогу не заперечено та клопотання про зменшення розміру витрат в порядку ч. 5 ст. 126 ГПК України до суду не подано.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Вказаний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

Оцінюючи викладене, об`єм матеріалів справи, категорію спору, суд вважає доведеними та такими, що відповідають критерію розумності і співмірності, заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 43 456,39 грн.

Поряд з цим, оскільки позовні вимоги задоволено частково, отже судові витрати у відповідності до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України підлягають розподілу між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За вказаних обставин з відповідача підлягають до стягнення на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 42748,05 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 20, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов товариства з обмеженою відповідальністю "Євровибухпром", м. Житомир до товариства з обмеженою відповідальністю "Шепетівський гранкар`єр "Пронекс", м. Шепетівка Шепетівського району Хмельницької області про стягнення 434 563,94 грн. заборгованості за договором виконання буровибухових робіт №4-09/19 від 04.09.2019 року, задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Шепетівський гранкар`єр «Пронекс» (30400, Хмельницька область, Шепетівський район, м. Шепетівка, вул. Гранітна, буд. 89, код 39862645) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Євровибухпром" (майдан Згоди, 6, оф. 8, м. Житомир, 10001, ідентифікаційний код 39368391) 200 152,84 грн. (двісті тисяч сто п`ятдесят дві грн. 84 коп.) боргу, 81 448,41 грн. (вісімдесят одну тисячу чотириста сорок вісім грн. 41 коп.) втрат від інфляції, 18 169,09 грн. ( вісімнадцять тисяч сто шістдесят дев`ять грн. 09 коп.) 3% річних, 127 722,34 грн. (сто двадцять сім тисяч сімсот двадцять дві грн. 34 коп.) пені, 6 412,39 грн. ( шість тисяч чотириста дванадцять грн. 39 коп.) витрат на сплату судового збору, 42 748,05 грн. (сорок дві тисячі сімсот сорок вісім грн. 05 коп.) витрат на правову допомогу адвоката.

Видати наказ.

В стягненні 215,01 грн. пені, 37,26 грн. 3% річних та 6 818,99 грн. втрат від інфляції відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 09.02.2023 року

Суддя М.В. Музика

Веб-адреса рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua/

Віддрук. у 3 прим.: 1 - до справи; 2 - позивачу (10001, м. Житомир, майдан Згоди, 6, офіс 8) - рек. з пов. про вручення; 3 - відповідачу (30400, Хмельницька область, м. Шепетівка, вул. Гранітна, буд. 89) - рек. з пов. про вручення