номер провадження справи 9/136/22
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
19.01.2023 Справа № 908/1590/22
про стягнення суми 772643,96 грн.
Суддя Боєва О.С.
при секретарі судового засідання Бичківській О.О.
За участю представників:
від позивача (заявника): Леліков С.О.;
від відповідача: не з`явився
До Господарського суду Запорізької звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю ФАЙЕРТЕК з позовною заявою про стягнення з відповідача: Департаменту освіти і науки Запорізької міської ради в особі Територіального відділу освіти Хортицького району Департаменту освіти і науки Запорізької міської ради заборгованості за виконані роботи за договором підряду № 200/1 від 27.10.2021 та за договором підряду №201/1 від 27.10.2021, а також нарахованих на заборгованість за кожним із зазначених договорів сум інфляційних втрат та 3% річних за прострочення грошового зобов`язання, за якою судом відкрито провадження у справі № 908/1590/22. Справа розглядалась за правилами загального позовного провадження.
Згідно з протоколом передачі від 09.01.2023 заяву передано на розгляд раніше визначеному у судовій справі складу суду головуючому судді Боєвій О.С.
Ухвалою суду від 12.01.2023 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю ФАЙЕРТЕК прийнято до розгляду, судове засідання з розгляду заяви призначено на 19.01.2023.
Частинами 1-3 статті 244 ГПК України встановлено: суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
З положень статті 123 ГПК України слідує, що до складу судових витрат, крім судового збору, входять також витрати, пов`язані з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Разом з першою завою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).
Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
З матеріалів справи № 908/1590/22 слідує, що позивачем у позовній заяві був навдений попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, відповідно до якого розмір витрат на професійну правову допомогу становив орієнтовно 30 000,00 грн. В судовому засіданні 20.12.2022, під час розгляду справи № 908/1590/22 по суті, представник позивача в усній формі зазначив, що докази понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу будуть подані до суду після ухвалення рішення у справі, що відображено у протоколі судового засідання від 20.12.2022.
На підставі вказаних норм процесуального права, враховуючи надходження від позивача відповідної заяви та надання ним доказів у встановлений законом строк, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення у справі № 908/1590/22 щодо вирішення питання про розподіл судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу. При цьому, судом враховано, що за змістом ч. 4 ст. 244 ГПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
19.01.2023 заяву розглянуто, за наслідками розгляду заяви прийнято додаткове рішення.
Представник позивача у судовому засіданні 19.01.2023 підтримав заяву про стягнення судових витрат на правову (правничу) допомогу.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, разом з тим, направив до суду клопотання (надійшло 18.01.2023) про розгляд заяви про стягнення з відповідача судових витрат на правову (правничу) допомогу без участі представника; щодо вирішення судом зазначеного питання покладається на розсуд суду та просив прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства.
17.01.2023 до суду від відповідача надійшло клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в якій відповідач зазначив, зокрема, зазначив про наступне. По-перше, ціна договору на правничу (правову) допомогу № ДБ-36 від 26.08.2022 складає 12 000,00 грн., тобто заявлена попередня сума в розмірі 30 000,00 грн. була значно завищеною. По-друге, в доданих позивачем документах не вказаний час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, що не дає можливі оцінити складність та обсяг наданих послуг. По-третє, в доданих позивачем документах наявне платіжне доручення про сплату 12 000,00 грн., однак відсутні платіжні доручення щодо сплати забезпечення участі адвоката в судових засіданнях 23.11.2022, 23.12.2022 та 04.01.2023. По-четверте, в платіжних інструкціях позивача в розділі «Призначення платежу» не вказаний договір, на підставі якого здійснюється оплата. П`яте, в заяві не зазначено кінцеву суму судових витрат, які просить стягнути позивач, а заявлені представником позивача витрати, які належним чином оплачені його клієнтом становлять 12 000,00 грн. Також з огляду на те, що предметом судового розгляду була заборгованість за договором підряду, який є поширеним видом договору і не має складної юридичної конструкції, що потребувало б великого обсягу роботи, відповідач вважає розмір судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 30 000,00 грн. значно завищеним. Просив зменшити розмір судових витрат на правничу (правову) допомогу, яка стягується з відповідача до 12 000,00 грн.
Вирішуючи питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу суд враховує наступне.
Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст.126 ГПК України).
Відповідно до приписів частини 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 ГПК України).
Згідно з ч. 3 ст. 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
В частині 5 ст. 129 ГПК України встановлено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, зокрема, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
За змістом ч. 2 ст. 128 ГПК України розмір витрат, пов`язаних з вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою її до розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.
Вирішуючи питання про розподіл витрат на правничу допомогу, господарський суд також враховує правові висновки, що викладені в постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20), в якій вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких втрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких втрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
В постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 Великою Палатою Верховного Суду зазначено, що домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин між якими і може розглядатися питання щодо обов`язковості такого зобов`язання. У контексті вирішення судом питання про розподіл судових витрат суд повинен оцінювати розумність витрат, їх співмірність із ціною позову, складністю справи та її значенням для позивача.
Згідно з ч. 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю ФАЙЕРТЕК про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем під час розгляду господарської справи № 908/1590/22, суд дійшов до висновку, що вона підлягає задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного.
Матеріали справи № 908/1590/22 свідчать, що представництво інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю ФАЙЕРТЕК здійснював адвокат Леліков С.О. (Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю ЗП 001569), який діяв на підставі ордеру серія ЗП № 1096585, виданого 29.08.2022 на підставі договору № ДБ-36 про надання правової допомоги від 26.08.2022, укладеного між Адвокатським об`єднанням «Юридична практика» та ТОВ «Файертек» (копія договору міститься в матеріалах справи).
До позову позивачем були також додані в копіях: протокол узгодження договірної ціни (Додаток № 1 до договору № ДБ-36 про надання правової допомоги від 26.08.2022), платіжне доручення № 2301 від 30.08.2022 на суму 12 000, 00 грн.
Відповідно до умов вказаного протоколу узгодження договірної ціни (Додаток № 1 до договору № ДБ-36 про надання правової допомоги від 26.08.2022) вартість підготовки до ведення господарської справи становить 12 000,00 грн. (за два предмети позову (два договору підряду)); представництво інтересів клієнта в суді першої інстанції 1500,00 грн. (за один вихід або одноразову участь в процесуальній дії); додатковий гонорар - 2% від суми задоволених вимог.
Згідно платіжного доручення № 2301 від 30.08.2022 позивачем було сплачено на рахунок Адвокатського об`єднання суму 12 000,00 грн. за підготовку до ведення господарської справи в Господарському суді Запорізької області згідно Договору № ДБ-36 від 26.08.2022.
З огляду на все вищевикладене, суд вважає необґрунтованим посилання відповідача на те, що розмір цих витрат є неспіврозмірним та завищеним. Недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України судом не встановлено.
На підставі викладеного, суд, приймаючи до уваги положення статті 129 ГПК України, вважає за необхідне задовольнити заяву позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, поклавши ці витрати на відповідача.
Керуючись ст.ст. 123, 129, 238, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю ФАЙЕРТЕК про стягнення судових витрат на правову (правничу) допомогу у справі № 908/1590/22 задовольнити.
Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.
Повний текст додаткового рішення складено та підписано 06.02.2023.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку, встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.С. Боєва