номер провадження справи 17/128/22
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.01.2023 Справа № 908/1635/22

м. Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі головуючого судді Корсуна В.Л. при секретарі судового засідання Василенко В.В. розглянувши матеріали справи № 908/1635/22

за позовною заявою: товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "ЕЛКОМ", 01030, м. Київ, вул. Леонтовича, буд. 7, оф. 5

до відповідача: державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3) в особі відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція", 71504, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, буд. 133

про стягнення 1 837 754,59 грн.

В судовому засіданні присутні представники:

від позивача: Скаржинський М.В., ордер серії АІ № 1270822 від 20.07.22

від відповідача: не зявився

СУТЬ СПОРУ:

05.09.22 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "ЕЛКОМ" (далі ТОВ "НВП "ЕЛКОМ") без номеру та дати до державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" (надалі ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі ВП "ЗАЕС") про стягнення заборгованості за договором поставки товару від 26.04.21 № 53-121-01-21-10244 у розмірі 1 837 754,59 грн., з яких: 1 566 150,00 грн. основної заборгованості, 249 077,77 грн. інфляційного збільшення та 22 526,82 грн. 3 % річних.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи № 908/1635/22 між суддями, 05.09.22 вказану позовну заяву передано для розгляду судді Корсуну В.Л.

Ухвалою від 12.09.22 судом прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у господарській справі № 908/1635/22 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 12.10.22 о 10 год. 00 хв.

03.10.22 на електронну адресу суду (з ЕЦП) від ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі ВП "ЗАЕС" надійшли:

- відзив за вих. від 03.10.22 № 28-23/12833 на позовну заяву, в якому представник відповідача заперечує проти позову і просить суд відмовити позивачу в задоволені позовних вимог та зменшити розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами;

- клопотання за вих. від 03.10.22 № 28-23/12805, в якому представник відповідача просить суд відкласти розгляд справи № 908/1635/22 на іншу дату після припинення воєнного стану в Україні.

03.10.22 на електронну адресу суду надійшла заява без номеру та дати, в якій представник ТОВ "НВП "ЕЛКОМ" - Скаржинський М.В. просить суд надати можливість взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції 12.10.22 о 10 год. 00 хв. поза межами приміщення суду у справі № 908/1635/22.

04.10.22 на електронну адресу суду надійшла заява за вих. від 04.10.22 № 28-23/12847 в порядку ст. 42 ГПК України (з ЕЦП), якою представник відповідача, на виконання вимог ухвали суду від 12.09.22 надає листування між сторонами у справі по суті спору.

Ухвалою від 10.10.22 судом задоволено заяву представника ТОВ "НВП "ЕЛКОМ" -про участь в судовому засіданні 12.10.22 о 10 год. 00 хв. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів у справі № 908/1635/22.

У зв`язку з погіршенням безпекової ситуації в м. Запоріжжі, постійними ракетними обстрілами обласного центру і, відповідно, наявністю обставин, що загрожують життю, здоров`ю та безпеці працівників апарата суду та відвідувачів суду в умовах збройної агресії проти України, судове засідання, призначене на 12.10.22 о 10 год. 00 хв. не відбулось.

Ухвалою від 12.10.22 судом перенесено підготовче судове засідання з розгляду справи № 908/1635/22 на 01.11.22 о 10 год. 30 хв.

24.10.22 на електронну адресу суду надійшло клопотання за вих. від 24.10.22 № 28-23/13315, в якому представник відповідача просить суд відкласти розгляд справи № 908/1635/22 на іншу дату після припинення воєнного стану в Україні.

25.10.22 на електрону адресу суду надійшла заяву представника ТОВ "НВП "ЕЛКОМ" без № та дати про участь в судовому засіданні 01.11.22 о 10 год. 30 хв. в режимі відеоконференції у справі № 908/1635/22.

Ухвалою від 27.10.22 судом залишено без задоволення вказану заяву про участь в судовому засіданні 01.11.22 в режимі відеоконференції.

В судовому засіданні 01.11.22 суд розглянувши клопотання представника відповідача за вих. від 24.10.22 № 28-23/13315 та від 03.10.22 № 28-23/12805 щодо відкладення розгляду справи № 908/1635/22 на іншу дату, після припинення воєнного стану в Україні, відмовлено в його задоволені з наступних підстав.

У відповідності до ст. 26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. У разі неможливості здійснювати правосуддя судами, які діють на території, на якій введено воєнний стан, законами України може бути змінена територіальна підсудність судових справ, що розглядаються в цих судах, або в установленому законом порядку змінено місцезнаходження судів. Створення надзвичайних та особливих судів не допускається.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.05 у справі "Смірнова проти України").

Згідно практики Європейського суду з прав людини щодо тлумачення поняття "розумний строк" вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ і було б неприродно встановлювати один і той самий строк для всіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин (рішення у справі "Броуган та інші проти Сполученого Королівства").

Європейський суд з прав людини в своїй практиці виходить із того, що розумність тривалості судового провадження необхідно оцінювати у світлі обставин конкретної справи, враховуючи критерії, вироблені судом. Такими критеріями є: 1) складність справи, тобто, обставини і факти, що ґрунтуються на праві (законі) і тягнуть певні юридичні наслідки; 2) поведінка заявника; 3) поведінка державних органів; 4) перевантаження судової системи; 5) значущість для заявника питання, яке знаходиться на розгляді суду, або особливе становище сторони у процесі (Рішення "Бараона проти Португалії", 1987 рік, "Хосце проти Нідерландів", 1998 рік; "Бухкольц проти Німеччини", 1981 рік; "Бочан проти України", 2007 рік).

Враховуючи обставини справи, наведену вище практику Європейського суду з прав людини, а також приймаючи до уваги введення та тривалість воєнного стану в Україні (станом на час постановлення цієї ухвали), суд виходить з того, що він має застосовувати принцип розумного строку тривалості провадження по тій чи іншій справі.

Крім того, в судовому засіданні 01.11.22 судом прийнято до розгляду відзив на позовну заяву за вих. №28-23/12833 від 03.10.22, який надійшов до суду 04.10.22.

Ухвалою від 01.11.22 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, закрито підготовче провадження у справі № 908/1635/22 та призначено справу до судового розгляду по суті на 06.12.22 о 12 год. 00 хв.

22.11.22 на електронну адресу суду надійшло клопотання за вих. від 22.11.22 № 28-23/13924, в якому представник відповідача просить суд відкласти розгляд справи № 908/1635/22 на іншу дату після припинення воєнного стану в Україні.

05.12.22 на електронну адресу суду надійшла заява, в якій представник позивача просить суд відкласти розгляд справи на іншу дату та визнати причини неявки в судове засідання такого представника поважними.

В судове засідання 06.12.22 представники сторін не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомленні належним чином у відповідності до законодавства.

Ухвалою від 06.12.22. судом оголошено перерву під час розгляду справи № 908/1635/22 по суті спору на 10.01.23 о/об 10 год. 30 хв.

03.01.23 до суду від представника позивача надійшли:

- заява без номеру та дати про розподіл судових витрат, в якій останній просить суд стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на правничу допомогу в ромірі 15 000,00 грн.;

- заява без номеру та дати, в якому представник позивача просить суд про проведення засідання в режимі відеоконференції 10.01.23 о 10 год. 30 хв. поза межами приміщення суду у справі № 908/1635/22.

Ухвалою від 05.01.23 судом задоволено заяву представника ТОВ "НВП "ЕЛКОМ" про участь в судовому засіданні 10.01.23 о 10 год. 30 хв. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів у справі № 908/1635/22.

05.01.23 до суду в системі «Електронний суд» надійшло клопотання за вих. від 05.01.23, в якому представник відповідача просить суд відкласти розгляд справи на іншу дату, з метою забезпечення права відповідача на участь у судовому засіданні з розгляду даної справи.

В судовому засіданні 10.01.23 розглянувши клопотання представника відповідача за вих. від 05.01.23 щодо відкладення розгляду справи на іншу дату, враховуючи думку представника позивача, який заперечив проти клопотання відповідача та те, що 10.01.23 є останнім днем строку розгляду справи № 908/1635/22 по суті, судом відмовлено відповідачу в задоволенні вказаного клопотання.

Представник відповідача в судове засідання 10.01.23 не зявився, про місце, дату та час був повідомлений належним чином.

Клопотання представника відповідача за вих. від від 22.11.22 № 28-23/13924, в якому останній просить суд відкласти розгляд справи № 908/1635/22 на іншу дату, після припинення воєнного стану в Україні, судом не розглядалось, оскільки подібні клопотання були розглянуті судом та відмовлено представнику відповідача в задоволені вказаних клопотань.

В засіданні 10.01.23, на підставі ст. 240 ГПК України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Представнику позивача повідомлено про дату виготовлення рішення у повному обсязі.

Розгляд справи здійснювався із застосуванням технічних засобів фіксації судового процесу за допомогою комплексу «Акорд».

Позивач, в особі уповноваженого представника, в судових засіданнях заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві без номеру та дати. Просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором поставки товару від 26.04.21 № 53-121-01-21-10244 у розмірі 1 837 754,59 грн., а саме: 1 566 150,00 грн. основної заборгованості, 249 077,77 грн. інфляційного збільшення та 22 526,82 грн. 3 % річних.

Відповідач, в особі уповноваженого представника, в судові засідання жодного разу не з`явився, однак заперечив проти позову з підстав викладених у відзиві за вих. від 03.10.22 № 28-23/12833. Просив суд відмовити позивачу в задоволені позовних вимог в повному обсязі та зменшити розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши представника позивача , суд

ВСТАНОВИВ:

26.04.21 між товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "ЕЛКОМ" (Постачальник) та державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Запорізька АЕС" (Покупець) укладено договір поставки товару № 53-121-01-21-10244, за умовами якого (п. 1.1 договору) Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прийняти і сплатити наступний товар: Механізм сигналізації положення МСП-А-44-К в кількості 30 штук (ЗРЗ - 20-28-18, УКТ ЗЕД* - ) на загальну суму 1 879 380,00 грн. з ПДВ.

Строк поставки продукції: травень-жовтень 2021р. (п. 1.2. договору).

Згідно із п. 3.1. договору, ціна договору 1 566 150,00 грн., крім того ПДВ 20 % - 313 230,00 грн. Загальна сума договору складає 1 879 380,00 грн.

Пунктом 3.2. договору сторони визначили, що оплата за поставлений товар здійснюється протягом 60 календарних днів з дати поставки повного обсягу товару, визначеного в п. 1.1., шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника. Оплата Покупцем частини вартості продукції у розмірі суми ПДВ здійснюється після отримання від Постачальника податкової накладної, оформленої та зареєстрованої в Єдиному раєстрі податкових накладних (ЄРПН) у встановлених ПК України випадках та порядку.

У відповідності до п. 4.1 договору, поставка товару відбувається згідно з правилами ІНКОТЕРМС 2010 на умовах DDP - м. Енергодар. Вантажоодержувач - ЗВ ВП «Складське господарство» ДП НАЕК «Енергоатом», вул. Промислова, 133, склад № 4.

Поставка товару відбувається в строк згідно з п. 1.2. (п. 4.2 договору).

Відповідно до п. 4.5. договору, Постачальник зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі та зареєструвати її в ЄРПН у строки, визначені для реєстрації податкової накладної чинним законодавством з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги». Електронна адреса Замовника для листування в рамках адміністрування ПДВ: . В податковій накладній у рядку «Код філії отримувача (покупця)» зазначити числовий номер ВП ЗАЕС - 01 та код ЄДРПОУ юридичної особи ДП НАЕК «Енергоатом» - 24584661, назва отримувача - «Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", ВП ЗАЕС. Постачальник зобов`язується вказувати в податковій накладній позначення одиниці вимірювання товару, що поставляється за договором, згідно з вимогами «Класифікатору системи позначень одиниць вимірювання та обліку», ДК 011-96, затвердженого наказом Держстандарту України від 09.01.97 № 8.

Розділом 10. договору визначено, що всі спори, які можуть виникати з даного договору або з приводу договору, сторони спробують вирішити шляхом переговорів (10.1). Досудовий порядок врегулювання спорів між сторонами є обов`язковим (10.2). Якщо сторони не дійдуть згоди при розгляді виниклого спору, спір передається на вирішення до відповідного господарського суду за місцем знаходження відповідача (10.3).

У відповідності до п. 12.1 договору, договір вважається укладеним з дати підписання сторонами і діє протягом 12 місяців з дати укладання.

08.02.22 ТОВ "НВП "ЕЛКОМ" направило відповідачу претензію без номеру та дати, в якій вимагає сплатити заборгованість в 10 денний строк з моменту отримання вказаної претензії у розмірі 1 902 498,95 грн., а саме 1 879 380,00 грн. основного боргу, 11 276,28 грн. інфляційних втрат та 1 544,70 грн. 3 % річних та 10 297,97 грн. пені.

Відповідач надав позивачу відповідь за вих. від 18.03.22 № 28-23/5220 на претензію, в якій зазначив, що при розрахунку претензійної суми ТОВ "НВП "ЕЛКОМ" не враховані положення вказаного договору щодо умов і порядку оплати товару.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, заслухавши представника позивача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1). Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч. 2).

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1). У разі посилання учасника справи на невчинення ін. учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою (ч. 2). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3).

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1). Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2).

Згідно із ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1). Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (ч. 2).

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (ст. 78 ГПК України).

Відповідно до ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування (ч. 1). Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч. 2).

У відповідності до вимог ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1). Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 2). Суд надає оцінку (ч. 3) як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно із ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України (ГК України), майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватись від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України (ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до положень ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Аналогічний припис містить ГК України, частинами 1, 7 ст. 193 якого встановлено, що суб`єкти господарювання та ін. учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч. 1). ... Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом (ч. 7).

Згідно із ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до ч. 1 ст. 664 ЦК України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Факт здійснення поставки товару підтверджується належним чином засвідченою копією видаткової накладної від 25.11.21 № 4-2511 на загальну суму 1 879 380,00 грн. з ПДВ (1 566 150,00 грн. без ПДВ), яка знаходиться в матеріалах справи.

Відповідачем у відзиві за вих. від 03.10.22 № 28-23/12833 не заперечувався та не оспорювався факт того, що відповідачем прийнято товар на загальну суму 1 879 380,00 грн. з ПДВ (1 566 150,00 грн. без ПДВ) без зауважень щодо кількості та якості поставленого товару.

Доказів зворотнього матеріали цієї справи не містять та сторонами суду не надано.

Як зазначалось вище у тексті цього рішення, за п. 3.2 договору, оплата за поставлений товар здійснюється протягом 60 календарних днів з дати поставки повного обсягу товару, визначеного в п. 1.1., шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника. Оплата Покупцем частини вартості продукції у розмірі суми ПДВ здійснюється після отримання від Постачальника податкової накладної, оформленої та зареєстрованої в Єдиному раєстрі податкових накладних (ЄРПН) у встановлених ПК України випадках та порядку.

Відповідно до п. 4.5. договору, Постачальник зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі та зареєструвати її в ЄРПН у строки, визначені для реєстрації податкової накладної чинним законодавством з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги». Електронна адреса Замовника для листування в рамках адміністрування ПДВ: . В податковій накладній у рядку «Код філії отримувача (покупця)» зазначити числовий номер ВП ЗАЕС - 01 та код ЄДРПОУ юридичної особи ДП НАЕК «Енергоатом» - 24584661, назва отримувача - «Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", ВП ЗАЕС. Постачальник зобов`язується вказувати в податковій накладній позначення одиниці вимірювання товару, що поставляється за договором, згідно з вимогами «Класифікаторусистеми позначень одиниць вимірювання та обліку», ДК 011-96, затвердженого наказом Держстандарту України від 09.01.97 № 8.

Однак, відповідач свого обов`язку щодо повної сплати позивачу за поставлену продукцію обумовленого у договорі не виконав. Докази протилежного у матеріалах справи відсутні.

Відповідно до положень ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Проаналізувавши умови договору, у т.ч. його п. 4.5., суд дійшов висновку, що Постачальник (позивач у цій справі) зобов`язаний надати Покупцю (відповідачу) податкову накладну за формою, визначеною чинною редакцією наказу МінфінуУкраїни № 1307 від 31.12.15, складену в електронній формі з дотриманням умов щодо її реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН), шляхом направлення її на дві електронні адреси Покупця та протягом терміну, визначеного чинною редакцією ПКУ. Разом з податковою накладною Постачальник надає Покупцю електронну квитанцію про реєстрацію податкової накладної у ЄРПН.

Відповідно до абз. 6 п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, з метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.

Зазначення у п. 3.2. договору про те, що оплата Покупцем частини вартості продукції у розмірі суми ПДВ здійснюється після отримання від Постачальника податкової накладної, оформленої та зареєстрованої в Єдиному раєстрі податкових накладних (ЄРПН) у встановлених ПК України випадках та порядку, враховано позивачем та до стягнення заявлено лише суму товару без ПДВ у розмірір 1 566 150,00 грн.

Як свідчать матеріали цієї справи, позивач свої зобов`язання виконав належним чином, а саме поставив відповідачу товар у загальній сумі 1 879 380,00 грн. з урахуванням суми ПДВ (без ПДВ - 1 566 150,00 грн.).

Разом з тим, відповідач (у строк визначений п. 3.2. договору) з позивачем не розрахувався, що свідчить про порушенням останнім своїх договірних зобов`язань.

З огляду на викладене, а також приймаючи до уваги те, що представником відповідача не заперечувався та не оспорювався факт того, що відповідачем прийнято товар на загальну суму 1 879 380,00 грн. з урахуванням суми ПДВ (без ПДВ - 1 566 150,00 грн.) без зауважень щодо кількості та якості поставленого товару за договором поставки товару, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача щодо стягнення з відповідача 1 566 150,00 грн. суми основного боргу.

Як наслідок, судом задовольняється вимога позивача про стягнення з відповідача 1 566 150,00 грн. основного боргу.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 249 077,77 грн. інфляційних втрат та 22 526,82 грн. 3 % річних за користування чужими коштами.

Згідно із ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також 3 % річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлено інший розмір відсотків.

Позивачем за прострочення виконання грошового зобов`язання заявлено до стягнення 3 % річних в сумі 22 526,82 грн. за період з 29.01.22 по 22.07.22 та індекс інфляції в сумі 249 077,77 грн. за загальний період з лютого по червень 2022 року включно (розрахунки містяться в матеріалах справи).

Згідно з розрахунком суду (проведеним за допомогою комп`ютерної юридичної інформаційно-пошукової системи «ЗАКОНОДАВСТВО»), розмір 3 % річних та індексу інфляції за вказані вище періоди становлять 22 526,82 грн. та 249 077,77 грн. відповідно.

Отже, вимоги позивача в частині 3 % річних у розмірі в розмірі 22 526,82 грн. та вимоги щодо стягнення 249 077,77 грн. індексу інфляції задовольняються в повному обсязі.

Статтею 123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1). До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч. 3).

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч.1 ст. 126 ГПК України).

Приписами ч. 2 ст. 126 ГПК України закріплено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в т.ч. гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Частиною 8 ст. 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно із п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

На підтвердження здійснення витрат на оплату послуг адвоката Скаржинського М.В., представником позивача надано засвідчені належним чином копії:

- договору про надання правової допомоги від 10.01.22 № 1001/22;

- акту приймання-передачі виконаних робіт від 14.09.22 до договору про надання правової допомоги від 10.01.22 № 1001/22.

- рахунки на оплату від 26.08.22 № 2608, № 2608/1 та № 2608/2 за надання правової допомоги згідно договору про надання правової допомоги від 10.01.22 № 1001/22;

- платіжні доручення за вих. від 29.08.22 № 488, № 489 та № 490 про оплату рахунків від 26.08.22 № 2608, № 2608/1 та № 2608/2.

10.01.22 між адвокатом Скаржинським М.В. (Адвокат) та товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "ЕЛКОМ" (Клієнт) укладено договір про надання правової допомоги № 1001/22.

Згідно із п. 1.1. договору, Клієнт доручає, а Адвокат приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.

У відповідності до п. 4.1. договору, юридичну допомогу, що надається Адвокатом, Клієнт сплачує в гривнях, шляхом щомісячного переказу суми, що дорівнює розміру винагороди зазначеної в акті про надання правової допомоги без врахування ПДВ.

Відповідно до п. 4.2. договору, оплата за даним договорм здійснюється не пізніше 5-ти днів з дати підписання акту про надання правової допомоги, який є виключною підставою для проведення розрахунків за надані послуги в рамках наданого договору.

Відповідно до акту приймання-передачі виконаних робіт від 14.09.22 до договору про надання правової допомоги від 10.01.22 № 1001/22, Адвокатом були надані послуги, а саме:

- опрацювання первинних документів та надання попередньої консультації, щодо витребування з відповідача в судовому порядку дебіторської заборгованості за договором - 2 години - вартістю 4 000,00 грн.;

- формування правової позиції, складання позовної заяви з визначенням/підготовкою письмових доказів, які додаються до такої заяви та подання позовної заяви до господарського суду Запорізької області щодо витребування дебіторської заборгованості за договором - 3 години - вартістю 6 000,00 грн.;

- участь у судовому розгляді справи № 908/1831/22, що найменше два судових засідання.

Загальна вартість виконаних робіт (наданих послуг) складає 15 000,00 грн.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 ГПК України).

У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

Судом враховано заперечення представника відповідача, викладені у відзиві за вих. від 03.10.22 № 28-23/12833 на клопотання представника позивача про стягнення судових витрат викладеного в позовній заяві без номеру та дати.

Судом прийнято до уваги, що постановою Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.13 № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» роз`яснено, що оцінка тих чи інших витрат сторін як судових здійснюється господарським судом з урахуванням обставин конкретної справи, у визначенні розумно необхі дного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи, тощо.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Беручи до уваги принцип співмірності, слід пам`ятати, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності.

Вирішуючи питання про розподіл витрат на правничу допомогу суд дійшов висновку, що витрати у сумі 15 000,00 грн. є неспівмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг за договором про надання правової допомоги від 10.01.22 № 1001/22, а саме:

- опрацювання первинних документів та надання попередньої консультації, щодо витребування з відповідачав судовому порядку дебіторської заборгованості за договором та формування правової позиції, складання позовної заяви з визначенням/підготовкою письмових доказів, які додаються до такої заяви та подання позовної заяви до господарського суду Запорізької області щодо витребування дебіторської заборгованості за договором, по суті є одним і тим же поняттям та входить до написання та формування позованої заяви, а оскільки справа не є складною та стягнення за вказаним договором поставки товару здійснювалось лише за одною накладною, то формування такої позовної заяви на суму 10 000,00 грн. є не співмірною зі складністю даної справи;

- обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) не є значним;

- участь у судовому розгляді справи № 908/1831/22 (щонайменше два судових засідання), не може знаходити свого підтвердження, оскільки в судді господарського суду Запорізької області Корсуна В.Л. не має в провадженні вказаної справи, а наведена вище в тексті цього рішення стосується справи № 908/1635/22.

Крім того, представник позивача приймав участь у справі № 908/1635/22 лише один раз за допомогою відеоконференцзв`язку.

З огляду на викладене, враховуючи заперечення відповідача, викладені у відзиві за вих. від 03.10.22 № 28-23/12833 щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу, суд дійшов висновку, що заявлена позивачем до стягнення сума витрат на оплату правничої допомоги є завищеною, становить надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу витрат.

Як наслідок, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу позивача до суми 2 500,00 грн.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги надані документи та пояснення сторін, суд задовольняє частково вимогу позивача щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 2 500,00 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 11- 15, 24, 42, 46, 73-80, 86, 91, 123, 129, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3, ) в особі відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" (71503, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, буд. 133, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "ЕЛКОМ" (01030, м. Київ, вул. Леонтовича, буд. 7, оф. 5, ) - 1 566 150 (один мільйон п`ятсот шістдесят шість тисяч сто п`ятдесят) грн. 00 коп. основного боргу, 22 526 (двадцять дві тисячі п`ятсот двадцять шість) грн. 82 коп. 3 % річних, 249 077 (двісті сорок дев`ять тисяч сімдесят сім) грн. 77 коп. інфляційних втрат, 27 566 (двадцять сім тисяч п`ятсот шістдесят шість) грн. 34 коп. судового збору та 2 500 (дві тисячі п`ятсот) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ч.ч. 1. 2 ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено у апеляційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 253-285 ГПК України та п.п. 17.5. п. 1 Розділ ХІ «ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ» ГПК України.

У зв`язку із введенням із 05 год. 30 хв. 24.02.22 воєнного стану в Україні Указом Президента України від 24.02.22 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» через військову агресію Російської Федерації проти України … повний текст рішення складено 31.01.2023р.

Суддя В.Л. Корсун