УХВАЛА

06 лютого 2023 року

м. Київ

Справа № 922/6658/15

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду Банаська О. О. - головуючого, Картере В. І., Пєскова В. Г.

розглянув матеріали касаційної скарги Акціонерного товариства "Креді Агріколь Банк"

на постанову Східного апеляційного господарського суду від 21.02.2022

у складі колегії суддів: Мартюхіної Н. О. (головуючої), Здоровко Л. М., Фоміна В. О.

та на ухвалу Господарського суду Харківської області від 21.11.2021

у складі судді Усатого В. О.

у справі за заявою боржника Фізичної особи-підприємця Мкртчяна Сергія Артушевича

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

05.07.2017 до Господарського суду Харківської області надійшла заява боржника - Фізичної особи-підприємця Мкртчяна Сергія Артушевича про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння, в якій заявник просив суд визнати за ним право власності на нежитлові приміщення цокольного поверху № № 13, 14, 15, 18, 19, 20, 21, 23а, 24а, 25а, 28, 29, 30, 32, 32а, загальною площею 234,3 кв.м. та нежитлові приміщення підвалу № 1-7, загальною площею 221,3 кв.м., в літ. "А-4", загальною площею 455,6 кв.м., та витребувати вищезазначені об`єкти нерухомого майна з чужого незаконного володіння.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 20.11.2017 у справі № 922/6658/15 відмовлено у задоволенні заяви боржника про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння у повному обсязі.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 20.12.2017 апеляційну скаргу ФОП Мкртчяна С. А. задоволено; ухвалу Господарського суду Харківської області від 20.11.2017 у справі № 922/6658/15 скасовано та прийнято нове рішення, яким задоволено заяву боржника про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння; визнано за боржником право власності на спірне майно.

Постановою Верховного Суду від 19.07.2018 касаційну скаргу ОСОБА_1 до якої приєдналася ОСОБА_2 на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 20.12.2017 у справі № 922/6658/15 задоволено; постанову Харківського апеляційного господарського суду від 20.12.2017 та ухвалу Господарського суду Харківської області від 20.11.2017 у справі № 922/6658/15 скасовано; справу № 922/6658/15 направлено на новий розгляд до Господарського суду Харківської області.

За результатами нового розгляду справи ухвалою Господарського суду Харківської області від 22.11.2021 у задоволенні заяви боржника, поданої з урахуванням клопотання про витребування з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 на користь Мкртчяна С. А. нежитлових приміщень цокольного поверху № № 13, 14, 15, 18, 19, 20, 21, 23а, 24а, 25а, 28, 29, 30, 32, 32а, загальною площею 234,3 кв.м. та нежитлових приміщень підвалу № 1-7, загальною площею 221,3 кв.м., в літ. "А-4", загальною площею 455,6 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , - відмовлено.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 21.02.2022 апеляційні скарги Фізичної особи-підприємця Мкртчяна С. А. та Акціонерного товариства "Креді Агріколь Банк" на ухвалу Господарського суду Харківської області від 22.11.2021 у справі № 922/6658/15 залишено без задоволення, ухвалу Господарського суду Харківської області від 22.11.2021 у справі № 922/6658/15 залишено без змін.

09.12.2022 Акціонерне товариство "Креді Агріколь Банк" звернулось до Верховного Суду із касаційної скаргою на постанову Східного апеляційного господарського суду від 21.02.2022 та на ухвалу Господарського суду Харківської області від 22.11.2021 у справі № 922/6658/15.

Одночасно в прохальній частині касаційної скарги порушено питання про поновлення строку на касаційне оскарження.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 922/6658/15 визначено колегію суддів Верховного Суду: Банасько О. О. (головуючий), Васьковський О. В., Пєсков В. Г., що підтверджується протоколом передачі судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) раніше визначеному складу суду від 19.12.2022.

З огляду на перебування судді Васьковського О. В. у відпустці, автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи визначено колегію суддів Верховного Суду: Банасько О. О. (головуючий), Картере В. І., Пєсков В. Г., що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.01.2023.

Ухвалою Верховного Суду від 04.01.2023 визнано неповажним підстави, наведені скаржником в обґрунтування поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження, касаційну скаргу Акціонерного товариства "Креді Агріколь Банк" залишено без руху з наданням скаржнику строку на усунення її недоліків шляхом надання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження з відповідним обґрунтуванням та наданням доказів.

17.01.2023 до Верховного Суду від скаржника надійшла заява про усунення недоліків касаційної скарги до якої долучено заяву про поновлення строку на касаційне оскарження.

23.01.2023 до Верховного Суду від представника ОСОБА_1. надійшли заперечення проти клопотання скаржника щодо поновлення строку на касаційне оскарження та заяви про усунення недоліків касаційної скарги.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, з урахування заяви про усунення недоліків касаційної скарги та заперечень проти клопотання скаржника щодо поновлення строку на касаційне оскарження, колегія суддів приймає до уваги таке.

Залишаючи касаційну скаргу Акціонерного товариства "Креді Агріколь Банк" без руху, судом встановлено, що оскаржена постанова Східного апеляційного господарського суду прийнята 21.02.2022 (повний текст складено 11.08.2022), а подання 09.12.2022 касаційної скарги на оскаржену постанову є повторним, позаяк вперше касаційна скарга була подана 22.09.2022.

Так, ухвалою Верховного Суду від 30.09.2022 поновлено строк на касаційне оскарження, касаційну скаргу залишено без руху, однак в подальшому ухвалою Верховного Суду від 21.10.2022 касаційну скаргу було повернуто скаржнику без розгляду з огляду на неусунення її недоліків в частині надання доказів сплати судового збору та документів за якими визначено вартість спірного майна.

Звертаючись 09.12.2022 повторно із касаційною скаргою, скаржник зазначає, що пропуск строку зумовлений тривалістю проведення оцінки спірного майна, що підтверджується копією звіту про оцінку майна від 28.11.2022.

Зазначені причини пропуску строку на касаційне оскарження визнані судом неповажними ухвалою від 04.01.2023, оскільки у клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень при повторному зверненні 09.12.2022 до суду касаційної інстанції скаржник не зазначає дату звернення його до суб`єкта оціночної діяльності з метою проведення оцінки спірного майна для визначення розміру судового збору, який має бути сплачений за подання касаційної скарги, позаяк зі звіту з оцінки, складеного 28.11.2022 достеменно не вбачається, що скаржник намагався вчинити всі залежні від нього процесуальні дії у розумний строк для реалізації свого права на касаційне оскарження, а саме повторного звернення з касаційною скаргою з моменту отримання ухвали про повернення вперше поданої касаційної скарги.

У поданій заяві про поновлення строку на касаційне оскарження на усунення недоліків касаційної скарги, скаржник зазначив, що заявою від 01.11.2022 звернувся до Приватного підприємства "Центр незалежної оцінки та експертизи" для проведення оцінки та надання звіту про вартість спірного майна.

Також, скаржником зазначено, що відповідно до довідки виданої 11.01.2023 Приватним підприємством "Центр незалежної оцінки та експертизи" в період з 02.11.2022 до 25.11.2022 суб`єкт оціночної діяльності провів всі необхідні дії пов`язані з процесом підготовки та проведення оцінки визначеного об`єкту. Відтак, скаржник повідомляє, що з огляду на складність проведення оцінки, територіальним розташуванням майна звіт про оцінку майна було виготовлено 28.11.2022.

Відповідно до наданої скаржником копії висновку від 28.11.2022, вартість майна становить 2 586 000,00 грн.

Відтак, при повторному зверненні до Верховного Суду із касаційною скаргою, скаржником сплачено судовий збір у розмірі 77 580,00 грн, обрахованого у відповідності до вартості майна в розмірі 2 586 000,00 грн, визначеної суб`єктом оціночної діяльності 28.11.2022.

Зазначені обставини, на думку скаржника, свідчать про наявність повноважних причин пропуску строку на касаційне оскарження, зумовлених необхідністю проведення оцінки спірного майна з метою визначення розміру судового збору, що підлягає сплаті за подання касаційної скарги.

Водночас, відповідно до поданих представником ОСОБА_1. заперечень проти клопотання скаржника щодо поновлення строку на касаційне оскарження та заяви про усунення недоліків касаційної скарги, матеріалами цієї господарської справи підтверджується, що у скаржника була відсутня необхідність у проведенні оцінки майна для визначення розміру судового збору, що підлягає сплаті, адже така оцінка вже була проведена під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Наведена обставина підтверджується наявним у матеріалах справи звітом № 2-2506/1 про оцінку майна, в якому міститься висновок про вартість об`єкта оцінки із зазначенням його ринкової вартості у розмірі 13 013 000,00 грн, виконаного станом на 25.06.2020 Товариством з обмеженою відповідальністю "Проконсул".

З урахуванням наведеного, за твередженнями, наведеними в запереченнях ОСОБА_1 , приймаючи участь у розгляді цієї справи в судах першої та апеляційної інстанції скаржник не був позбавлений можливості як ознайомитись з даним звітом про оцінку майна, так і в разі незгоди з його висновком, надати у противагу інший звіт про оцінку майна, замовивши його вчасно у іншого суб`єкта оціночної діяльності. Наведене відповідало би принципу змагальності. Однак, скаржник такими правами не скористався.

Надаючи оцінку доводам касатора в обґрунтування наявності поважних причин пропуску строку на касаційне оскарження та запереченням, поданим представником ОСОБА_1 з цього приводу Верховний Суд дійшов таких висновків.

Зі змісту оскаржених судових рішень, зокрема постанови Східного апеляційного господарського суду від 21.02.2022 у справі № 922/6658/15 вбачається, що в процесі проведення ліквідаційної процедури ліквідатором ФОП Мкртчян С. А. арбітражним керуючим Сасіною К. О. було проведено інвентаризацію майна боржника, за результатами якої виявлено майно, що належить ФОП Мкртчян С. А. на праві власності, зокрема: нежитлові приміщення цокольного поверху: № 13, 14, 15, 18, 19, 20, 21а, 23а, 24а, 28, 29, 30, 32, 32а, загальною площею 234,3 кв.м та нежитлові приміщення підвалу №1-7, загальною площею 221,3 кв.м в літ. "А-4", загальною площею 455,6 кв.м, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначене майно, на підставі договору наступної іпотеки від 16.05.2008 № 1634/2008-3 перебуває в іпотеці ПАТ "Креді Агріколь Банк" на умовах забезпеченості кредиту (згідно пункту 1.3. Договору, вартість предмету іпотеки становить 7 289 600,00 грн).

Також, суд апеляційної інстанції встановив, що з моменту набуття у власність нерухомого майна діючим власником ОСОБА_1 , за рахунок власних зусиль і понесених матеріальних витрат останній, за його твердженням, здійснив суттєві поліпшення зазначених об`єктів нерухомого майна.

Так, у результаті проведених ОСОБА_1 ремонтних робіт вартість нежитлових приміщень цокольного поверху: № 13, 14, 15, 18, 19, 20, 21а, 23а, 24а, 25а, 28, 29, 30, 32, 32а загальною площею 234,2 кв.м. та нежитлових приміщень підвалу № 1-7 загальною площею 221,3 кв.м. в літ. "А-4", загальною площею 455,6 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , збільшилась на 12 817 317,69 грн у порівнянні з первісною вартістю, сплаченою ОСОБА_1 на користь ТОВ "ГВП" за договором купівлі-продажу нерухомого майна, яка була визначена згідно звіту про оцінку майна, складеного 04.10.2016 суб`єктом оціночної діяльності ФОП Висторобським С.В. та склала 195 682,35 грн.

Наведені обставини підтверджуються звітом № 2-2506/1 про оцінку майна, в якому міститься висновок про вартість об`єкта оцінки із зазначенням його ринкової вартості у розмірі 13 013 000,00 грн, виконаного станом на 25.06.2020 ТОВ "Проконсул" (сертифікат від 26.03.1996 № 486, свідоцтво про реєстрацію в реєстрі оцінювачів від 01.06.2005 № 2939).

Крім того, суд апеляційної інстанції встановив, що сторонами даного спору при розгляді справи не заперечувались обставини проведення ОСОБА_1 ремонтних робіт та збільшення вартості спірного нерухомого майна у зазначеному розмірі.

Таким чином, зазначені обставини свідчать про те, що в матеріалах справи № 922/6658/15 є докази, які підтверджують вартість майна і відповідно їм надавалась оцінка під час розгляду судами попередніх інстанцій.

Про наявність зазначених висновків про вартість спірного майна в матеріалах судової справи, скаржник був достеменно обізнаний, оскільки при зверненні до суду касаційної інстанції вперше, з метою усунення недоліків касаційної скарги щодо сплати судового збору, у додаткових письмових поясненнях скаржник зазначав, що матеріали справи містять декілька відсилань та документів згідно яких вартість спірного майна визначена, але має розбіжності по вартості максимальна з яких становить 13 013 000,00 грн.

Натомість зі змісту оскаржених рішень не вбачається існування спорів між учасниками справи щодо розміру вартості нерухомого майна, яке є предметом спору у цій справі.

Водночас, колегія суддів наголошує, що суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 300 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

З урахуванням зазначених положень статті 300 ГПК України, а також встановлених судами попередніх інстанцій обставин наявності звітів з оцінки спірного майна, суд касаційної інстанції не може надавати оцінку новим документам та доказам, яким є висновок про вартість майна складений суб`єктом оціночної діяльності та наданий касатором після розгляду справи в судах попередніх інстанцій.

Суд наголошує, що наявність зазначених вище документів щодо вартості спірного майна в матеріалах цієї справи, свідчить про те, що скаржнику достеменно була відома вартість майна, в тому числі станом на дату укладення договору застави (7 289 600,00 грн), втім зі змісту оскаржених судових рішень вбачається, що скаржником під час розгляду справи судами попередніх інстанцій не заперечувалась його вартість.

Водночас, незгода скаржника при зверненні до суду касаційної інстанції з висновками про вартість майна, наявними в матеріалах справи і проведення нової оцінки майна, за результатом якої встановлено значно нижчу вартість майна (2 586 000,00 грн), як наслідок призводить до отримання необґрунтованої переваги скаржником, вираженої в сплаті судового збору в меншому розмірі.

З урахуванням наведеного, у заяві про поновлення строку на касаційне оскарження скаржником не обґрунтовано наявності обставин, які перешкоджали б йому звернутись повторно із касаційною скаргою у максимально короткий проміжок часу з моменту отримання ухвали про повернення вперше поданої касаційної скарги з наданням відповідних доказів сплати судового збору, розрахованого у відповідності з наявними в матеріалах справи та встановлених судами попередніх інстанцій документами щодо визначення вартості спірного майна не тільки повторно, а і вперше.

З огляду на викладене вище, суд вважає за необхідне зазначити, що поновлення строку на касаційне оскарження не може бути пов`язане з обставинами надання скаржником нових доказів щодо вартості спірного майна, зокрема нового звіту про оцінку майна, який підготовлений після прийняття оскаржуваних рішень та вперше поданої касаційної скарги за умови наявності в матеріалах справи висновків про вартість майна, врахованих при розгляді справи судами попередніх інстанцій при відсутності заперечень від учасників справи щодо вартості майна.

Відповідно до частини першої статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Зі змісту наведеної правової норми убачається, що законодавець не передбачив обов`язок суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки в кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було пропущено та чи підлягає він поновленню.

Таким чином, для поновлення процесуального строку суд має встановити наявність об`єктивно непереборних обставин, які перешкоджали вчасному зверненню зі скаргою на судове рішення, у зв`язку з чим заявник має довести суду їх наявність та непереборність, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавчо закріплених процесуальних строків.

За змістом статті 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен при вирішенні питання щодо прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.

Відповідно до частини 1 статті 11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

Принцип юридичної визначеності є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права. В його основі лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. "вирішена справа"), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися. Іншими словами, цей принцип гарантує остаточність рішень ("що вирішено - вирішено і не має переглядатися до безмежності").

Згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У пункті 41 рішення від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що "правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків".

Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (див. de Rada Cavanilles v. Spain, рішення від 28.10.1998, Reports 1998 -VIII, с. 3255, § 45, Peretyaka and Sheremetyev v. Ukraine, № 17160/06 та № 35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21.12.2010)

Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (Diya 97 v. Ukraine, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21.10.2010).

У справі "Устименко проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що сама концепція "поважних причин" не є чіткою, тому для національних судів ще важливішим було вказати причини свого рішення про поновлення пропущеного строку і відновлення провадження у справі заявника.

Якщо строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності.

Суд повторює, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі "Рябих проти Росії" (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, п.п. 51 і 52, ECHR 2003-Х).

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановлені державами - членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Нешев проти Болгарії" від 28.10.2004).

Фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків є, по суті, пільгою, яка може застосовуватися як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється суть чіткого встановлення законодавцем кожного з процесуальних строків (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.10.2018 у справі № 5/452/06).

Відповідно до частини третьої статті 292 ГПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 288 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 293 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 293 цього Кодексу суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані судом неповажними.

Враховуючи наведене, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду приходить до висновку про те, що наведені у заяві про поновлення строку на касаційне оскарження підстави для поновлення строку на касаційне оскарження є неповажними і як наслідок про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Креді Агріколь Банк" на постанову Східного апеляційного господарського суду від 21.02.2022 та на ухвалу Господарського суду Харківської області від 22.11.2021 у справі № 922/6658/15.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 234, 235, 292, пунктом 4 частини першої статті 293, статтею 326 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду

УХВАЛИВ:

1. Визнати неповажними підстави, наведені Акціонерним товариством "Креді Агріколь Банк" в обґрунтування поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження на постанову Східного апеляційного господарського суду від 21.02.2022 та на ухвалу Господарського суду Харківської області від 22.11.2021 у справі № 922/6658/15.

2. Відмовити у задоволенні заяви Акціонерного товариства "Креді Агріколь Банк" про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Східного апеляційного господарського суду від 21.02.2022 та ухвали Господарського суду Харківської області від 22.11.2021 у справі № 922/6658/15.

3. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Креді Агріколь Банк" на постанову Східного апеляційного господарського суду від 21.02.2022 та на ухвалу Господарського суду Харківської області від 22.11.2021 у справі № 922/6658/15.

4. Копію цієї ухвали, оригінал касаційної скарги із доданими до скарги матеріалами надіслати скаржнику.

5. Копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий О. О. Банасько

Судді В. І. Картере

В. Г. Пєсков