ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"30" січня 2023 р. м. Рівне Справа № 918/968/22

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Войтюка В.Р., при секретарі судового засідання Мамчур А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СБПМ"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Автострада Гарант"

про стягнення в сумі 325 751 грн. 05 коп.

В засіданні приймали участь:

Від позивача: не з`явився;

Від відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідачів.

18 листопада 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "СБПМ" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Автострада Гарант" (далі - відповідач) про стягнення в сумі 325 751 грн. 05 коп.

В обґрунтування позовної заяви Товариство з обмеженою відповідальністю "СБПМ" посилається на неналежне виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Автострада Гарант" зобов`язань за договором поставки № М/15/11/21 від 15 листопада 2022 року, що у свою чергу призвело до виникнення заборгованості в сумі 325 751 грн. 05 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача.

У матеріально-правове обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на ст.ст. 11-16, 258, 509, 525, 526, 530, 549, 610-612, 625, 629, 655, 692, 712 ЦК України, ст.ст. 4,12,20,42,46,162-164,171,172,176,247 ГПК України.

Відповідач у свою чергу не скористався наданим йому законом правами подати письмові заперечення проти позову, або будь-які інші письмові заперечення по суті спору.

Суд зазначає, що до матеріалів справи (до позовної заяви) залучені належні докази виконання позивачем вимог ст. 172 ГПК України - надіслання відповідачам копії позовної заяви та копій доданих до неї документів листом з описом вкладення на адресу місця проживання відповідача, яка також є офіційною адресою його місця проживання згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Судом також були вчинені всі належні дії для повідомлення відповідача про відкриття судом провадження у справі - відповідна ухвала суду надсилалася на адресу місцезнаходження відповідача, яка також є офіційною адресою його місцезнаходження згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до пункту 3, 4 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день поставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день прославлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Ухвала суду про порушення провадження у справі, ухвалу суду про відкладення розгляду справи та закриття підготовчого провадження відповідачем отримані, про що свідчать поштові повідомлення про вручення поштового відправлення адресату.

З огляду на викладене, Товариство з обмеженою відповідальністю "Автострада Гарант" вважається повідомленим про розгляд справи № 918/968/22 належним чином, оскільки судом виконано всі покладені на нього обов`язки, а відповідач проявив протиправну процесуальну бездіяльність.

З огляду на відсутність підстав для відкладення розгляду справи, передбачених статтями 202, 216 та 252 Господарського процесуального кодексу України, надання відповідачу можливості для подання відзиву на позов, суд вважає за можливе розглянути справу по суті за наявними у справі матеріалами.

Окрім того, суд зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд даного спору, останній не скористалися свої процесуальним правом на подачу відзиву або будь-яких інших пояснень, тому вважає можливим здійснювати розгляд справи по суті.

В судове засідання 30 січня 2023 року учасники процесу не з`явилися.

Заяви та клопотання у справі.

19 грудня 2022 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від представника відповідача надійшло клопотання, в якому останній просить суд відкласти розгляд справи на іншу дату.

16 січня 2023 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від представника відповідача надійшло клопотання, в якому останній просить суд відкласти розгляд справи на іншу дату.

30 січня 2023 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від представника відповідача надійшло клопотання, в якому останній просить суд здійснювати розгляд справи без його участі.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 21 листопада 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 918/968/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СБПМ" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Автострада Гарант" про стягнення в сумі 325 751 грн. 05 коп., визначено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, розгляд підготовчого судового засідання призначено на "19" грудня 2022 р. об 11 год. 00 хв.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 19 грудня 2022 року закрито підготовче провадження по розгляду позовної заяви у справі № 918/968/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СБПМ" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Автострада Гарант" про стягнення в сумі 325 751 грн. 05 коп. та призначено розгляд справи № 918/565/22 до судового розгляду по суті на 16 січня 2023 року.

В судовому засіданні 16 січня 2023 року оголошено перерву в судовому засіданні на 30 січня 2023 року.

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Автострада Гарант" (далі - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "СБПМ" (далі - покупець) укладено договір поставки № М/15/11/21 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1. та п. 1.2. договору постачальник зобов`язується поставити і передати у власність покупця мінеральні добрива (далі - товар), а покупець зобов`язується прийняти і оплатити товар в порядку та на умовах, передбачених цим договором.

Поставка товару здійснюється партіями. Кількість (обсяг), асортимент (найменування, марка) товару в партії, ціна на товар, вартість партії товару, а також інші умови, необхідні для поставки товару, узгоджуються сторонами у додатку (додатках) "Специфікація" (далі - специфікації), які є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно із п. 2.1. та п. 2.2. договору поставка товару здійснюється автомобільним та/або залізничним транспортом в строки, узгоджені сторонами в специфікації на поставку конкретної партії товару. Умови (базис) поставки визначаються сторонами згідно правил ІНКОТЕРМС в редакції 2010 року у специфікації на поставку конкретно партії товару. Товар, в залежності від способу та умов поставки, приймається покупцем за видатковою накладною на поставку або за відповідним товаросупровідним документом, які є підтвердженням поставки узгодженої сторонами у специфікації партії товару.

Відповідно до п. 3.1., п. 3.2., п. 3.5. договору поставка товару здійснюється за ціною та вартістю, узгодженими сторонами у специфікації на поставку конкретної партії товару.

Строк оплати товару узгоджується сторонами у специфікації на поставку конкретної партії товару.

Остаточна (кінцева) ціна товару та вартість партії товару визначаються та вважаються узгодженими сторонами у видаткових накладних, підписаних сторонами. Загальна сума договору визначається загальною сумою всіх видаткових накладних, підписаних сторонами за цим договором.

Відповідно до умов договору сторонами укладено наступні специфікації, а саме: 25 листопада 2021 року специфікація № 1 на поставку сульфату амонію в кількості 942,26 т та 430,4202 т на загальну суму 23 208 768 грн. 00 коп., на умовах попередньої оплати, термін відвантаження: за умови сплати Покупцем 100% вартості Товару згідно виставленого рахунку; 20 грудня 2021 року специфікація № 2 на поставку сульфату амонію в кількості 1353,06 т на загальну суму 24 084 470 грн. 00 коп., на умовах попередньої оплати, термін відвантаження: за умови сплати покупцем 100% вартості Товару згідно виставленого рахунку.

На виконання умов договору відповідачем виставлені наступні рахунки, а саме: № 682 від 25 листопада 2021 року на загальну суму 23 208 768 грн. 00 коп., кількість товару 1 372,68 тонн; № 690 від 20 грудня 2021 року на загальну суму 24 084 470 грн. 00 коп., кількість товару 1 353,06 тонн.

На підставі вказаних рахунків, позивачем здійснені платежі на банківський рахунок відповідача, що підтверджується наступними платіжними дорученнями (які наявні у матеріалах справи).

Таким чином, на виконання договору на підставі виставлених відповідачем рахунків позивач сплатив на користь відповідача 47 293 238 грн. 00 коп.

В той же час, загальна вартість мінеральних добрив, які поставлені відповідачем на користь позивача, станом на день відкриття провадження, становить 46 967 486 грн. 95 коп., що підтверджується наступними видатковими накладними (які наявні у матеріалах справи).

Враховуючи викладені обставини та прострочення у розрахунках за договором, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за порушення строків поставки товару в сумі 325 751 грн. 05 коп.

Наведені обставини стали причиною звернення позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Джерела права й акти їх застосування.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Між сторонами у справі виникли цивільно-правові відносини з поставки товару на підставі укладеного договору в силу статті 11 Цивільного кодексу України, судом враховано законодавство що встановлює та регулює договірні зобов`язання, які виникають на підставі договору поставки.

Згідно з ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України), господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 179 ГК України визначено, що майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

За змістом ч. 1 ст. 509 ЦК України та ч. 1 ст. 173 ГК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, положення якої кореспондуються з приписами ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України)

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Положеннями ст. 525, ч. 1 ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У силу вимог ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтями 76-78 ГПК України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Мотивована оцінка аргументів сторін, підстави їх відхилення і висновок суду.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.

Аргументуючи позовні вимоги позивач вказує на неналежне виконання відповідачем умов договору поставки від 15 листопада 2021 року № М/15/11/21.

В якості доказів вказаних обставини суду надано наступні докази, а саме: копію договору поставки № М/15/11/21 від 15 листопада 2021 року; копію специфікації № 1 від 25 листопада 2021 року; копію специфікації № 2 від 20 грудня 2021 року; копію рахунку № 682 від 25 листопада 2021 року; копію специфікації № 690 від 20 грудня 2021 року; копію довідки-рахунку № 116/22 від 20 жовтня 2022 року; копію платіжного доручення № 2472 від 20 жовтня 2022 року; копії платіжних доручень № 2209 від 26 листопада 2021 року на суму 23 208 768 грн. 00 коп., № 2545 від 21 грудня 2021 року на суму 3 084 470 грн. 00 коп., № 2546 від 21 грудня 2021 року на суму 3 000 000 грн. 00 коп., № 2547 від 21 грудня 2021 року на суму 3 000 000 грн. 00 коп., № 2548 від 21 грудня 2021 року на суму 3 000 000 грн. 00 коп., № 2549 від 21 грудня 2021 року на суму 3 000 000 грн. 00 коп., № 2550 від 21 грудня 2021 року на суму 3 000 000 грн. 00 коп., № 2551 від 21 грудня 2021 року на суму 3 000 000 грн. 00 коп., № 2552 від 21 грудня 2021 року на суму 3 000 000 грн. 00 коп.; копії видаткових накладних № 990/1 від 02 грудня 2021 року на суму 5 547 300 грн. 00 коп., № 995 від 04 грудня 2021 року на суму 5 518 260 грн. 00 коп., № 1002/1 від 12 грудня 2021 року на суму 4 481 730 грн. 00 коп., № 4 від 05 січня 2022 року на суму 2 422 579 грн. 45 коп., № 10 від 13 січня 2022 року на суму 4 768 618 грн. 93 коп., № 12 від 23 січня 2022 року на суму 3 372 031 грн. 25 коп., № 13 від 23 січня 2022 року на суму 5 716 290 грн. 72 коп., № 14 від 27 січня 2022 року на суму 2 347 819 грн. 48 коп., № 19 від 13 лютого 2022 року на суму 4 893 218 грн. 90 коп., № 22 від 20.02.2022 на суму 3 381 999 грн. 24 коп., № 23 від 22 лютого 2022 року на суму 4 517 63 8 грн. 98 коп..

На підставі вказаних доказів судом встановлено, а саме: факт виникнення між сторонами договірних відносин з поставки товару; факт передачі відповідачем товару частини позивачу; факт отримання позивачем товару; факт неналежного виконання відповідачем договірних зобов`язань по поставці товар.

Згідно до розрахунку заборгованості станом час звернення позивачем з позовом до суду заборгованість відповідача перед останнім по договору поставки товару становить 325 751 грн. 05 коп.

Судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази повної сплати заборгованості відповідачем.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи та не заперечені відповідачем.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, а також оцінюючи надані документальні докази в їх сукупності, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "СБПМ" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Автострада Гарант" про стягнення в сумі 325 751 грн. 05 коп., підтверджені матеріалами справи, не спростовані відповідачем та підлягають задоволенню.

Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні в розумінні ст. ст. 74-78 ГПК України будь-які докази сплати у повному обсязі нарахованих штрафних санкцій.

Відповідно до пункту 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Пунктами 1 та 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Зазначені норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

З правовою позицією та аргументами позивача суд погоджується та приймає останні.

Оцінка аргументам відповідача не надавалась, оскільки відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подачу відзиву на позовну заяву та будь-яких письмових заперечень.

Порушені права та інтереси позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Дана справа, яка пов`язана з виконанням правочинів в господарській діяльності відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України відноситься до юрисдикції господарського суду.

Невиконання відповідачем зобов`язання в укладених з позивачем правочину порушило інтереси останнього, які полягають у не повній поставці оплаченого товару та обумовлює настання передбачених цим правочином та законом правових наслідків у вигляді стягнення суми заборгованості, відтак позивач правомірно звернувся до суду з даним позовом.

Судові витрати.

Згідно ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем по справі у якості судових витрат заявлено сплату судового збору в розмірі 4 886 грн. 28 коп.

У зв`язку із повним задоволенням позову, та враховуючи, що в результаті неправильних дій відповідача, який не сплатив відповідачу обумовлені договором кошти у встановлений строк, що призвело до необхідності позивачу звертатись до суду та нести додаткові витрати на сплату судового збору, суд, відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір в сумі 4 886 грн. 28 коп., покладається відповідача.

Окрім того, позивачем включено до судових витрат 600 грн. 00 коп. за нотаріальні послуги щодо отримання відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань по Товариству з обмеженою відповідальністю "Автострада Гарант".

Відповідно до ст. 123 ГПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази понесення позивачем витрат в сумі 600 грн. 00 коп. на вищевказані нотаріальні послуги по отриманню відомостей.

Зважаючи на вказані обставини, судові витрати в сумі 600 грн. 00 коп. залишаються за позивачем.

Керуючись ст. 123, 129, 232, 233, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Автострада Гарант" (33028, м. Рівне, вул. Словацького, 4/6, код. 40949514) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СБПМ" (03022, м. Київ, вул. Козацька, 120/4, корпус В, кімната 15, код. 36424641) 325 751 грн. (триста двадцять п`ять тисяч сімсот п`ятдесят один) 05 коп. заборгованості та 4 886 (чотири тисячі вісімсот вісімдесят шість) грн. 28 коп. судових витрат.

3. Видати наказ після набранням рішення законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення через господарський суд, що прийняв рішення або безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 01 лютого 2023 року.

Суддя Войтюк В.Р.