УХВАЛА

07 лютого 2023 року

м. Київ

cправа № 910/2082/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Булгакової І.В. (головуючий), Малашенкової Т.М. і Селіваненка В.П.,

за участю секретаря судового засідання -Пасічнюк С.В.,

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю "Трансгазпром",

представник позивача - Борисенко Д.В., адвокат (довіреність від 28.01.2021 № 1099),

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України",

представник відповідача - Пилипчук В.Є., адвокат (довіреність від 03.10.2022 № 455),

розглянув касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Трансгазпром"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.08.2021 (головуючий Попікова О.В., судді: Євсіков О.О. і Корсак В.А.)

у справі № 910/2082/21

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Трансгазпром" (далі - Позивач)

до товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (далі - Відповідач)

про стягнення 6 838 436,37 грн.

За результатами розгляду касаційної скарги Верховний Суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Відповідача про стягнення заборгованості у розмірі 6 838 436,37 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем зобов`язань за договором транспортування природного газу від 12.12.2019 № (далі - Договір) у частині сплати грошових коштів за позитивні добові небаланси замовника послуг транспортування природного газу у січні 2020 року, у зв`язку із зміною оператором газотранспортної системи (Відповідачем) в односторонньому порядку маржинальної ціни продажу природного газу.

Рішенням господарського суду міста Києва від 21.04.2021 позовні вимоги задоволено у повному обсязі. Стягнуто з Відповідача на користь Позивача вартість позитивного небалансу за січень 2020 року у розмірі 6 838 436,50 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що після завершення періоду постачання та переходу у власність природного газу Відповідач (оператор газотранспортної системи; Оператор ГТС) у лютому 2020 року змінив суттєві умови Договору, а саме вартість раніше придбаного природного газу, що суперечить принципу та суті запровадженого добового балансування і свідчить про порушення норм Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України, якими виключається можливість зміни істотних умов Договору в односторонньому порядку.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 18.08.2021 рішення господарського суду міста Києва від 21.04.2021 скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Постанова суду апеляційної інстанції обґрунтована тим, що з урахуванням висновків Верховного Суду, наведених у постанові від 20.04.2021 у справі № 910/6208/20, ухваленій в аналогічних правовідносинах, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що маржинальна ціна продажу природного газу відповідно до пункту 11 глави 6 розділу ХІV Кодексу газотранспортної системи (далі - Кодексу ГТС) має розраховуватись виходячи з ціни, яку фактично сплатив Оператор ГТС за придбаний ним природний газ відповідно до додаткових угод.

Не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції, Позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування статті 35 Закону України "Про ринок природного газу", глав 3 та 6 розділу ХІV Кодексу ГТС у подібних правовідносинах, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Відповідач подав відзив на касаційну скаргу, в якому, посилаючись на законність і обґрунтованість оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції, просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін.

Від Позивача надійшло клопотання про передачу справи на розгляд Великої палати Верховного Суду, яке відхилено Судом, оскільки ухвалою Верховного Суду від 09.11.2021 було зупинено касаційне провадження у справі № 910/2082/21 до прийняття відповідного рішення Великою Палатою Верховного Суду у справі № 910/11273/20. Тобто на розгляді Великої Палати Верховного Суду вже перебувала справа № 910/11273/20, правовідносини в якій за характером спору та сферою правового регулювання є аналогічними з даною справою № 910/2082/21. Інших підстав для передачі справи на розгляд Великої палати Верховного Суду не обґрунтовано і не наведено.

Ухвалою Верховного Суду від 10.01.2023 поновлено касаційне провадження у справі № 910/2082/21, у зв`язку з ухваленням Великою Палатою Верховного Суду 02.11.2022 постанови у справі № 910/11273/20, повний текст якої оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень 30.11.2022.

З урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.11.2022 у справі № 910/11273/20 Відповідач подав письмові пояснення, в яких зазначає, що: Велика Палата Верховного Суду, розглянувши касаційну скаргу у справі № 910/11273/20, правовідносини у якій є подібними до правовідносин у цій справі, повністю погодилася з доводами Оператора ГТС та навела висновки щодо правильного застосування норм матеріального права, які регулюють питання визначення плати за позитивний небаланс; фактичні обставини справи № 910/11273/20 є аналогічними фактичним обставинам даної справи № 910/1461/21 та стосуються стягнення недоотриманої вартості позитивного небалансу за січень 2020 року; суд апеляційної інстанції правильно дослідив фактичні витрати Оператора ГТС на балансування у січні 2020 року та визначив фактичну ціну на придбаний Оператором ГТС газ для балансування; отже, суд апеляційної інстанції вірно встановив фактичні обставини справи та правильно застосував норми матеріального права, у зв`язку з чим оскаржувана постанова відповідає висновкам Верховного Суду викладеним у постановах у справах № 910/6208/20, № 910/5757/20, № 910/4424/20, № 910/6628/20, № 910/11647/20, № 910/11995/20, в тому числі і висновкам Великої Палати Верховного Суду у постанові зі справи № 910/11273/20, - і просить відмовити Позивачу у задоволенні касаційної скарги, а постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.08.2021 залишити без змін.

Від Позивача надійшло клопотання про призначення судової експертизи, в якому просив: поновити Позивачу пропущений з поважних причин строк на звернення до суду з клопотанням про призначення у справі № 910/2082/21 судової економічної експертизи; призначити у справі № 910/1461/21 судову економічну експертизу; проведення судової економічної експертизи доручити експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України; для проведення судової економічної експертизи витребувати у Оператора ГТС документи, на підставі яких у січні 2020 року Оператором ГТС було визначено розмір (вартість) ціни природного газу, яка враховується при обчисленні плати за небаланси, зокрема, позитивні.

Заявлене клопотання мотивовано тим, що Позивачу про постановлення ухвали Верховного Суду від 10.01.2023 про поновлення провадження у справі № 910/2082/21 та про прийняття Великою Палатою Верховного Суду постанови від 02.11.2022 у справі № 910/11273/20 стало відомо 25.01.2023 (ухвала Верховного Суду від 10.01.2023 у справі № 910/2082/21 надійшла на адресу Позивача), а тому фактично Позивач міг ознайомитись з постановою Великої Палати Верховного Суду тільки 25.01.2023 та переконатись у тому, що, "на превеликий жаль", прийнята постанова у справі № 910/11273/20 так і не надала необхідні відповіді відносно законності та обґрунтованості порядку визначення Оператором ГТС маржинальної ціни природного газу за січень 2020 року. У зв`язку з цим Позивач з об`єктивних причин не мав можливості заявити клопотання про призначення судової експертизи раніше, а тому строк на звернення до суду з клопотанням про призначення судової експертизи пропущено з поважних причин, у зв`язку з чим він підлягає поновленню згідно із статями 119, 207 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Визначальним для розгляду даного клопотання є те, що згідно з частиною сьомою статті 301 ГПК України суд касаційної інстанції використовує процесуальні права суду першої інстанції виключно для перевірки правильності застосування норм матеріального і процесуального права судами першої та апеляційної інстанцій. Відповідно до частин першої та другої статті 300 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до статті 104 ГПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Оскільки в силу статті 104 ГПК України висновок експерта оцінюється судом у сукупності з іншими доказами за правилами 86 ГПК України, а суд касаційної інстанції в силу імперативного припису статті 300 ГПК України не має права надавати власну оцінку доказам, у Верховного Суду відсутні підстави для задоволення клопотання Позивача про призначення судової експертизи, а відтак і для поновлення строку на призначення експертизи.

Що ж до вказаного клопотання, то Верховний Суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.02.2021, якою було відкрито провадження у цій справі, було встановлено учасникам справи строк до 24.03.2021 для подання до суду заяв, клопотань, заперечень. Дана ухвала отримана позивачем 26.02.2021.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.05.2021, якою було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Відповідача, було встановлено учасникам справи десятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання до суду заяв і клопотань. Дана ухвала отримана Позивачем 31.05.2021, тобто Позивач повинен був подати до суду заяви і клопотання до 10.06.2021.

Однак у встановлені судами строки Позивачем не було подано відповідних клопотань про призначення судової експертизи.

Згідно з частиною першою статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Частиною другою статті 119 ГПК України передбачено, що встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Зі змісту наведеної норми випливає, що за заявою учасника може бути продовжений тільки строк, який встановлений судом і який не сплив на час звернення учасника справи із заявою. Процесуальний строк може бути продовжений також з ініціативи суду. Разом з тим, на відміну від поновлення процесуального строку, вирішення судом питання про продовження процесуального строку не обумовлене вчиненням учасником процесуальної дії. Навпаки, процесуальний закон виходить з того, що процесуальний строк продовжується для вчинення процесуальної дії, яка ще не вчинена.

У даному випадку строки для подання заяв і клопотань були встановлені судами, що унеможливлює їх поновлення, а Позивач до спливу цих строків не звертався до судів попередніх інстанцій з клопотаннями про їх продовження.

При цьому Позивачем не наведено будь-яких поважних причин неможливості подання клопотання про призначення судової експертизи у строки, встановлені судами.

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про закриття касаційного провадження з огляду на таке.

Місцевим та апеляційним господарськими судами встановлено, що до матеріалів справи долучено Договір, сторонами якого є Відповідач (Оператор) та Позивач (Замовник), за умовами якого Оператор надає Замовнику послуги транспортування природного газу (далі - послуги) на умовах, визначених у цьому договорі, а Замовник сплачує Оператору встановлену в цьому договорі вартість таких послуг.

Відповідно до пункту 2.2 Договору послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі ГТС, з урахуванням особливостей, передбачених цим договором.

Згідно з пунктом 2.8 Договору взаємовідносини між Замовником та Оператором при забезпеченні (замовленні, наданні, супроводженні) послуг транспортування за цим договором здійснюються сторонами через інформаційну платформу Оператора відповідно до вимог Кодексу. Замовник набуває права доступу до інформаційної платформи з моменту підписання цього договору.

Пунктом 3.1 Договору передбачені зобов`язання Оператора, до яких належить, зокрема: своєчасне надання послуг належної якості; розміщення на своєму веб-сайті чинних тарифів, вартість послуг балансування, Типовий договір транспортування природного газу і Кодекс ГТС; здійснення у строк до 20 числа місяця, наступного за звітним, виплату грошових коштів на рахунок Замовника, якщо загальна вартість щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця перевищує загальну вартість щодобових негативних небалансів замовника протягом звітного газового місяця.

Відповідно до пункту 4.2 Договору Замовник має право, зокрема: отримувати від Оператора послуги належної якості та в обумовлені цим договором строки; замовляти транспортування та одержувати з газотранспортної системи обсяги природного газу, що відповідають його підтвердженим номінаціям/реномінаціям; отримувати від Оператора всю необхідну інформацію щодо роботи газотранспортної системи, від якої залежить належне виконання замовником своїх зобов`язань за цим договором; передати права щодо доступу до газотранспортної системи, які він набуває за цим договором, іншим суб`єктам ринку природного газу за умови повідомлення про це оператора у порядку і строки, передбачені Кодексом ГТС та цим договором; отримувати плату за недотримання вимог щодо якості газу, який передається оператором з газотранспортної системи, в порядку, визначеному цим договором; користуватись іншими правами, передбаченими договором та чинним законодавством України.

Згідно з пунктом 7.1 Договору вартість послуг розраховується: розподіл потужності - за тарифами, які встановлюються Регулятором (Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг); транспортування - за тарифами, які встановлюються Регулятором; балансування - за фактичною вартістю, яка визначається відповідно до порядку, встановленого Кодексом ГТС.

Пунктом 7.2 Договору передбачено, що Оператор розміщує інформацію про чинні тарифи та базову ціну газу на своєму веб-сайті: www.tsoua.com.

Відповідно до пункту 7.3 Договору тарифи, передбачені пунктом 7.1 цього розділу, є обов`язковими для сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо їх встановлення. Визначена на їх основі вартість послуг застосовується сторонами при розрахунках за послуги згідно з умовами цього договору.

Згідно з пунктом 9.1 Договору у разі виникнення у Замовника добового небалансу Оператор здійснює купівлю/продаж природного газу Замовника в обсягах добового небалансу.

Пунктом 9.2 Договору передбачено, що у разі виникнення у Замовника негативного добового небалансу Оператор здійснює продаж Замовнику, а Замовник купівлю в Оператора природного газу в обсягах негативного добового небалансу за ціною, яка встановлюється розділом XIV Кодексу ГТС. У разі виникнення у Замовника позитивного добового небалансу Оператор здійснює купівлю у Замовника, а Замовник продаж природного газу Оператору в обсягах позитивного добового небалансу за ціною, яка встановлюється розділом XIV Кодексу ГТС.

Відповідно до пункту 9.4 Договору у випадку якщо загальна вартість щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця перевищує загальну вартість щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця, оператор до 14 числа газового місяця, наступного за звітним, повідомляє замовника про розмір грошових коштів, які підлягають виплаті замовнику (розмір визначається як різниця між загальною вартістю щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця та загальною вартістю щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця). Виплата грошових коштів здійснюється на рахунок замовника у термін до 5 робочих днів з дня повідомлення.

Згідно з пунктом 11.1 Договору послуги, які надаються за цим договором, за винятком послуг балансування оформлюються Оператором і Замовником актами наданих послуг.

Пунктом 11.4 Договору передбачено, що врегулювання щодобових небалансів оформлюються одностороннім актом за підписом Оператора на весь обсяг щодобових небалансів. В акті зазначаються щодобові обсяги небалансів, а також ціни, за якими оператор врегулював щодобові небаланси (у розрізі кожної доби).

На виконання умов Договору Відповідач 31.01.2020 склав акт № 01-2020- врегулювання щодобових небалансів за газовий місяць січень 2020 року, за яким він здійснив врегулювання щодобових небалансів Замовника та визначив, що обсяг позитивного добового небалансу становить 4 953,00419 тис. м3 загальною вартістю 25 469 417,50 грн з ПДВ.

Згідно з приміткою акта № 01-2020- Відповідач застосовує метод розрахунку маржинальної ціни придбання/продажу відповідно до пунктів 7, 11, 14, 15 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС.

Відповідач 21.02.2020 здійснив на користь Позивача виплату за добовий небаланс у сумі 25 469 417,50 грн, що підтверджується випискою по рахунку Позивача за 21.02.2020 із зазначенням призначення платежу: "плата за добовий небаланс за 2020 рік зг. дог № від 12.12.2019 в т.ч. ПДВ".

Суд апеляційної інстанції ухвалюючи оскаржувану постанову, якою було скасовано рішення суду першої інстанції та прийнято нове - про відмову в позові, зазначив, з урахуванням висновків Верховного Суду, наведених у постанові від 20.04.2021 у справі № 910/6208/20, ухваленій в аналогічних правовідносинах, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оприлюднена попередня вартість за добовий небаланс може бути скоригована під час визначення остаточної плати, що впливає на загальний обсяг понесених витрат у розумінні статті 35 Закону України ?Про ринок природного газу?; тобто при аналізі правильності формування розрахунку остаточної ціни за відповідний небаланс дослідженню підлягає як визначення маржинальної ціни, так і самих витрат оператора внаслідок вчинення балансуючих дій, про що також зазначено у пункті 4 глави 6 розділу ХІV Кодексу ГТС; отже, Оператор ГТС не мав визначати розмір маржинальних цін продажу /придбання природного газу в січні 2020 року в будь-якому іншому розмірі, ніж у тому, який відповідав фактично понесеним витратам Оператора ГТС на придбання природного газу для потреб фізичного балансування ГТС у січні 2020 року. А відтак відповідач здійснював розрахунок остаточної плати за добовий небаланс за кожну газову добу звітного місяця - січня 2020 року відповідно до порядку, визначеного чинним законодавством та умовами Договору, укладеного сторонами справи.

Як підставу для подання касаційної скарги Позивач визначив пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України, посилаючись на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування статті 35 Закону України "Про ринок природного газу", глав 3 та 6 розділу ХІV Кодексу ГТС у подібних правовідносинах.

Водночас у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.11.2022 у справі № 910/11273/20, в якій розглядались позовні вимоги приватного акціонерного товариства ?Видобувна компанія ?Укрнафтобуріння?" (замовник) до Відповідача (Оператор ГТС) про стягнення заборгованості у розмірі 1 825 309,75 грн недоотриманої вартості позитивного небалансу за період січня 2020 року, Велика Палата Верховного Суду, залишаючи без змін постанову Північного апеляційного господарського суду від 07.07.2021 у справі № 910/11273/20, якою, у свою чергу, було скасовано рішення суду першої інстанції та прийнято нове - про відмову в позові, зазначила про те, що системний аналіз статті 35 Закону України ?Про ринок природного газу?, пунктів 3, 6, 8, 10, 11, 17 глави 6 розділу ХІV Кодексу ГТС, дає підстави для таких висновків.

Оператор газотранспортної системи доводить до відома замовника інформацію про його попередній добовий небаланс та вартість природного газу в обсязі добового небалансу (пункт 3 глави 6 розділу ХІV Кодексу ГТС).

Добовий небаланс замовника може бути позитивним (замовник надав оператору більше газу, ніж отримав) або негативним (навпаки). У випадку позитивного небалансу вважається, що замовник продав оператору газотранспортної системи природний газ в обсязі добового небалансу і має право на отримання грошових коштів від оператора. У випадку негативного небалансу вважається, що замовник придбав природний газ в оператора газотранспортної системи в обсязі добового небалансу та повинен сплатити оператору газотранспортної системи плату за добовий небаланс (пункти 6, 11 глави 6 розділу ХІV Кодексу ГТС).

Вартість добового небалансу, попередньо доведена оператором газотранспортної системи замовнику, підлягає уточненню. Остаточно плата за добовий небаланс розраховується на підставі маржинальної ціни природного газу, яка визначається на підставі вартості природного газу, придбаного/проданого оператором газотранспортної системи для балансуючих дій, з урахуванням величини коригування (пункти 3, 9, 13 глави 6 розділу ХІV Кодексу ГТС).

Отже, заявлена оператором газотранспортної системи попередня вартість газу в обсязі добового небалансу корегується для визначення остаточної плати за добовий небаланс, яку сплачує оператор замовнику або навпаки, оскільки така плата остаточно встановлюється за наслідками визначення витрат оператора газотранспортної системи на купівлю природного газу для надання послуг балансування.

Таким чином, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 02.11.2022 у справі № 910/11273/20 виклала висновок щодо питання застосування статті 35 Закону України "Про ринок природного газу", глави 6 розділу ХІV Кодексу ГТС у подібних правовідносинах.

Аналіз наведеного дає підстави стверджувати, що наразі існує висновок Верховного Суду щодо застосування статті 35 Закону України "Про ринок природного газу", глави 6 розділу ХІV Кодексу ГТС у подібних правовідносинах, і здійснене судом апеляційної інстанцій у даній справі правозастосування повністю відповідає такому висновку, а тому Суд доходить висновку про закриття касаційного провадження в частині оскарження судових рішень з підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, з огляду на приписи пункту 4 частини першої статті 296 ГПК України, відповідно до якого суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження виявилося, що Верховний Суд у своїй постанові викладав висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, або відступив від свого висновку щодо застосування норми права, наявність якого стала підставою для відкриття касаційного провадження, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку, коли Верховний Суд вважає за необхідне відступити від такого висновку).

Також Верховний Суд зазначає, що касаційне провадження у справах залежить виключно від доводів та вимог касаційної скарги, які наведені скаржником і стали підставою для відкриття касаційного провадження.

При цьому самим скаржником у касаційній скарзі з огляду на принцип диспозитивності визначається підстава, вимоги та межі касаційного оскарження, а тому тягар доказування наявності підстав для касаційного оскарження, передбачених, зокрема, пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України (що визначено), покладається на скаржника.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

За таких обставин, Верховний Суд вважає, що надав відповіді на всі істотні, вагомі та доречні доводи, які викладені як скаржником у касаційній скарзі та стали підставою для відкриття касаційного провадження, так і Відповідачем у відзиві на касаційну скаргу.

Керуючись статтею 234, 235 та пунктом 4 частини першої статті 296 ГПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Трансгазпром" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.08.2021 у справі № 910/2082/21

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Булгакова

Суддя Т. Малашенкова

Суддя В. Селіваненко