ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2023м. ДніпроСправа № 904/1290/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Рудь І.А., за участю секретаря судового засідання Товстоп`ятки В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро", м. Київ

до відповідача-1: ОСОБА_1 , м. Дніпро

відповідача-2: ОСОБА_2 , м. Дніпро

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - Дочірнього підприємства "Нексус-Виробничо-комерційна компанія", м. Івано-Франківськ

про солідарне стягнення заборгованості в сумі 17 218, 67 доларів США

Представники:

від позивача: Борейко Н.О., довіреність № 214 від 22.12.2021, адвокат;

від відповідача- 1: не з`явився;

від відповідача-2: не з`явився;

від третьої особи: не з`явився.

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство "Банк Кредит Дніпро" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом від 04.03.2020 № б/н, в якому просило:

- стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором від 12.05.2014 № 120514-КЛВТ у розмірі 43 245, 58 доларів США, з яких: 17 356,20 доларів США - заборгованість по 3% річних за несплату кредиту, 25 889,38 доларів США - заборгованість по 3% річних за несвоєчасну сплату відсотків, 107 921 грн. 19 коп. - пеня за несплаченими відсотками;

- стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором від 12.05.2014 № 120514-КЛВТ у розмірі 43 245, 58 доларів США, з яких: 17 356,20 доларів США - заборгованість по 3% річних за несплату кредиту, 25 889,38 доларів США - заборгованість по 3% річних за несвоєчасну сплату відсотків, 107 921 грн. 19 коп. - пеня за несплаченими відсотками.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачами договірних зобов`язань за договорами поруки від 12.05.2014 № 120514-П, № 120514-П/1, в редакції договору про зміну договору поруки від 18.09.2014 № 180914.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що:

- 12.05.2014 між позивачем та Дочірнім підприємством "Нексус-Виробничо-комерційна компанія" (позичальник) укладено кредитний договір № 120514-КЛВТ, відповідно до умов якого банк відкрив позичальнику відновлювану траншову грошову кредитну лінію в іноземній валюті з лімітом кредитування у сумі 900 000 доларів США. Строк погашення кредиту - 01.05.2015. На виконання умов кредитного договору банком надано позичальнику кредитні кошти у загальній сумі 883 306,92 доларів США;

- з метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором 12.05.2014 позивач уклав із відповідачами договори поруки № 120514-П, № 120514-П/1, за якими останні зобов`язалися солідарно та у повному обсязі відповідати перед банком за виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором по сплаті суми кредиту, процентів за користування кредитом, пені, комісії, штрафних санкцій;

- в порушення умов кредитного договору Дочірнє підприємство "Нексус-Виробничо-комерційна компанія" кредитні кошти у повному обсязі у визначені договором строки не повернуло, у зв`язку із чим за позовом банку рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 22.02.2016 по справі № 904/11066/15 стягнуто з позичальника 759 248, 27 доларів США, з яких: 647 707,93 долара США - прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів, 111 540,34 доларів США - заборгованість за нарахованими процентами;

- на час звернення із даним позовом до суду вищевказане судове рішення у повному обсязі не виконане, у зв`язку із чим на підставі положень ст. 625 Цивільного кодексу України банком нараховані 3% річних за несвоєчасну сплату кредиту та процентів за користування кредитом за період з 27.02.2017 по 26.02.2020, а також пеня на підставі п. 6.1 кредитного договору за несплаченими відсотками за період з 01.03.2019 по 26.02.2020;

- заявлені до стягнення відсотки та пеню банк просить стягнути з відповідачів, які відповідно до умов вищевказаних договорів поруки, в редакції договору про зміну договору поруки від 18.09.2014 № 180914, зобов`язались солідарно із позичальником відповідати перед банком за виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором із всіма змінами та доповненнями до нього, які можуть виникнути на підставі нього у майбутньому;

- позивач стверджує, що відповідно до умов п. 6.2 договорів поруки строк поруки становить 10 років, тобто в силу закону порука не припинилася.

Ухвалою господарського суду від 26.05.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні на 02.07.2020.

У підготовчому засіданні представник відповідачів надала відзив на позовну заяву від 02.07.2020, в якому зазначила, що відповідачі заперечують проти задоволення позову, стверджують про відсутність у позивача підстав для стягнення коштів за даним позовом, з урахуванням викладених у відзиві обставин. В обґрунтування заперечень зазначила, що:

- наприкінці 2015 банк звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення заборгованості з боржника ДП "Нексус-ВКК". 22.02.2016 Господарським судом Дніпропетровської області у справі № 904/11066/15 винесено відповідне судове рішення. Згідно із цим рішенням з ДП "Нексус-ВКК" на користь банку стягнуто 759248,27 доларів США, з яких 647707,93 доларів США - прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів, 111540, 34 доларів США - заборгованість за нарахованими процентами. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до участі у вказаній справі як поручителі не залучались, а тому вказане рішення суду не є преюдиційним. Сума заборгованості за тілом кредиту відповідачами не визнається;

- 24.02.2016 банком подано цивільний позов до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська про стягнення з поручителів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 грошових коштів - процентів (20%) за користування кредитними коштами за період з 12.08.2015 по 01.02.2016 включно в сумі 1 711 515,61 грн. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у справі 201/2684/16-ц позов задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 грошові кошти у якості процентів (20%) за користування кредитними коштами за період з 12.08.2015 по 01.02.2016 включно в сумі 1 711 515,61 грн., та стягнуто з ОСОБА_2 грошові кошти у якості процентів (20%) за користування кредитними коштами за період з 12.08.2015 по 01.02.2016 включно в сумі 1 711 515,61 грн. Вказана справа за апеляційною скаргою ОСОБА_1 переглянута та постановою Дніпровського апеляційного суду від 25.06.2019 у справі № 201/2684/16-ц у позові відмовлено в повному обсязі з тієї підстави, що стягнення підвищених відсотків поза строком дії договору є неможливим. Таким чином, суд, рішення якого набрало законної чинності, підтвердив те, що за даними правовідносинами між тими ж сторонами та з тих саме підстав нарахування та стягнення відсотків поза межами строку дії Кредитного договору є незаконним;

- у 2019 році Банк звернувся з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з вимогою про стягнення заборгованості за кредитом (справа № 201/696/19), а також з позовом щодо стягнення відсотків (справа № 201/666/19). Вказані справи були об`єднані в одне провадження (справа № 201/696/19). 23.10.2019 рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у вказаній об`єднаній справі Банку було відмовлено в повному обсязі. 25.02.2020 Дніпровським апеляційним судом рішення Жовтневого районного суду було скасовано з підстави підвідомчості справи господарському суду, а провадження закрито;

- вимога про стягнення грошових коштів у якості 3% річних, нарахованих за несвоєчасну сплату кредиту ("тіло" кредиту), в сумі 17356,20 доларів США не підлягає задоволенню, оскільки до поручителів не висувались вимоги щодо сплати заборгованості за тілом кредиту з відповідним розрахунком, як це передбачено договором поруки; залишок кредитної заборгованості (тіла кредиту) не встановлений та не є узгодженим сторонами на момент подання цього позову, тобто здійснити належний розрахунок 3% річних на суму заборгованості за неузгодженою сумою тіла кредиту (заборгованості за кредитом) неможливий; окрім цього, договір поруки має акцесорний (додатковий) характер, а тому поручитель не відповідає за зобов`язаннями, що виникають поза строком дії кредитного договору, тобто після 01.05.2015. Таким чином, у банку відсутні підстави щодо стягнення 3% річних, нарахованих на тіло кредиту, з поручителів;

- вимоги про стягнення грошових коштів у якості 3% річних, нарахованих за несвоєчасну сплату відсотків, в сумі 25889,38 доларів США за період з 27.02.2017 по 26.02.2020 та про стягнення пені за несплаченими відсотками у розмірі 107 921,19 грн., розрахованої за період з 01.03.19 по 03.02.2020 не підлягають задоволенню, адже нарахування відсотків не передбачено поза межами строку дії кредитного договору, тобто будь-яке нарахування на 3% річних та пені на начебто нараховані банком відсотки, передбачені умовами кредитного договору, але поза межами строку дії кредитного договору (після 01.05.2015) є такими, що не відповідають нормам законодавства України.

Також представником відповідача у підготовчому засіданні подане клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду Господарським судом Дніпропетровської області пов`язаної справи № 904/2344/20.

У підготовчому засіданні суд без виходу до нарадчої кімнати оголосив протокольну ухвалу про відмову у задоволенні клопотання відповідачів про зупинення провадження у справі з підстав його необґрунтованості.

Ухвалою господарського суду від 02.07.2020 в порядку ч. 3 ст. 177 Господарського процесуального кодексу України за клопотанням сторін продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів; оголошено перерву у підготовчому засіданні до 30.07.2020 для надання сторонами витребуваних судом документів.

29.07.2020 позивачем до суду подано відповідь на відзив від 29.07.2020, в якому, зокрема, зазначив, що на момент укладання кредитного договору та договорів поруки відповідачі займали керівні посади на підприємстві позичальника. Після направлення банком поручителям вимог про сплату заборгованості ДП "Нексус-Виробничо-комерційна компанія", 01.08.2016 між банком та позичальником було укладено меморандум (угоду про врегулювання заборгованості за кредитом ДП "Нексус-Виробничо-комерційна компанія"), який з боку позичальника підписаний відповідачами, як керівниками підприємства, та за яким сторони визнали та погодили наявність заборгованості за кредитом в сумі 532 789,93 долари США, без врахування пені та штрафів, встановили строки погашення заборгованості тощо. Таким чином, відповідачі були обізнані про наявність заборгованості та визнавали її. Крім того, засновник ОСОБА_1 звертався до банку із листом від 24.02.2017 № 19/1, в якому зазначав про готовність погасити заборгованість відповідно до графіку, визначеному меморандумом. Отже, порука є чинною, а заборгованість непогашеною. Тому доводи відповідачів про безпідставність позовних вимог є необґрунтованими та свідчать про намагання уникнути відповідальності поручителів за порушення позичальником умов кредитного договору.

Того ж дня позивач подав до суду заяву від 29.07.2020, в якій просив залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Дочірнє підприємство "Нексус-Виробничо-комерційна компанія". Заява мотивована тим, що оскільки вказана юридична особа є позичальником за кредитним договором, прийняте у даній справі рішення може вплинути на її права та обов`язки.

У підготовчому засіданні 30.07.2020 представник відповідачів подала заяву про зупинення провадження у даній справі до розгляду Господарським судом Дніпропетровської області пов`язаної справи № 904/2344/20 за позовом АТ "Банк Кредит Дніпро" до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення основної суми заборгованості за кредитом, відповідно до спірних кредитного договору та договорів поруки. Заява мотивована тим, що на даний час у вказаній справі вже відкрито провадження (ухвала від 13.07.2020), розгляд справи № 904/1290/20 неможливий до розгляду пов`язаної справи № 904/2344/20.

Ухвалою господарського суду від 30.07.2020 за клопотанням сторін в порядку п. 4 розділу Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України продовжено строк проведення підготовчого провадження до 01.10.2020; оголошено перерву у підготовчому засіданні до 29.09.2020; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Дочірнє підприємство "Нексус-Виробничо-комерційна компанія"; заява відповідача про зупинення провадження у справі залишена на розгляді суду.

28.09.2020 представником відповідачів до суду надані заперечення на відповідь на відзив, в яких, зокрема, зазначає, що з об`єктивної точки зору не теперішній час неможливо встановити дійсну суму відсотків, 3% річних та пені, що може підлягати стягненню з огляду на те, що усі розрахунки таких сум беруть за основу заборгованість за тілом кредиту в сумі 181 013,41 доларів США. При цьому, окрім розрахунку банку, що є позивачем у справі, дане твердження нічим не підтверджено. На сьогоднішній день дана заборгованість є спірною. Таким чином, відповідачі наполягають на тому, що вирішення справи № 904/1290/20 неможливо вирішити по суті без отримання судового рішення, що набрало законної сили у справі № 904/2344/20, стосовно визначення наявності заборгованості з тіла кредиту, а тому вважають, що на момент подання даних заперечень актуальним є задоволення клопотання про зупинення провадження у справі № 904/1290/20, подане представником відповідачів 30.07.2020.

28.09.2020 на електронну адресу суду надійшли додаткові пояснення позивача на заперечення відповідачів, в яких, зокрема, заперечує проти задоволення заяви відповідачів про зупинення провадження у справі, вважає його необґрунтованим та таким, що направлене на затягування розгляду справи.

Ухвалою господарського суду від 29.09.2020, залишеною без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 01.12.2020, заяву відповідачів про зупинення провадження у справі від 30.07.2020 задоволено, провадження у справі № 904/1290/20 зупинено до набрання законної сили рішенням Господарського суду Дніпропетровської області у справі № 904/2344/20.

17.05.2022 позивачем до суду подано клопотання про поновлення провадження у справі, мотивоване усуненням обставин, що зумовили його зупинення. На підтвердження викладених у клопотанні обставин позивачем надано копію рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.01.2021 у справі № 904/2344/20, залишеного без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 25.01.2022.

Ухвалою господарського суду від 31.05.2022 поновлено провадження у справі № 904/1290/20, розгляд якої призначений у підготовчому засіданні на 14.06.2022.

Ухвалою господарського суду від 14.06.2022, від 07.07.2022, від 04.08.2022, 08.09.2022 підготовчі засідання відкладалися на 07.07.2022, 04.08.2022, 08.09.2022, 06.10.2022 за клопотаннями сторін та для надання доказів по справі.

26.09.2022 на адресу суду надійшла заява позивача про зміну предмету позову та зменшення розміру позовних вимог від 19.09.2022 № 17-4649, відповідно до якої позивач просить стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ "Банк Кредит Дніпро" заборгованість по 3% річних за несвоєчасну сплату кредиту за період з 04.03.2017 року по 26.02.2020 року у розмірі 17 218, 67 доларів США. Судові витрати покласти на відповідачів.

Ухвалою господарського суду від 06.10.2022 підготовче засідання відкладено на 03.11.2022.

Ухвалою господарського суду від 03.11.2022 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті у судовому засіданні 29.11.2022.

22.11.2022 на електронну адресу суду надійшло клопотання позивача про повернення сплаченого судового збору від 22.11.2022 № б/н, відповідно до якого просив суд, у зв`язку із зменшенням позовних вимог повернути АТ "Банк Кредит Дніпро" судовий збір в сумі 11 354 грн 94 коп., на підставі п.1 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Судове засідання, призначене на 29.11.2022 о 15:00 год. , не відбулося у зв`язку у зв`язку з тим, що о 12:45 в приміщенні Господарського суду Дніпропетровської області було припинено електропостачання. Сервер КП ДСС було вимкнено. Після відновлення електропостачання проведено роботи по перевірці працездатності електричної мережі та комп`ютерної техніки 30.11.2022 з 09:30 год., що підтверджується актом № 38/22 від 30.11.2022.

Ухвалою господарського суду від 30.11.2022 розгляд справи по суті призначений у судовому засіданні на 24.01.2022.

Відповідачі та третя особа явку повноважних представників у призначене судове засідання не забезпечили.

23.01.2023 на електронну адресу суду надійшла заява представник відповідачів адвоката Цезаревої М.І. про перенесення розгляду справи від 22.01.2023 № б/н, в якій вкотре повідомила суд про неможливість забезпечити власну явку та явку відповідачів у призначене засідання через перебування останніх за межами України, у зв`язку з військовою агресією російської федерації та введенням в Україні воєнного стану. Просила суд перенести розгляд справи на іншу дату після закінчення воєнного стану в Україні.

Розглянувши заяву представника відповідачів про перенесення розгляду справи господарський суд не вбачає підстав для її задоволення з огляду на таке.

Згідно із 2 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:

1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання;

2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними;

3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи;

4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.

З урахуванням вищевикладеного, господарський суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідачів за наявними матеріалами справи, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи.

Третя особа явку повноважного представника у призначені судові засідання не забезпечила та не надала витребувані судом документи.

Господарський суд наголошує на тому, що ухвали суду завчасно надісилалися третій особі за її місцезнаходженням, згідно матеріалів справи та за інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958.

Проте, як ухвали господарського суду, так і рішення апеляційної та касаційної інстанції, які наявні в матеріалах справи, поверталися на адресу Господарського суду Дніпропетровської області, з відмітками відділень поштового зв`язку: «Адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" відомості про місцезнаходження юридичної особи містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

За визначенням п. 4, 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

При цьому, господарським судом врахована правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19, відповідно до якої направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

Отже, господарський суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника третьої особи, оскільки за вказаних обставин, третя особа вважається повідомленою про час та місце розгляду справи належним чином.

У судовому засіданні 24.01.2023 представник позивача просив задовольнити позовні вимоги з підстав, викладених у позові та заявах по суті справи, з урахуванням заяви про зміну предмету позову та зменшення позовних вимог, а також повернути на користь позивача з державного бюджету судовий збір у розмірі 11 354 грн 04 коп.

В порядку ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази в їх сукупності, суд, -

ВСТАНОВИВ:

12.05.2014 між ПАТ «Банк Кредит Дніпро» (Банк) та Дочірнім підприємством «НЕКСУС Виробничо - комерційна компанія» (позичальник) укладено Кредитний договір №120514 КЛВТ, за умовами якого Банк відкриває позичальнику відновлювану траншову кредитну лінію в іноземній валюті з лімітом кредитування у сумі 900 000,00 доларів США, з 01.08.2014 у сумі 675 000,00 доларів США, а з 01.09.2014 у сумі 450 000,00 доларів США. Строки користування кожним окремим кредитом визначається відповідним договором про надання кредиту (траншу). Заборгованість за кредитами має бути погашена в строки, вказані у відповідних договорах про надання кредиту (траншу), але з остаточним погашенням по "18" вересня 2014 включно (п. 1.1. Кредитного договору).

12.05.2014 між АТ «Банк Кредит Дніпро» (кредитор) та ОСОБА_1 (поручитель) укладено договір поруки №120514-П, згідно з п.1.1 якого поручитель зобов`язався солідарно та у повному обсязі відповідати перед банком за виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором № 120514-КЛВТ від 12.05.2014 по поверненню кредиту, а також сплаті дострокового повернення кредитів і дострокової сплати процентів за фактичний час користування. До договору поруки 18 вересня 2014 року внесено зміни.

12.05.2014 між АТ «Банк Кредит Дніпро» (кредитор) та ОСОБА_2 (поручитель) укладено договір поруки №120514-П/1, згідно з п. 1.1 якого поручитель зобов`язався солідарно та у повному обсязі відповідати перед банком за виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором по поверненню кредиту, а також сплаті дострокового повернення кредитів і дострокової сплати процентів за фактичний час користування. До договору поруки 18 вересня 2014 року внесено зміни.

Згідно з п.1.1. договорів поруки №120514-П та №120514-П/1 від 12.05.2014, предметом договору є зобов`язання поручителя перед кредитором солідарно відповідати за виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором з усіма змінами та доповненнями до нього або які можуть виникнути на підставі нього у майбутньому, укладеного між кредитором та позичальником, та з договорів про надання кредиту (траншу), які укладені та/або будуть укладені в майбутньому в рамках кредитного договору, а саме: по поверненню кредитів у розмірі 900 000 доларів США 00 центів, з 01 серпня 2014 року у розмірі 675 000 доларів США, а з 01 вересня 2014 року у розмірі 450 000 доларів США відповідно до п.1.1 кредитного договору, зі строком повернення отриманих кредитів 18 вересня 2014 року, відповідно до п.1.1 кредитного договору зі строком дії кредитного договору до 18 вересня 2014 року, відповідно до п.1.1 та розділу 5 кредитного договору, а також по сплаті дострокового повернення кредитів і дострокової сплати процентів за фактичний час користування кредитами у випадках, передбачений п.3.1.11, п.3.1.12, п.3.1.14, п.3.4.15 кредитного договору; по сплаті процентів за користування кредитами у розмірі 13 % процентів річних відповідно до п.1.4 кредитного договору; по сплаті процентів за користування кредитами, у разі прострочення повернення кредиту, у розмірі 18% процентів річних відповідно до п.1.4 кредитного договору; по сплаті процентів за користування кредитними коштами, у разі невиконання додаткових умов кредитування, у розмірі 15% процентів річних відповідно до п.1.9 та 6.5 кредитного договору; по сплаті процентів за користування кредитними коштами, у разі неналежного оформлення договору (ів) застави/іпотеки у забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, договору (ів) страхування заставленого майна, у розмірі 18% процентів річних відповідно до п.6.4 кредитного договору; по сплаті пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, відповідно до п.6.1 кредитного договору; по сплаті пені в розмірі 0,01 відповідно до п.6.2 кредитного договору; по сплаті штрафу у розмірі 25% від суми наданого кредиту, відповідно до п.6.3 кредитного договору; по сплаті суми кредиту, процентів за користування кредитами, пені, комісії, штрафних санкцій, а також здійснювати всі інші платежі в порядку та на умовах, визначених кредитним договором, що виникнуть на підставі договорів про надання кредиту (траншу), які будуть укладені в майбутньому, але в розмірі ринкової вартості предмета застави на день звернення стягнення таких вимог; а також здійснювати всі інші платежі в порядку та на умовах, що визначені кредитним договором, та/або цим договором і надалі іменується Основне зобов`язання. п.1.3 договорів поруки №120514-П від 12.05.2014 та №120514-П/1 від 12.05.2014 строк договору поруки становить 10 років.

18 вересня 2014 року до кредитного договору внесено зміни та укладено договір №180914 від 18.09.2014 про зміну кредитного договору №120514-КЛВТ, пунктом 1 якого сторони погодили викласти п. 1.1. та п. 1.4. кредитного договору №120514 КЛВТ від 12.05.2014 в редакції:

« 1.1. Банк, на умовах цього договору, відкрив позичальнику відновлювану траншову кредитну лінію в іноземній валюті з лімітом кредитування у сумі 781 306,92 доларів США: з 01.12.2014 року - 681 306,92 доларів США; з 01.01.2015 року - 581 306,92 доларів США.

Строки користування кожним окремим кредитом визначається відповідним договором про надання кредиту (траншу).

Заборгованість за кредитами має бути погашена в строки, вказані у відповідних договорах про надання кредиту (траншу), але з остаточним погашенням по « 01» травня 2015 року включно.

1.4. Процентна ставка за користування кредитами є фіксована.

Процентна ставка за користування кредитами за цим договором встановлюється у розмірі 15% процентів річних за користування кредитними ресурсами, що надані в доларах США.

Сторони домовились, що у разі прострочення повернення кредиту плата за користування одержаним кредитом в період, який починається на наступний день за днем погашення кредиту згідно цього договору і до дня фактичного повернення кредиту позичальником встановлюється в розмірі 20% процентів річних за користування кредитними ресурсами, що надані в доларах США.».

Пунктом 3 договору про зміну кредитного договору сторонами визнано заборгованість у сумі 331 306,92 дол. США такою, що не є простроченою та перенесено її на відповідний рахунок поточної заборгованості.

На виконання умов договору, Банк надав позичальнику в межах кредитної лінії транш на суму 883 306,92 доларів США, що підтверджується меморіальними валютними ордерами, платіжними дорученнями та виписками по рахунку за період з 12.05.2014 по 27.02.2020.

У зв`язку із неналежним виконанням позичальником умов Кредитного договору щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів Банк у вересні 2015 звертався до позичальника та поручителів з вимогами про стягнення заборгованості, яка станом на 21.08.2015 складала 715 935,18 доларів США, в тому числі 647 707,93 доларів США прострочена заборгованість за кредитом, 68 227,25 доларів США прострочена заборгованість за процентами за користування кредитом.

Згідно з реєстром №54-УП відправлень, вимоги банку про стягнення заборгованості №6/21-5678 (на ім`я ОСОБА_2 за договором поруки №120514-П/1), №6/21-5677 (на ім`я ОСОБА_1 за договором поруки №120514-П) та №6/21-5676 (на ім`я ДП НЕКСУС ВКК) від 01.09.2015 передано до відправлення за встановленими адресами 03.09.2015, та отримано особисто ОСОБА_2 03.09.2015 (т.2, а.с. 143-147).

У зв`язку із неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, Банк звертався до Господарського суду Дніпропетровської області із позовною заявою про стягнення заборгованості. Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 22.02.2016 у справі №904/11066/15 стягнуто з ДП "НЕКСУС Виробничо - комерційна компанія" на користь Банку 759 248,27 доларів США, з яких: 647 707,93 доларів США - прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів, 111 540,34 доларів США - заборгованість за нарахованими процентами.

У січні 2019 Акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро» звернулось до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №120514-КЛВТ від 12 травня 2014 року по тілу кредиту у розмірі 181 013,41 долар США та по трьом процентам річних від простроченої суми за період з 01 січня 2016 року по 02 грудня 2018 року у розмірі 26 687,39 доларів США; стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «Банк Кредит Дніпро» заборгованості за кредитним договором №120514-КЛВТ від 12 травня 2014 року по тілу кредиту у розмірі 181 013,41 долар США та по трьом процентам річних від простроченої суми за період з 01 січня 2016 року по 02 грудня 2018 року у розмірі 26 687,39 доларів США.

У липні 2019 відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду із зустрічним позовом до АТ «Банк Кредит Дніпро» про визнання припиненими договорів поруки №120514-П від 12 травня 2014 року та №120514-П/1 від 12 травня 2014 року.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23.10.2019 позовні вимоги АТ «Банк Кредит Дніпро» залишені без задоволення. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволені.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 25.02.2020 у справі № 201/696/19 рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23.10.2019 скасовано та ухвалено нове рішення, яким провадження у справі за позовом Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , третя особа Дочірнє підприємство «Нексус виробничо-комерційна компанія» в особі голови комісії з припинення ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості за кредитним договором та трьох відсотків річних закрито. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро», третя особа Дочірнє підприємство «Нексус виробничо-комерційна компанія» в особі голови комісії з припинення ОСОБА_3 , про визнання договорів поруки припиненими - відмовлено.

Постанова апеляційного суду обґрунтована порушенням юрисдикції під час розгляду судом справи №201/696/19, оскільки даний спір підлягає розгляду в порядку господарського, а не цивільного судочинства. Відмовляючи у задоволенні зустрічних позовів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до банку про визнання договорів поруки припиненими, апеляційний суд вказав про відсутність підстав для визнання поруки припиненою в силу вимог статті 559 ЦК України.

У травні 2020 АТ "Банк Кредит Дніпро" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 грошових коштів на підставі договорів поруки №120514-П та №120514-П/1 від 12.05.2014 внаслідок порушення основного зобов`язання за кредитним договором №120514 КЛВТ від 12.05.2014.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 19.01.2021 у справі № 904/2344/20, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 25.01.2022, позов задоволено в повному обсязі; стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства Банк Кредит Дніпро заборгованість за кредитним договором №120514-КЛВ від 12.05.2014 по тілу кредиту в розмірі 181013,41 доларів США та 73232, 78 грн. судового збору.

Вказане рішення набрало законної сили 25.01.2022.

Позивач стверджує, що в порушення умов Кредитного договору та договорів поруки, ані позичальник, ані поручителі не виконали вимоги банку щодо повного повернення наданих кредитних коштів та оплати процентів за користування кредитом; судові рішення про стягнення з позичальника та поручителів заборгованості на даний час не виконані.

Отже, з урахуванням заяви про зміну предмету позову та зменшення розміру позовних вимог від 19.09.2022 № 17-4649, позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів на користь банку заборгованість по 3% річних за період з 04.03.2017 по 26.02.2020 в сумі 17 218,57 доларів США за несвоєчасну сплату кредиту, проти чого заперечують відповідачі, що і є предметом спору.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1 ст. 626 Цивільного кодексу України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до положень ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частинами 1, 2 ст. 180 Господарського кодексу України визначено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Стаття 181 Господарського кодексу України передбачає загальний порядок укладання господарських договорів. Частина 1 зазначеної статті визначає, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей бо інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1047 Цивільного кодексу України передбачено, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, і зли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

З огляду на наявний в матеріалах справи кредитний договір та обставини справи, між позивачем та третьою особою виникли правовідносини з надання позики.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (ст. 612 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Стаття 1049 Цивільного кодексу України встановлює, що позичальник, зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з вищевказаними нормами ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 553 Цивільн6ого кодексу України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Згідно ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором утому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

У відповідності до ст. 559 Цивільного кодексу України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов`язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем. Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Отже, таке забезпечувальне зобов`язання як порука, має акцесорний, додатковий до основного зобов`язання характер і не може існувати саме по собі.

Відповідно до положень вищезазначених ст. ст. 553, 554, 559, 626 Цивільного кодексу України за договором поруки, який є двостороннім правочином, що укладається з метою врегулювання відносин між кредитором та поручителем; поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором утому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Тобто, договір поруки укладається кредитором і поручителем в забезпечення виконання боржником основного зобов`язання.

Частиною 1 ст. 543 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи у травні 2020 АТ "Банк Кредит Дніпро" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 грошових коштів на підставі договорів поруки №120514-П та №120514-П/1 від 12.05.2014 внаслідок порушення основного зобов`язання за кредитним договором №120514 КЛВТ від 12.05.2014.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 19.01.2021 у справі № 904/2344/20, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 25.01.2022, позов задоволено в повному обсязі; стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства Банк Кредит Дніпро заборгованість за кредитним договором №120514-КЛВ від 12.05.2014 по тілу кредиту в розмірі 181013,41 доларів США та 73232, 78 грн. судового збору.

Вказане рішення набрало законної сили 25.01.2022.

У рішенні Господарського суду Дніпропетровської області від 19.01.2021, з яким погодився суд апеляційної інстанції, встановлено, що:

- 01.08.2016 між ПАТ Банк Кредит Дніпро та ДП Нексус виробничо-комерційна компанія укладено меморандум, яким встановлено, що сторони визнають та погоджуються, що на дату підписання даного меморандуму заборгованість за кредитом та процентами по кредитному договору становить 532789,93 долари США без врахування нарахованих пені та штрафів за порушення умов кредитного договору. Відповідно до пункту 3 цього меморандуму боржники зобов`язалися в строк до 31.12.2016 погасити прострочену заборгованість за кредитом в розмірі 342677,29 доларів США згідно пункту 1 цього меморандуму, нараховані проценти з розрахунку 12 відсотків річних у доларах США на залишок заборгованості за період з 01.08.2016 по 29.12.2016 включно, нараховані за попередній період прострочені проценти, перераховані за ставкою 20% річних в доларах США, в розмірі 118315,48 доларів США. Пунктом 4 меморандуму було визначено що боржник ОСОБА_1 особисто гарантує належне виконання всіма боржниками умов цього меморандуму;

- згідно з випискою по особовим рахункам за період з 08.12.2017 по 23.04.2020 розмір заборгованості ДП «Нексус-ВКК» за кредитним договором №120514 - КЛВТ від 12.05.2014 складає 181013,41 доларів США; наданий банком розрахунок заборгованості за кредитом визнано обґрунтованим та підтвердженим належними доказами;

- договори поруки від 12.05.2014 № 120514-П, № 120514-П/1 не припинено, зобов`язання за кредитним договором від 12.05.2014 №120514 КЛВТ не виконано, заборгованість за вказаним кредитним договором не погашено;

- отже, з урахуванням умов договорів поруки, позивач набув право вимоги до поручителів;

- обставини, на які посилається позивач в обґрунтування заявлених вимог про стягнення з відповідача-1 та відповідача-2 суми боргу у розмірі 181 013,41 доларів США, підтверджені матеріалами справи та не спростовані відповідачами.

Згідно зі ст. 202 Господарського кодексу України та ст. 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Доказів належного виконання зобов`язання у повному обсязі за кредитним договором матеріали справи не містять.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиційність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Правила про преюдицію спрямовані не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив в законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії (постанова Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 910/3055/18).

Рішенням Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі "Совтрансавто-Холдинг" проти України", яке є в силу статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" джерелом права, визначено, що "право на справедливий судовий розгляд, гарантований статтею 6 § 1 Конвенції, повинно тлумачитися в світлі преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права як елемент спільної спадщини держав-учасниць. Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів ("Брумареску проти Румунії", § 61)".

Таким чином, обставини щодо дії спірних договорів поруки, невиконання зобов`язань за кредитним договором, наявності заборгованості відповідачів за тілом кредиту у розмірі 181013,41 доларів США, набуття банком права вимоги до поручителів та солідарного стягнення заборгованості за тілом кредиту з поручителів встановлені рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 19.01.2021 у справі № 904/2344/20, отже питання обґрунтованості грошових вимог кредитора до позичальника у даній справі є встановленим і не потребує доказування в силу приписів ст. 74 ГПК України.

Частиною 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно положень ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіркою виконаного позивачем розрахунку 3% річних порушень умов договорів та чинного законодавства судом не встановлено.

На момент розгляду справи доказів погашення заборгованості за кредитом та нарахованих банком 3% річних в сумі 17 218,67 доларів США сторонами не надано.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині солідарного стягнення з відповідачів заборгованості за 3% річних за несвоєчасну сплату кредиту за період з 04.03.2017 по 26.02.2020 є правомірними та підлягають задоволенню.

Заперечення відповідачів, викладені у відзиві на позовну заяву, спростовуються матеріалами справи або не впливають та не спростовують вищенаведеної правової оцінки матеріалів, обставин справи згідно з вимогами закону, тому відхиляються господарським судом.

Згідно із ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із положеннями ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За встановлених обставин, відповідачі неналежним чином виконали свої договірні зобов`язання, чим порушили умови укладених із позивачем договорів поруки та вищевказані приписи чинного законодавства, тому позовні вимоги позивача про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості по 3% річних за період з 04.03.2017 по 26.02.2020 в сумі 17 218,57 доларів США за несвоєчасну сплату кредиту - є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати позивача зі сплати судового збору в сумі 6 441 грн 14 коп. покладаються на відповідачів порівну.

Враховуючи подану позивачем заяву про зміну предмету позову та зменшення розміру позовних вимог від 19.09.2022 № 17-4649 та клопотання про повернення сплаченого судового збору від 22.11.2022 № б/н, поверненню з Державного бюджету України на користь позивача підлягає судовий збір в сумі 11 354 грн 94 коп., сплачений у складі судового збору у сумі 17 796 грн 08 коп. за платіжним дорученням № 2131 від 04.03.2020.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на користь Акціонерного товариства Банк Кредит Дніпро (01033, м Київ, вул. Жилянська, буд. 32, ) 17 218,67 доларів США заборгованості по 3% річних за несвоєчасну сплату кредиту за період з 04.03.2017 по 26.02.2020.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Акціонерного товариства Банк Кредит Дніпро (01033, м Київ,вул. Жилянська, буд. 32, ) 3 220 грн 57 коп. (три тисячі двісті двадцять грн. 57 коп.) витрат зі сплати судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на користь Акціонерного товариства Банк Кредит Дніпро (01033, м Київ, вул. Жилянська, буд. 32, ) 3 220 грн 57 коп. (три тисячі двісті двадцять грн. 57 коп.) витрат зі сплати судового збору.

Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Повернути Акціонерному товариству Банк Кредит Дніпро (01033, м Київ, вул. Жилянська, буд. 32, ) з Державного бюджету України судовий збір у сумі 11 354 грн 94 коп. (одинадцять тисяч триста п`ятдесят чотири грн. 94 коп.), сплачений у складі судового збору у сумі 17 796 грн 08 коп. за платіжним дорученням № 2131 від 04.03.2020, яке міститься в матеріалах справи, про що винести ухвалу.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 03.02.2023

Суддя І.А. Рудь