ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
30 січня 2023 року Справа № 915/301/22
Господарський суд Миколаївської області у складi головуючого суддi Мавродієвої М.В.,
секретаря судового засідання Жиган А.О.,
представника позивача: не з`явився,
представника відповідача: не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні
заяву Фізичної особи-підприємця Чайківського Ігоря Івановича б/н від 05.01.2023 (вх.№675/23 від 19.01.2023) про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу у справі
за позовом: Фізичної особи-підприємця Чайківського Ігоря Івановича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса ел.пошти: ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса ел.пошта представника - Кавійчик В.П.: ІНФОРМАЦІЯ_2 ),
Ухвалою суду від 19.01.2023 заяву призначено до розгляду у судовому засіданні 30.01.2023.
Сторони про час та місце розгляду заяви повідомлені належним чином.
Позивач в клопотанні від 27.01.2023 просив задовольнити заяву в повному обсязі та розгляд такої заяви здійснити без його участі.
Відповідач письмових заперечень на заяву чи клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги до суду не надав, вимоги та доводи позивача не спростував, причини неявки суду не повідомив.
Судом також враховано, що явка представників сторін не визнавалась судом обов`язковою.
Відповідно до п.1 ч.3 ст.202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомленні про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Враховуючи викладене суд дійшов висновку про достатність у матеріалах справи документальних доказів для розгляду заяви по суті за відсутності представників сторін.
У судовому засіданні 30.01.2023 судом підписано вступну та резолютивну частини додаткового рішення без його проголошення.
Розглянувши заяву суд дійшов наступних висновків.
Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 03.01.2023 у даній справі позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Селянського (фермерського) господарства "Артур" на користь Фізичної особи-підприємця Чайківського Ігоря Івановича 35365,0 грн основного боргу, 5009,23 грн пені, 10609,50 грн штрафу, 3748,69 грн інфляційних втрат, 485,42 грн - 3% річних та 2480,21 грн судового збору. В решті позовних вимог відмовлено.

Відповідно до положень ч.1 та п.1 ч.3 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно п.2 ч.4 ст.129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

12.01.2021 між Фізичною особою-підприємцем Чайківським Ігорем Івановичем та адвокатом Кавійчик Вітою Петрівною укладено договір про надання правової допомоги, відповідно до додатку №1 від 01.08.2022 до якого, сторони погодили виплату фіксованої суми гонорару (винагороди) у розмірі 10000,0 грн за надання адвокатом правничої допомоги, що стосується стягнення заборгованості з Селянського (фермерського) господарства "Артур".

Судом приймається до уваги, що згідно ст.16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст.2 ГПК України).

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

За змістом ч.4 ст.126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Судом встановлено, що позовна заява по даній справі підписана від імені Фізичної особи-підприємця Чайківського Ігоря Івановича його адвокатом Кавійчик Вітою Петрівною за ордером Серії ВО №1038716 від 02.08.2022 виданого на підставі вказаного договору про надання правової допомоги. Копії документів, доданих до позову завіренні адвокатом позивача. та копія позову з доданими до нього документами направлялась на адресу відповідача також адвокатом позивача.

У позовній заяві Фізичною особою-підприємцем Чайківським Ігорем Івановичем визначено попередню (орієнтовну) суму витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 10000,0 грн.

Розгляд даної справи здійснювався судом за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Актом надання послуг №1 від 04.01.2023 сторони погодили, що послуги по договору про надання правової допомоги від 12.01.2021 та додатку №1 від 01.08.2022 до такого договору по справі №915/301/22 на суму 10000,0 грн надані в повному обсязі з дотриманням умов договору. У клієнта претензій до якості надання послуг та їх вартості немає.

Відповідно до послідовної та сталої судової практики розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом за умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

Зазначений висновок також викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, згідно з якою (постановою) об`єднана палата відступила від висновку щодо застосування положень статті 126 ГПК України, викладеного у постанові Верховного Суду від 05.02.2019 у справі № 906/194/18, про необхідність надання доказів, які підтверджують фактичне здійснення учасником справи витрат на професійну правничу допомогу, для вирішення питання про розподіл судових витрат.

У подальшому наведений висновок об`єднаної палати викладений також у низці постанов Верховного Суду, зокрема від 01.12.2020 у справі №904/5818/19, від 22.01.2021 у справі №925/1137/19, від 25.03.2021 у справі №903/330/20, від 08.06.2021 у справі №910/9243/20, від 02.09.2021 у справі №910/21300/17, від 13.09.2021 у справі №910/11739/19, від 11.11.2021 у справі №922/449/21, від 25.11.2021 у справі №904/5929/19.

При цьому Верховний Суд звертав увагу на необґрунтоване, з огляду на зміст касаційної скарги, звуження скаржником змісту принципу пропорційності, який застосовується до розподілу судових витрат, зокрема, визначення скаржником розміру задоволених судами немайнових позовних вимог в контексті застосування приписів частини четвертої статті 129 ГПК України виключно кількістю таких позовних вимог та без урахування того, що пропорційність у даному випадку визначається через співвідношення між поставленою метою позову в цілому (захист порушеного, невизнаного або оспорюваного права та законного інтересу), конкретними матеріально-правовими вимогами, як способами її досягнення та отриманим результатом.

Пропорційність, яка застосовується судами у розподілі судового збору, і яка визначається виключно через кількісний критерій заявлених немайнових вимог (з урахуванням приписів Закону України «Про судовий збір», відповідно до якого судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру) не є тотожною пропорційності, яка у даному випадку не пов`язується виключно з кількісним аспектом і визначається через співвідношення між поставленою метою позову в цілому (захист порушеного, невизнаного або оспорюваного права та законного інтересу), конкретними матеріально-правовими вимогами, як способами її досягнення та отриманим результатом.

За приписами ч.5 ст.126 ГПК України у разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У розумінні положень ч.5 ст.126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Зазначений висновок також викладений у низці постанов Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду зокрема від 03.10.2019 у справі №922/445/19, від 22.11.2019 у справі №902/347/18, від 06.12.2019 у справі №910/353/19, від 19.01.2023 у справі №345/136/18, та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.

Судом приймається до уваги, що відповідачем письмових заперечень на заяву відповідача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу чи клопотання про зменшення таких витрат до суду не надав, вимоги та доводи позивача не спростував.

До того ж, суд вважає, що сума витрат позивача на адвоката в розмірі 10000,0 грн є пропорційною обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, та часу, витраченого адвокатами на виконання відповідних робіт (надання послуг).

За такого, покладенню на відповідача підлягають витрати на правову допомогу у розмірі 10000,0 грн.

Керуючись ст.ст.126, 129, 221, 232, 233, 238, 240, 241, 244 ГПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1. Задовольнити заяву Фізичної особи-підприємця Чайківського Ігоря Івановича б/н від 05.01.2023 (вх.№675/23 від 19.01.2023) про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу.

2. Стягнути з Селянського (фермерського) господарства "Артур" (56419, Миколаївська обл., Доманівський р-н, с.Богданівка; ідент.код 23084212) на користь Фізичної особи-підприємця Чайківського Ігоря Івановича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) 10000,0 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Додаткове рішення суду, у відповідності до ст.241 ГПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч.1 ст.254 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно ст.257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне додаткове рішення складено 31.01.2023 року.

Суддя М.В.Мавродієва