ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" січня 2023 р. Справа№ 925/660/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Зубець Л.П.

Гаврилюка О.М.

при секретарі судового засідання Алчієвій І.В.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Демар Плюс"

на рішення Господарського суду Черкаської області від 25.10.2022

у справі № 925/660/22 (суддя: Довгань К.І.)

за позовом Фермерського господарства "Урожай"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Демар Плюс"

про стягнення 919863,01 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Фермерське господарство "Урожай" звернулось до Господарського суду Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Демар Плюс", в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором купівлі-продажу кукурудзи від 28.10.2021 № 28-10/21 в загальному розмірі 919 863,01 грн., з яких: 850 000,00 грн. - основний борг, 69 863,01 грн. - пеня.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав грошове зобов`язання за спірним договором у повному обсязі, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в частині оплати поставленого позивачем товару.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 25.10.2022 позов задоволено.

Стягнуто з ТОВ "Демар Плюс" на користь ФГ "Урожай" 850 000,00 грн. боргу, 69 863,01 грн. пені та 13 797,95 грн. витрат по сплаті судового збору.

Приймаючи рішення у даній справі, місцевий господарський суд, встановивши обставини прострочки виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором купівлі-продажу кукурудзи від 28.10.2021 № 28-10/21, керуючись приписами статей 173, 174, 193 Господарського кодексу України та статей 11, 509, 526, 626, 629, 655, 656 Цивільного кодексу України, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині основного боргу. При цьому, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги у частині стягнення 69 863,01 грн. пені за заявлений період є обґрунтованими, та таким, що підлягають задоволенню.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ТОВ "Демар Плюс" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Черкаської області від 25.10.2022 у справі № 925/660/22 скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ФГ "Урожай" про стягнення з ТОВ "Демар Плюс" боргу та пені відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, прийнятим з неповним та неправильним встановленням обставин, які мають значення для справи, та з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема апелянт вказує, що не отримував претензію ФГ "Урожай" та в матеріалах справи відсутні докази її направлення відповідачу. Зауважує, що не отримував від позивача жодних вимог про оплату вартості поставленого товару до договору від 28.10.2021 № 28-10/21, у зв`язку з чим у ТОВ "Демар Плюс" не виник обов`язок по оплаті вартості товару.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.11.2022, апеляційну скаргу у справі № 925/660/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Гаврилюк О.М., Владимиренко С.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.12.2022 апеляційну скаргу ТОВ "Демар Плюс" на рішення Господарського суду Черкаської області від 25.10.2022 у справі № 925/660/22 було залишено без руху та надано строк 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків шляхом подання до Північного апеляційного господарського суду доказу сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення у сумі 20 696,93 грн.

В межах строків, встановлених ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.12.2022, представником ТОВ "Демар Плюс" подано супровідний лист у справі № 925/660/22, до якого долучено платіжне доручення про сплату судового збору від 19.12.2022 № 427 на суму 20 696,93 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.12.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Демар Плюс" на рішення Господарського суду Черкаської області від 25.10.2022 у справі № 925/660/22; призначено справу до розгляду на 30.01.2023; запропоновано учасникам судового процесу подати відзив, заперечення на апеляційну скаргу та інші заяви/клопотання протягом 10 днів з дня отримання даної ухвали.

05.01.2023 на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить скаргу ТОВ "Демар Плюс" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Черкаської області - без змін. Свої доводи обґрунтовує тим, що викладені в апеляційній скарзі обставини не ґрунтуються на жодному доказі та нормах законодавства України, суперечать дійсним обставинам справи, які встановлені судом першої інстанції під час судового розгляду, на підставі поданих сторонами доказів та свідчать про навмисне введення суду апеляційної інстанції в оману. Наголошує, що сам по собі факт невстановлення сторонами спірного договору строку виконання грошового зобов`язання, після отримання ФГ "Урожай" від ТОВ "Демар Плюс" гарантійного листа, не є підставою для невиконання умов договору, за яким апелянт зобов`язався прийняти та оплатити товар. Зазначає, що обов`язок оплати ТОВ "Демар Плюс" за поставлений позивачу товар, виникає відразу після прийняття його відповідачем, а не після отримання останнім вимоги по оплаті вартості товару, у зв`язку з чим доводи скаржника про те, що внаслідок неотримання ним від ФГ "Урожай" вимоги по оплаті вартості поставленого товару по договору, у нього не виник обов`язок по здійсненню такої оплати, є безпідставним та не узгоджуються з умовами договору. Вказує, що твердження апелянта про відсутність у матеріалах справи доказів направлення позивачем на його адресу претензії є безпідставними та такими, що не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції до уваги. Також зазначає, що твердження апелянта про невідповідність розрахунку пені, який здійснений позивачем та з яким погодився суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення, є безпідставними та не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції до уваги та покладені в основу скасування законного та обґрунтованого оскаржуваного рішення.

У зв`язку з перебуванням у відпустці судді Владимиренко С.В., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.10.2022, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Зубець Л.П., Гаврилюк О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.01.2023 справу № 925/660/22 за апеляційною скаргою ТОВ "Демар Плюс" на рішення Господарського суду Черкаської області від 25.10.2022 прийнято до провадження у складі колегії суддів Північного апеляційного господарського суду: Алданова С.О. (головуючий), Зубець Л.П., Гаврилюк О.М.

Представник відповідача в судовому засіданні 30.01.2023 вимоги апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Представник позивача в судовому засіданні 30.01.2023 проти вимог апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до статті 269, частини 1 статті 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 28.10.2021 року між ФГ "Урожай" (продавець) та ТОВ "Демар Плюс" (покупець) був укладений договір купівлі-продажу кукурудзи №28-10/21 (надалі - Договір), за умовами якого продавець зобов`язався протягом дії цього договору передати покупцеві зерно кукурудзи (далі - товар) окремими партіями за цінами та в кількості, що погоджується сторонами, а покупець зобов`язався прийняти товар та оплатити його на умовах, встановлених цим договором.

Згідно з пунктом 1.2 договору одиниця виміру товару - тонна. Загальний обсяг товару, що продається за цим договором, визначається на протязі строку дії договору з урахуванням кількості та асортименту товару за всіма переданими відповідно до умов цього договору окремими партіями.

У пункті 1.3 договору сторони погодили, що ціна на товар визначається сторонами в накладній та рахунку-фактурі.

Відповідно до пункту 1.4 договору, загальна сума договору визначається виходячи з загальної вартості окремих партій товару, проданих відповідно до умов договору.

Покупець є платником податку на прибуток підприємства на загальних засадах (пункт 1.5 договору).

Договір набуває чинності з моменту його підписання повноважними представниками обох сторін та діє до 31.12.2022 включно, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань (пункт 2.1 договору).

За умовами пункту 3.1 договору продавець зобов`язаний передати покупцю товар окремими партіями в строки та кількості погоджені сторонами. Поставка товару здійснюється на умовах РСА - склад продавця (село Носачів, Смілянський район, Черкаська область). За домовленістю сторін можливі інші базиси поставки.

Згідно з пунктом 3.2 договору покупець зобов`язаний провести розрахунок за отриману за накладною партію товару після прийняття зазначеної партії на складі продавця в обумовлені сторонами строки розрахунків.

Розрахунок проводиться в гривнях шляхом перерахування суми вартості партії товару на поточний рахунок продавця (пункт 3.3 договору).

Відповідно до пункту 6.1 договору накладні, за якими передається товар за цим договором, а також додаткові угоди та інші двосторонні документи до договору, підписані уповноваженими представниками сторін, вважаються невід`ємною частиною цього договору.

На виконання умов договору, продавцем продано, а покупцем придбано товар (кукурудзу):

- на підставі рахунку-фактури від 03.11.2021 №СФ-0000034 - 40.300 тонн на суму 282 099,97 грн. з ПДВ, що підтверджується видатковою накладною від 03.11.2021 №РН-0000034;

- на підставі рахунку-фактури від 03.11.2021 №СФ-0000034 - 16.830 тонн на суму 117 809,98 грн. з ПДВ, що підтверджується видатковою накладною від 04.11.2021 №РН-0000035;

- на підставі рахунку-фактури від 03.11.2021 №СФ-0000034 - 35.600 тонн на суму 249 199,96 грн. з ПДВ, що підтверджується видатковою накладною від 05.11.2021 РН-0000036;

- на підставі рахунку-фактури від 03.11.2021 №СФ-0000034 - 24.970 тонн на суму 174 789,96 грн. з ПДВ, що підтверджується видатковою накладною від 06.11.2021 №РН-0000037;

- на підставі рахунку-фактури від 03.11.2021 №СФ-0000034 - 37.470 тонн на суму 262 289,96 грн. з ПДВ, що підтверджується видатковою накладною від 12.11.2021 №РН-0000038;

- на підставі рахунку-фактури від 03.11.2021 №СФ-0000034 - 18.010 тонн на суму 126 069,98 грн. з ПДВ, що підтверджується видатковою накладною від 15.11.2021 №РН-0000039;

- на підставі рахунку-фактури від 03.11.2021 №СФ-0000034 - 18.220 тонн на суму 127 539,99 грн. з ПДВ, що підтверджується видатковою накладною від 17.11.2021 №РН-0000040;

- на підставі рахунку-фактури від 03.11.2021 №СФ-0000034 - 18.850 тонн на суму 131 949,98 грн. з ПДВ, що підтверджується видатковою накладною від 18.11.2021 №РН-0000041;

- на підставі рахунку-фактури від 03.11.2021 №СФ-0000034 - 16.840 тонн на суму 117 879,98 грн. з ПДВ, що підтверджується видатковою накладною від 19.11.2021 №РН-0000045;

- на підставі рахунку-фактури від 03.11.2021 №СФ-0000034 - 49.420 тонн на суму 345 939,95 грн. з ПДВ, що підтверджується видатковою накладною від 07.12.2021 №РН-0000046;

- на підставі рахунку-фактури від 03.11.2021 №СФ-0000034 - 18.280 тонн на суму 127 959,98 грн. з ПДВ, що підтверджується видатковою накладною від 10.12.2021 №РН-0000047;

- на підставі рахунку-фактури від 03.11.2021 №СФ-0000034 - 19.000 тонн на суму 132 999,98 грн. з ПДВ, що підтверджується видатковою накладною від 11.12.2021 №РН-0000048;

- на підставі рахунку-фактури від 03.11.2021 №СФ-0000034 - 19.260 тонн на суму 134 819,98 грн. з ПДВ, що підтверджується видатковою накладною від 13.12.2021 №РН-0000049;

- на підставі рахунку-фактури від 03.11.2021 №СФ-0000034 - 18.260 тонн на суму 127 819,98 грн. з ПДВ, що підтверджується видатковою накладною від 14.12.2021 №РН-0000050;

- на підставі рахунку-фактури від 03.11.2021 №СФ-0000034 - 18.770 тонн на суму 131 389,98 грн. з ПДВ, що підтверджується видатковою накладною від 15.12.2021 №РН-0000051;

- на підставі рахунку-фактури від 03.11.2021 №СФ-0000034 - 19.310 тонн на суму 135 169,98 грн. з ПДВ, що підтверджується видатковою накладною від 16.12.2021 №РН-0000052;

- на підставі рахунку-фактури від 03.11.2021 №СФ-0000034 - 19.040 тонн на суму 133 279,98 грн. з ПДВ, що підтверджується видатковою накладною від 17.12.2021 №РН-0000053;

- на підставі рахунку-фактури від 03.11.2021 №СФ-0000034 - 19.380 тонн на суму 137 598,00 грн. з ПДВ, що підтверджується видатковою накладною від 20.12.2021 №РН-0000055;

- на підставі рахунку-фактури від 03.11.2021 №СФ-0000034 - 18.620 тонн на суму 132 202,00 грн. з ПДВ, що підтверджується видатковою накладною від 21.12.2021 №РН-0000056;

- на підставі рахунку-фактури від 03.11.2021 №СФ-0000034 - 18.040 тонн на суму 128 083,99 грн. з ПДВ, що підтверджується видатковою накладною від 24.12.2021 №РН-0000057;

- на підставі рахунку-фактури від 03.11.2021 №СФ-0000034 - 18.630 тонн на суму 132 273,00 грн. з ПДВ, що підтверджується видатковою накладною від 25.12.2021 №РН-0000058.

Всього відповідачем було придбано товару у загальній кількості 483.100 тонн на загальну суму 3 389 166,58 грн. ТОВ "Демар Плюс" не заперечувало факт отримання товару за вказаними накладними.

Оплату за товар відповідач здійснив частково в розмірі 2 400 000,00 грн. згідно з платіжними дорученнями: від 03.11.2021 №1648_В3016/795, від 10.11.2021 №1565, від 17.11.2021 №1583, від 19.11.2021 №1597, від 29.11.2021 №1700, від 08.12.2021 №1758, від 13.12.2021 №1771, від 29.12.2021 №1850, від 12.01.2022 №43.

Заборгованість відповідача за вказаними видатковими накладними становила 989 166,58 грн., що підтверджується актом звірки взаєморозрахунків за період з листопада 2021 року по січень 2022 року.

У квітні 2022 року позивач отримав від відповідача гарантійний лист щодо сплати заборгованості за поставлений товар, в якому останній повідомив причини виникнення заборгованості та гарантував оплату заборгованості частинами для швидкого погашення боргу.

В подальшому відповідачем було перераховано позивачу 89 166,58 грн. на підставі платіжного доручення від 22.04.2022 №116 та 50 000,00 грн. на підставі платіжного доручення від 18.05.2022 №224.

Отже, борг ТОВ "Демар Плюс" перед ФГ "Урожай" складає 850 000,00 грн.

Позивач звернувся до відповідача з претензією від 16.06.2022 №16/06/22 з вимогою сплатити заборгованість в сумі 850 000,00 грн. Вимога позивача відповідачем виконана не була.

У зв`язку з тим, що ТОВ "Демар Плюс" не виконало в повному обсязі взяті на себе зобов`язання з оплати вартості поставленого ФГ "Урожай" товару, позивач звернувся з цим позовом до суду, в якому просив суд стягнути з відповідача на свою користь 850 000,00 грн. оплати залишку отриманого товару.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 69 863,01 грн. пені, нарахованої за період з 27.06.2022 по 25.08.2022.

Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі статтею 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

За приписами частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 3, 5 статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Відповідно до положень статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Колегія суддів зауважує, що спірні правовідносини між сторонами виникли на підставі договору купівлі-продажу кукурудзи від 28.10.2021 №28-10/21.

За змістом статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 1 статті 656 ЦК України, предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Згідно з частиною 1 статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як було вірно встановлено судом першої інстанції, між сторонами був укладений договір купівлі-продажу кукурудзи від 28.10.2021 №28-10/21.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується відповідачем, що позивач належним чином виконував свої зобов`язання за вищенаведеним договором.

Відповідно до розрахунку позивача, заборгованість відповідача за договором купівлі-продажу кукурудзи від 28.10.2021 №28-10/21 станом на час звернення до суду становила 850 000,00 грн.

Зауваження, претензії, скарги з боку відповідача щодо якості, умов та порядку постачання товару відсутні.

Крім того, відповідач у гарантійному листі від 04.04.2022 №14 визнав заборгованість у розмірі 989 166,58 грн., а також на підставі платіжних доручень від 22.04.2022 №116 та від 18.05.2022 №224 сплатив позивачу грошові кошти у загальному розмірі 139 166,58 грн.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений товар згідно вказаного договору доведена та становить 850 000,00 грн., у зв`язку з чим позов в цій частині підлягає задоволенню.

Колегія суддів погоджується з доводами відповідача про те, що в описі вкладеного у цінний лист, який позивач направив відповідачу 20.06.2022, вказано «претензія - вимога вих. № 17/06-1 від 17.06.2022». При цьому, позивач вказує на допущення ним технічної помилки при заповненні такого опису та наголошує, що інших претензій ніж від 16.06.2022 №16/06/22 ФГ «Урожай» відповідачу не направляло. Відповідач же у свою чергу не надав до матеріалів справи копію претензії - вимоги вих. № 17/06-1 від 17.06.2022 та заперечив отримання від позивача будь-яких претензій або вимог про сплату боргу.

Водночас, судова колегія зауважує, що умовами договору купівлі-продажу кукурудзи від 28.10.2021 №28-10/21 не передбачено направлення вимоги по оплаті вартості товару.

За змістом частини 2 статті 222 ГК України звернення з претензією у разі порушення умов господарського договору є правом, а не обов`язком сторони.

Разом із тим, слід зазначити, що відповідно до частини 1 статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Враховуючи викладене вище, доводи відповідача про те, що внаслідок неотримання ним від ФГ "Урожай" вимоги по оплаті вартості поставленого товару по договору, у нього не виник обов`язок по здійсненню такої оплати, відхиляються колегією суддів у зв`язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю, оскільки обов`язок по оплаті вартості товару відповідачем є таким, що настав з моменту прийняття останнім товару.

У контексті наведеного, колегія суддів також звертає увагу на встановлені вище обставини визнання боргу відповідачем, що підтверджується підписаними та скріпленими печатками ТОВ «Демар Плюс» актом звірки взаєморозрахунків, гарантійним листом від 04.04.2022, а також платіжними дорученнями від 22.04.2022 та від 18.05.2022, які в графі «призначення платежу» містять посилання на згаданий акт звірки.

Крім іншого, як вже зазначалось, з підстав порушення строків виконання грошового зобов`язання позивачем заявлено до стягнення з відповідача 69 863,01 грн. пені, нарахованої за період з 27.06.2022 по 25.08.2022.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Неналежне виконання відповідачем зобов`язань щодо здійснення своєчасної оплати за поставлений товар підтверджено матеріалами справи.

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно з частиною 3 вищезазначеної статті пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (частина 1 статті 550 ЦК України).

Частиною 1 статті 552 ЦК України встановлено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі.

Приписами статті 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з частиною 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Преамбулою Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Суб`єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності.

Згідно статей 1, 3 цього Закону платники грошових коштів за прострочення платежу сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за погодженням сторін. Зазначений розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Пунктом 5.2 договору передбачено, що у разі затримки оплати товару покупець за вимогою продавця сплачує йому пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення зобов`язання.

Перевіривши здійснений місцевим господарським судом розрахунок пені за період з 27.06.2022 по 25.08.2022 колегія суддів зауважує, що розрахунок вищенаведеної штрафної санкції є арифметично правильним, у зв`язку з чим позов в цій частині підлягає задоволенню.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1-3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься й у частині 1 статті 74 ГПК України.

Отже, за загальним правилом, обов`язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Обов`язок доказування тих або інших обставин справи визначається предметом спору.

За приписами статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі статтею 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, прийнятим з неповним та неправильним встановленням обставин, які мають значення для справи, та з порушенням норм матеріального та процесуального права, - не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду Черкаської області від 25.10.2022 у справі №925/660/22 відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, а тому передбачених законом підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення в розумінні приписів статті 277 ГПК України не вбачається. Скаржником не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Судові витрати зі сплати судового збору, що були понесені стороною в суді апеляційної інстанції, в порядку статті 129 ГПК України, покладаються на апелянта (відповідача у даній справі).

Керуючись ст. ст. 129, 269, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Демар Плюс" на рішення Господарського суду Черкаської області від 25.10.2022 у справі № 925/660/22 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 25.10.2022 у справі № 925/660/22 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені стороною у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Демар Плюс".

4. Справу № 925/660/22 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, що передбачені ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 08.02.2023.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді Л.П. Зубець

О.М. Гаврилюк