ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
веб-адреса:://od.arbitr.gov.ua
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"19" січня 2023 р.м. Одеса Справа № 916/616/21

Господарський суд Одеської області у складі судді Степанової Л.В.

при секретарі судового засідання Крайнюк А.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Фірсов Д.Ю. адвокат;

від відповідача: Пащенко Д.Д.; Дидуренко С.В. адвокат;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до відповідача Фізичної особи підприємця Пащенко Дмитра Дмитровича про стягнення 103542,32грн.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до відповідача Фізичної особи - підприємця Пащенко Дмитра Дмитровича про стягнення 85613,09грн.

В обґрунтування позовних вимог Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» посилається на неналежне виконання Фізичною особою - підприємцем Пащенко Дмитром Дмитровичем умов укладеного між сторонами договору від 14.06.2018р.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.03.2021р відкрито провадження у справі №916/616/21, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду по суті на 06.04.2021р о 11:00.

30.03.2021р за вх.суду№8650/21 відповідач надав до суду відзив на позовну заяву.

15.04.2021р за вх.суду№10487/21 позивач надав до суду відповідь на відзив.

В судовому засіданні від 06.04.2021р позивач звернувся до суду з клопотанням про відкладення судового засідання.

В судовому засіданні від 06.04.2021р було оголошено перерву на 20.04.2021р о 11:40, про що зазначено у протоколі судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 06.04.2021р повідомлено учасників справи про дату та час судового засідання.

В судовому засіданні від 20.04.2021р було оголошено перерву на 27.04.2021р о 12:40, про що зазначено у протоколі судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.04.2021р повідомлено учасників справи про дату та час судового засідання.

26.04.2021р за вх.суду№11443/21 відповідач надав до суду заперечення на відповідь на відзив.

В судовому засіданні від 27.04.2021р було оголошено перерву на 20.05.2021р о 12:40, про що зазначено у протоколі судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 27.04.2021р повідомлено учасників справи про дату та час судового засідання.

07.05.2021р за вх.суду№12437/21 позивач надав до суду пояснення.

19.05.2021р за вх.суду№13513/21 відповідач надав до суду заперечення на пояснення.

В судове засідання від 20.05.2021р представники сторін не з`явилися.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.05.2021р відкладено судове засідання на 27.05.2021р о 10:40 та повідомлено учасників справи про дату та час судового засідання.

Однак, у зв`язку із перебуванням судді Степанової Л.В. на лікарняному з 25.05.2021р, судове засідання 27.05.2021р о 10:40 не відбулося.

Враховуючи повернення судді Степанової Л.В. з лікарняного, ухвалою суду від 31.05.2021р призначено судове засідання на 17.06.2021р о 11:00 та повідомлено учасників справи про дату та час судового засідання.

В судовому засіданні від 17.06.2021р було оголошено перерву на 06.07.2021р о 11:40, про що зазначено у протоколі судового засідання.

05.07.2021р за вх.суду№17853/21 Фізична особа підприємця Пащенко Дмитро Дмитрович звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи у загальному позовному провадженні.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 06.07.2021р клопотання представника відповідача про розгляд справи у загальному позовному провадженні задоволено, призначено справу №916/616/21 до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 15.07.2021р о 12:00.

Однак, у зв`язку із перебуванням судді Степанової Л.В. на лікарняному з 20.07.2021р, підготовче засідання 22.07.2021р о 12:55 не відбулося.

Враховуючи повернення судді Степанової Л.В. з лікарняного, ухвалою суду від 23.07.2021р призначено підготовче засідання на 12.08.2021р о 12:40 та повідомлено учасників справи про дату та час підготовчого засідання.

Під час розгляду справи відповідач звернувся до суду з клопотаннями про витребування доказів в яких просить витребувати у відповідача засвідчену копію підписаного ФОП Пащенко Дмитром Дмитровичем договору про надання кредиту овердрафт з усіма істотними умовами, засвідчену копію підписаних ФОП Пащенко Дмитром Дмитровичем Умов та Правил надання послуги «Кредитний ліміт на поточний рахунок фізичної особи-підприємця «Підприємницький» та «Гарантовані платежі», що діяли на час оспорюваних правовідносин, засвідчену копію підписаного ФОП Пащенко Дмитром Дмитровичем договору нарахувань.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 12.08.2021р клопотання Фізичної особи - підприємця Пащенко Дмитра Дмитровича про витребування доказів по справі №916/616/21 задоволено та витребувано у Акціонерного товариства Комерційного банку "ПРИВАТБАНК" засвідчену копію підписаного ФОП Пащенко Дмитром Дмитровичем договору про надання кредиту овердрафт з усіма істотними умовами, засвідчену копію підписаних ФОП Пащенко Дмитром Дмитровичем Умов та Правил надання послуги «Кредитний ліміт на поточний рахунок фізичної особи-підприємця «Підприємницький» та «Гарантовані платежі», що діяли на час оспорюваних правовідносин, засвідчену копію підписаного ФОП Пащенко Дмитром Дмитровичем договору нарахувань.

В підготовчому засіданні від 12.08.2021р було оголошено перерву на 14.09.2021р о 12:00, про що зазначено у протоколі судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 12.08.2021р повідомлено учасників справи про дату та час підготовчого засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 12.08.2021р продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.

В підготовчому засіданні від 14.09.2021р було оголошено перерву на 07.10.2021р о 10:00, про що зазначено у протоколі судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 14.09.2021р повідомлено учасників справи про дату та час підготовчого засідання.

07.10.2021р за вх.суду№26485/21 позивач звернувся до суду з заявою про збільшення позовних вимог в якій просить стягнути з відповідача 68434,06грн заборгованості за кредитом, 33072,69грн заборгованості по процентам за користування кредитом, 2035,57грн заборгованості по комісії за користуванням кредитом.

У зв`язку із перебуванням судді Степанової Л.В. на лікарняному з 06.10.2021р, підготовче засідання 07.10.2021р о 10:00 не відбулося.

Враховуючи повернення судді Степанової Л.В. з лікарняного, ухвалою суду від 11.10.2021р призначено підготовче засідання на 09.11.2021р о 12:15 та повідомлено учасників справи про дату та час підготовчого засідання.

В підготовчому засіданні від 09.11.2021р було оголошено про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 09.11.2021р закрито підготовче провадження у справі №916/616/21 призначено справу до розгляду по суті на 25.11.2021р о 12:00 та повідомлено учасників справи про дату та час судового засідання.

26.11.2021р за вх.суду№31816/21 позивач надав до суду відповідь на відзив відповідача.

Однак, у зв`язку із перебуванням судді Степанової Л.В. на лікарняному по 17.12.2021р включно, судове засідання 25.11.2021р о 12:00 не відбулося.

Враховуючи повернення судді Степанової Л.В. з лікарняного, ухвалою суду від 21.12.2021р призначено судове засідання на 11.01.2022р о 11:30 та повідомлено учасників справи про дату та час судового засідання.

В судовому засіданні від 11.01.2022р було оголошено перерву на 03.02.2022р о 12:50, про що зазначено у протоколі судового засідання.

В судовому засіданні від 03.02.2022р було оголошено перерву на 03.03.2022р о 12:30 про що зазначено в протоколі судового засідання.

Однак судове засідання 03.03.2022р о 12:30 не відбулося оскільки 24.02.2022р указом Президента України № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні на території України було запроваджено воєнний стан, який 14.03.2022р згідно указу Президента України № 133/2022 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні продовжено до 25.04.2022р.

02.03.2022 року Рада Судів України опублікувала рекомендації щодо роботи судів в умовах воєнного стану, з урахуванням яких Рішенням зборів суддів Господарського суду Одеської області від 14.03.2022 року, оформленого протоколом №916-2/2022 рекомендовано суддям:

- продовжити розгляд справ раніше знятих з розгляду, зокрема, з участю учасників справ у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, з урахуванням думки учасників справ;

- відкладати підготовчі та судові засідання в межах розумного строку відповідно до статті 114 Господарського процесуального кодексу України у разі відсутності повідомлення учасників справи або за наявності їх клопотання про це із посиланням на перешкоджання їх явки у зв`язку із введенням воєнного стану;

- здійснювати розгляд справ у письмовому провадженні;

- продовжити видачу судових наказів у наказному провадженні;

- продовжити видачу наказів на виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Згідно указу Президента України від 18.04.2022р №259/2022 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні воєнний стан на території України продовжено до 25.05.2022р.

З 16.03.2022р по 12.05.2022р включно суддя Степанова Л.В. перебувала у відпустці.

Враховуючи повернення судді Степанової Л.В. з відпустки, ухвалою суду від 18.05.2022р призначено судове засідання на 18.07.2022р о 12:20 та повідомлено учасників справи про дату та час судового засідання.

В судовому засіданні від 18.07.2022р було оголошено перерву на 25.08.2022р о 12:50, про що зазначено у протоколі судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.07.2022р повідомлено учасників справи про дату та час судового засідання.

В судовому засіданні від 25.08.2022р було оголошено перерву на 06.09.2022р о 12:15, про що зазначено у протоколі судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 25.08.2022р повідомлено учасників справи про дату та час судового засідання.

В судовому засіданні від 06.09.2022р було оголошено перерву на 03.10.2022р о 12:00, про що зазначено у протоколі судового засідання.

В судовому засіданні від 03.10.2022р було оголошено перерву на 06.10.2022р о 14:30, про що зазначено у протоколі судового засідання.

В судовому засіданні від 06.10.2022р було оголошено перерву на 10.10.2022р о 12:30, про що зазначено у протоколі судового засідання.

10.10.2022р. судове засідання не відбулось у зв`язку з тривалою повітряною тривогою і загрозою масованих ударів з боку агресора.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 12.10.2022р. призначено судове засідання на 07.11.2022р. о 11:00 та повідомлено учасників справи про дату та час судового засідання.

В судовому засіданні від 07.11.2022р було оголошено перерву на 14.11.2022р о 12:00, про що зазначено у протоколі судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 07.11.2022р повідомлено учасників справи про дату та час судового засідання.

В судовому засіданні від 14.11.2022р було оголошено перерву на 17.11.2022р о 12:50, про що зазначено у протоколі судового засідання.

17.11.2022р. підготовче засідання не відбулось, у зв`язку із відсутністю у Господарському суді Одеської області електропостачання про що було повідомлено учасників судових проваджень через засоби масової інформації через мережу Internet.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.11.2022р. призначено судове засідання на 13.12.2022р. о 12:40 та повідомлено учасників справи про дату та час судового засідання.

В судовому засіданні від 13.12.2022р було оголошено перерву на 15.12.2022р о 12:55, про що зазначено у протоколі судового засідання.

В судовому засіданні від 15.12.2022р було оголошено перерву на 19.01.2023р о 12:55, про що зазначено у протоколі судового засідання.

В судовому засіданні від 19.01.2023р було оголошено вступну та резолютивну частини рішення по справі №916/616/21.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

Як вказує позивач, 14.06.2018р Фізичною особою-підприємцем Пащенко Дмитром Дмитровичем (далі Клієнт, відповідач) було підписано заяву про надання Кредиту за послугою «Кредитний ліміт на поточний рахунок фізичної особи-підприємця «Підприємницький» шляхом встановлення кредитного ліміту на рахунку №1603 на умовах, які зазначені в заяві (далі Заява). Підписанням цієї Заявки Клієнт на підставі ст. 634 Цивільного кодексу України у повному обсязі приєднується до Умов та Правил надання послуги «Кредитний ліміт на поточний рахунок фізичної особи-підприємця «Підприємницький», що розміщені на офіційному сайті АТ КБ ПРИВАТБАНК у мережі Інтернет https://privatbank.ua/terms, та які разом із Заявою на відкриття рахунку та анкетою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (далі Умови), цією Заявкою становлять кредитний договір між Банком та Клієнтом, примірник якого Клієнт отримав шляхом самостійного роздрукування. Підписанням цієї Заявки Клієнт висловлює свою пряму і безумовну згоду на встановлення Банком будь-якого розміру Кредитного ліміту за послугою «Кредитний ліміт на поточний рахунок фізичної особи-підприємця «Підприємницький». Розмір ліміту може бути змінений Банком в односторонньому порядку, передбаченому Умовами, у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами Банку. Кредитний договір вступає в силу з моменту підписання Клієнтом цієї Заявки шляхом накладення електронного цифрового підпису у Приват24 для бізнесу.

Позивач зазначає, що відповідно Умов та Правил надання банківських послуг Клієнт приєднується до договору шляхом підписання Заяви на відкриття рахунку та анкети про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг та Заявки на отримання послуги «Кредитний ліміт на поточний рахунок фізичної особи-підприємця «Підприємницький» (далі Заявка) в Приват24 для бізнесу із використанням кваліфікованого електронного підпису (далі КЕП), що разом з цими Умовам та Правилами становлять Кредитний договір. Клієнт Банку, який приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в повному обсязі шляхом підписання іншої заяви або документа та має відкритий поточний рахунок в Банку, приєднується до Послуги шляхом підписання Заявки в Приват24 для бізнесу із використанням КЕП. Приєднання до цього договору є прямою і безумовною згодою Клієнта щодо встановлення Банком будь-якого розміру Кредитного ліміту. Ліміт встановлюється Банком на кожний операційний день. Розмір Ліміту розраховується відповідно до затвердженої внутрішньобанківської методики на підставі даних про рух грошових коштів по поточному рахунку, платоспроможності, кредитної історії та інших показників відповідно до внутрішньобанківських нормативів та положень і нормативних актів Національного банку України. Сторони узгодили, що Ліміт може бути змінений Банком в односторонньому порядку, передбаченому цими Умовами, у разі зниження/збільшення надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами Банку. Приєднавшись до цих Умов, Клієнт висловлює свою згоду на те, що зміна Ліміту проводиться Банком в односторонньому порядку шляхом повідомлення Клієнта. За користування Кредитом Клієнт сплачує Банку комісію за управління фінансовим інструментом (далі комісія), в розмірі, зазначеному в Тарифах Банку, що діють на момент надання Кредиту. Комісія сплачується щомісяця до 1 числа місяця, що слідує другим за місяцем, в якому виникло Дебетове сальдо, від суми максимального Дебетового сальдо, що виникло на поточному рахунку Клієнта. Комісія, що не сплачена в строк, що зазначений в цьому пункті, вважається простроченою. Розрахунок процентів за користування Кредитом Банк проводить щоденно, починаючи з моменту виникнення на поточному рахунку Клієнта Дебетового сальдо при закритті банківського дня до повного погашення заборгованості з Кредитом за кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році. День повернення Кредиту в часовий інтервал розрахунку процентів не включається. Сплата процентів за користування Кредитом у поточному місяці здійснюється з першого по останнє число наступного місяця. Проценти, що несплачені в строк, що зазначений в абз.3 цього пункту, вважаються простроченими. Погашення Кредиту, сплата процентів та комісії здійснюється в національній валюті України.

Як вказує позивач свої зобов`язання за договором позивач виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредитний ліміт в розмірі 75000,00грн. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за договором обслуговування кредитних лімітів на поточному рахунку відповідач станом на 08.02.2021р має заборгованість 85613,09грн, яка складається з наступного: 68434,06грн - заборгованість за кредитом; 15290,31грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1888,72грн - заборгованість по комісії за користуванням кредитом.

Під час розгляду справи позивач звернувся до суду з заявою про збільшення позовних вимог в якій просить стягнути з відповідача 68434,06грн заборгованості за кредитом, 33072,69грн заборгованості по процентам за користування кредитом, 2035,57грн заборгованості по комісії за користуванням кредитом.

Враховуючи викладене, позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та стягнути з відповідача 103542,32грн у тому числі 68434,06грн заборгованості за кредитом, 33072,69грн заборгованості по процентам за користування кредитом, 2035,57грн заборгованості по комісії за користуванням кредитом.

Відповідач проти позовних вимог заперечує посилаючись на те, що у наданій позивачем копії заявки на отримання послуг «Кредитний ліміт на поточний рахунок фізичної особи-підприємця «Підприємницький» та «Гарантовані платежі» по рахунку № НОМЕР_1 клієнтом зазначений не суб`єкт господарювання ФОП Пащенко Д.Д., а фізична особа Пащенко Д.Д., з посиланням на ст. 634 ЦК України, тоді як учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи, а також держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права. Водночас порядок укладання господарських договорів передбачений ст. 179 ГК України. Таким чином, з наданої заявником роздруківки електронної заявки не убачаються господарські правовідносини, тоді як до юрисдикції господарського суду відносяться справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці (п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України). Отже, спір щодо зобов`язань фізичної особи на підставі договору приєднання, врегульованого цивільним, а не господарським законодавством, не підвідомчій господарському судочинству.

Відповідач вказує, що як вбачається з наданих позивачем копій документів, договір про надання кредиту овердрафт з усіма істотними умовами відсутній. Водночас у заявці від імені фізичної особи зауважено, що підписанням вказаної заявки боржник на підставі ст. 634 ЦК України у повному обсязі приєднується до Умов та Правил надання послуги «Кредитний ліміт на поточний рахунок фізичної особи-підприємця «Підприємницький» та «Гарантовані платежі», що розміщені на офіційному сайті ПАТ КБ ПриватБанк у мережі Інтернет за адресою: https://privatbank.ua/terrns, які разом із Заявою на відкриття рахунку та анкетою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (далі Умови), цією заявкою становлять кредитний договір між Банком та Клієнтом, примірник якого Клієнт отримав шляхом самостійного роздрукування. Також у згаданій заявці зазначено, що істотні умови послуги «Гарантовані платежі» містяться в Умовах та Заявці на гарантований платіж, що є невід`ємною частиною кредитного договору. Проте з наданої позивачем роздруківки Витягу з «Умов та Правил надання банківських послуг», повний текст яких розміщений на офіційному сайті https://privatbank.ua/terms, неможливо встановити, які саме Умови були узгоджені з відповідачем, оскільки підпис останнього під ними відсутній. Також на підтвердження права вимоги про стягнення заборгованості за неукладеним кредитним договором, позивач надав суду лише розрахунок заборгованості за невідомо яким договором та нечитаєму виписку по рахунку № НОМЕР_2 , хоча заявка про надання послуг стосувалась рахунку ФОП Пащенка Д.Д. № НОМЕР_1 .

Відповідач наполягає на тому, що позивачем не доказано надання кредиту овердрафт у будь-якому розмірі, зважаючи що 09.06.2017р з боку позивача на рахунок відповідача були повернуті кошти, помилково списані на погашення неіснуючої заборгованості, що підтверджується відповідною випискою по рахунку та надає підстави для повної недовіри внутрішнім банківським операціям. Отже, відповідач не тільки не погоджується з розміром заборгованості, а взагалі з її існуванням.

Враховуючи викладене, відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

Позивач у відповіді на відзив зазначає, що надані додатки до позовної заяви та відповіді на відзив засвідчені належним чином представником АТ КБ ПриватБанк Савіхіною А.М. Всі подані документи є належними та допустимими доказами у справі, а твердження відповідача не відповідають дійсності.

Позивач вказує, що питання відповідності поданої позовної заяви з додатками вимогам чинного законодавства, відноситься виключно до компетенції суду. Доказом належного оформлення матеріалів позовної заяви є ухвала про відкриття провадження по справі.

Як зазначає позивач, Кредитний ліміт «Підприємницький» може отримати фізична особа підприємець, віком від 21 до 70 років, з моменту реєстрації якого пройшло більше 1 року, по якому є розрахунковий ліміт «Підприємницький». Відповідач є фізичною особою-підприємцем, оскільки 06.08.2014р державним реєстратором було внесено запис в Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Заяву на отримання послуг Банку було відписано Пащенко Дмитром Дмитровичем, як керівником установи.

Закон України «Про ЕЦП» встановлює певні вимоги визнання ЕЦП рівним власноручному підпису: ЕЦП підтверджено з використанням чинного на момент накладення підпису посиленого сертифіката ключа, якому відповідає особистий ключ підписувача, за допомогою надійних засобів цифрового підпису. Так, виходячи з наведеного, укладення угод в електронній формі з використанням сторонами ЕЦП є повністю правомірним. В підтвердження кредитного договору Банком надано до суду копію електронного документа (анкета-заява) та роздрукований звіт про перевірку цього документа.

Позивач зазначає, що на підтвердження викладених у позовній заяві обставин він подав відповідні докази, зокрема: укладення кредитного договору підтверджується копією заяву про надання Кредиту за послугою «Кредитний ліміт на поточний рахунок фізичної особи-підприємця «Пiдпpиємницький»; надання кредиту підтверджується копією довідки про розміри встановлених кредитним лімітів, виписок по рахунку; порушення відповідачем своїх зобов`язань щодо повернення кредитних коштів підтверджується копіями виписок по рахунках, на яких обліковується прострочена заборгованість за кредитом та з яких вбачається відсутність погашень на теперішній час; розмір нарахованих відсотків, комісії та пені підтверджується розрахунком заборгованості; відсутність повного погашення заборгованості з відсотків та комісії підтверджується копіями відповідних виписок по рахунках на яких обліковується заборгованість боржника по відсоткам та комісії.

Як вказує позивач, твердження відповідача про те, що він не ознайомлювався з умовами та правилами надання банківських послуг, суперечить дійсності оскільки відповідно до заяви-позичальника, яку відповідач підписав, чим уклав з ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитний договір, йому було роз`яснено всі умови кредитування, про що свідчать два останні абзаци заяви-позичальника перед підписом клієнта, в яких зазначено, що відповідач підтвердив надання йому повної інформації по кредиту, своїм підписом підтверджує, що заява-позичальника разом з запропонованими умовами складає між ним і банком кредитний договір. Заява на отримання послуг підписана відповідачем 14.06.2018р, де зазначено, що підписанням цієї Заявки Клієнт на підставі ст. 634 Цивільного кодексу України у повному обсязі приєднується до Умов та Правил надання послуги «Кредитний ліміт на поточний рахунок фізичної особи-підприємця «Підприємницький» та «Гарантовані платежі», що розміщені на офіційному сайті ПАТ КБ «ПриватБанк» у мережі Інтернет за адресою https://privatbank.ua/temis , та які разом із Заявою на відкриття рахунку та анкетою про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, цією заявкою становлять кредитний договір між Банком та Клієнтом, примірник якого Клієнт отримав шляхом самостійного роздрукування.

Позивач наполягає на тому, що твердження відповідача про те, що укладений між позивачем та відповідачем договір не містить підписів відповідача (позичальника) під Умовами та правилами надання банківських послуг є безпідставними, оскільки такий договір є договором приєднання і жодного підпису відповідача під публічними розміщеними Умовами та правилами - закон не вимагає. В судовій справі, що розглядається судом, позивачем надано: довідка про розміри встановлених кредитних лімітів, що підтверджує встановлення розміру кредитного ліміту та його подальшу зміну; виписка по рахунку, що підтверджує використання кредитного карткового рахунку відповідачем, погашення кредитного ліміту та сплату відсотків, тобто вчинення дій що підтверджують усвідомлення відповідачем обов`язків щодо повернення кредиту та внесення плати за його використання. Вказані документи підтверджують чинність редакції Умов та Правил надання банківських послуг, що додані до позовної заяви, а також укладення саме кредитного договору та його подальше виконання, а не лише звернення відповідача до банку з метою подальшого укладення договору. На підтвердження використання кредитного карткового рахунку банком надана виписка, яка відповідно до п. 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженим постановою Національного банку України від 18.06.2003р №254 є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій чи електронній формі) з особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунка, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунка. Відповідно до виписки по рахунку вбачається використання відповідачем кредитного рахунку, а саме: поповнення кредитного рахунку, приклад: 23.07.2020р Готівкові надходження власних коштів через TCO UAH 5600.00 CR. Вказані операції підтверджують надання банком кредитного ліміту, його використання відповідачем та сплату відсотків за його користування.

Стосовно наданого Банком розрахунку заборгованості позивач зазначає, що розрахунок заборгованості не є первинним документом за своєю природою, а є інформаційним документом по факту обробки фактичного операційного руху грошових коштів по рахунках кредитної угоди, а також відображує стан нарахувань в певні періоди часу. Тому надає виписку по рахунку. Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів відповідача всі проведені операції. Виписка є первинним бухгалтерським документом. Надана виписка по рахунку та розрахунок заборгованості, є належними та допустимими доказами по справі. Розрахунок заборгованості Банку проведений автоматизованою системою станом на 27.09.2021р і в ньому відображено та враховано всі фінансові зобов`язання боржника за умовами договору, а також здійсненні боржником платежі на його виконання.

Позивач вказує, що відповідач станом на 27.09.2021 року має заборгованість за договором №б/н від 14.06.2018р в розмірі 103542,32грн (68434,06грн - заборгованість за тілом кредиту; 33072,69грн - заборгованість за процентами; 2035,57грн - заборгованість з комісії. Посилання відповідача на операцію щодо повернення позивачем помилково списаних коштів 09.06.2017р не стосується предмету спору, оскільки кредитний договір було укладено 14.06.2018р, тобто після проведення вказаної транзакції. Також згідно виписки по рахунку, вбачається, що відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що відповідач знав про умови кредитування та визнав свої зобов`язання за договором, а тому посилання відповідача про те, що він не був ознайомлений з умовами кредитування не має прийматись судом до уваги. З матеріалів справи не вбачається, а відповідачем не доведено відсутність заборгованості та, відповідно, виконання умов договору належним чином, а тому вимоги позовної заяви підлягають задоволенню в повному обсязі.

У своїй промові відповідач зазначає, що як убачається з наданих сторонами пояснень по суті спору, приєднаних до матеріалів письмових доказів та оглянутого у судовому засіданні додатку Приват24 для бізнесу ФОП Пащенко Д.Д. у мобільному телефоні відповідача, позивач жодними належними та допустимими доказами не підтвердив позовні вимоги про стягнення кредитної заборгованості. Згідно даних Приват24 для бізнесу договір про кредитний ліміт Підприємницький на рахунок №1603 був укладений 14.05.2018р, а не 14.06.2018р. Вказана невідповідність не може мати місце у фінансових документах. У постанові ВС / КЦС від 25.05.2021р. по справі №554/4300/16-ц зазначено, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність. Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. У відповідності до положень ч. 2 ст. 9 вищезгаданого Закону первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні маги такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання.. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Як вказує відповідач, позивач не надав підписані відповідачем Умови та Правила надання банківських послуг, що діяли станом на 14.06.2018р. і якими обумовлювались кредитні правовідносини. Водночас наданий позивачем і засвідчений в односторонньому порядку витяг з Умов та Правил надання банківських послуг не може бути належним доказом, оскільки матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг розумів відповідач та ознайомився і погодився з ним, підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а також те, що цей документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив суттєві умови кредитних правовідносин. Вказаний висновок міститься у постанові ВС / КГС від 17.07.2020р. по справі № 910/8189/19. у постанові ВС і КЦС від 15.06.2022р. по справі № 383/418/20. а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019р. по справі № 342/180/17. в якій зауважено, що Умови та Правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. У постанові ВС/ КГС від 15.06.2022р. по справі № 383/418/20 так само зазначено: При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов та Правил розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплат процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді цієї справи. Суди правильно виходили з того, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме доданий до позовної заяви витяг з Умов, які надав банк, відповідач розумів та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.. Таким чином, окрім вкотре визначеної правової позиції щодо хибності визнання не узгоджених сторонами умов та Правил надання банківських послуг договірними правовідносинами. Вже Верховним Судом встановлено, що у період 2018-2020 років АТ КБ ПриватБанк неодноразово змінював Умови та Правила надання банківських послуг, тоді як при розгляді справи представник позивача настоював на їхньої незмінності.

Відповідач зазначає, що Довідка про розміри встановлених на рахунок відповідача кредитних лімітів, надана позивачем, не містить доказів його використання відповідачем. Надана позивачем заключна виписка по банківському рахунку відповідача за період з 14.06.2018р. по 25.01.2022р. взагалі не відображає жодну банківську операцію за рахунок кредитного ліміту від 14.06.2018р., одночасно із чим: комісія за користування кредитним лімітом згідно договору від 14.06.2018р. була списана: 04.01.2019р., 05.01.2019р., 01.03.2019р., 01.06.2019р., 01.07.2019р., 03.09.2019р., 16.09.2019р., 01.10.2019р., 01.11.2019р., 01.12.2019р., 03.01.2020р., 01.05.2020р.; відсотки за користування кредитним лімітом згідно договору від 14.06.2018р. були списані: 02.03.2019р., 15.03.2019р., 03.09.2019р., 16.09.2019р.; стягнення простроченої кредитної заборгованості за договором від 14.06.2018р. мало місце лише 13.07.2020р., 14.07.2020р., 02.08.2020р., 07.09,2020р., 08.09.2020р., 21.09.2020р„ 04.10.2020р., хоча згідно поданої відповідачем 14.06.2018р. електронної заяви кредитний ліміт надається на 12 місяців, пільговий період, тобто безкоштовне користування кредитом овердрафт складає 55 днів, після чого застосовується відсоткова ставка у розмірі 30% річних. При тому необхідно додати, що на рахунок позивача систематично надходили грошові кошти, але списання на погашення заборгованості згідно наданої позивачем виписки відбувалось на безліч невідомих кредитів, які начебто надавались вже після 14,06.2018р., деякі погашались в один день та в один час з їх нібито отриманням, але ніяк не на погашення заборгованості за кредитним лімітом від 14.06.2018р., заборгованість за яким є предметом спору. Також при детальному дослідженні виписки у судовому засіданні підсумування позивачем залишків по рахунку, імпровізоване підбиття сальдо тощо за наявності намальованих саме позивачем кредитних коштів на рахунку відповідача: за безіменною відкритою офертою банку; за кредитним договором від 12.01.2018р., при начебто непогашенні якого 14.06.2018р був відкритий черговий кредитний ліміт; за неідентифікованим договором банківського обслуговування; за погашеним відповідачем кредитом КУБ; за кредитним договором від 07.08.2018р., тобто нібито укладеним вже після 14.06.2018р.; за кредитним договором Гарантовані платежі від 20.07.2018р., також укладеним після 14.06.2018р.; за кредитним договором від 27.08.2018р., нібито укладеним вже після 14.06.2018р.; за кредитним договором від 28.08.2018р., знову начебто укладеним вже після 14.06.2018р.; за невідомим договором реф. угоди №17EDNL3F0AG0 є доказами хаосу та невпорядкованості первинної бухгалтерської документації позивача, але ніяк не користування відповідачем кредитними коштами на підставі заяви від 14.06.2018р. Таким чином, у виписці по рахунку відповідача не міститься жодної банківської операції з використанням кредитного ліміту від 14.06.2018р.. заборгованість за яким є предметом даного спору. У постанові ВС КЦС від 13.05.2020р. по справі №219/1704/17 зазначено: 3 матеріалів справи, наданих копій виписок з особистого рахунку відповідача випливає, що позивач та відповідач неодноразово укладали кредитні договори, проте належних доказів про укладення кредитного договору між сторонами саме 20 травня 2008 року із погодженням умов та правил надання кредитних коштів не надано. Посилання банку на наявність роздрукованого розрахунку заборгованості за договором як на підставу задоволення позовних вимог є необґрунтованими, оскільки сам розрахунок, виписка по рахунку та довідки про відкриття кредитного рахунку та умови кредитування є внутрішніми документами банку та не містять відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи видавалася кредитна картка, на який строк, правильність нарахування відсотків позивачем, а також, за відсутністю оригіналу самого договору, зробити висновок, що ця заборгованість виникла саме внаслідок порушення відповідачем умов кредитного договору б/н від 20 гравия 2008 року, та неможливо встановити, які саме умови спірного договору порушені відповідачем.. Верховний Суд неодноразово вказував на те. що при вирішенні спорів про стягнення заборгованості, судам потрібно встановлювати правову природу грошових сум, заявлених до стягнення як заборгованість, а саме: які кошти є сумою кредиту, які процентами за користування кредитом, які суми є штрафними санкціями тощо.. Таким чином, у межах даної справи: позивачева сторона продемонструвала нехтування законодавчими нормами щодо складання первинних документів за заявою відповідача від 14.06.2018р.; позивачева сторона продемонструвала неправдивість інформації про незмінність редакції Умов та Правил надання банківських послуг з 2018 року і по дату звернення до суду, зважаючи на протилежні обставини, встановлені у постанові ВС / КГС від 15.06.2022р. по справі № 383/418/20; позивачева сторона не надала доказів узгодження з відповідачем Умов та Правил надання банківських послуг як істотних умов кредитних правовідносин за заявою від 14,06.2018р.; позивачева сторона при відображенні численних і не погашених кредитних правовідносин з відповідачем не надала доказів чергового кредитування овердрафт, розміру наданого ліміту саме за заявою від 14.06.2018р. та його використання відповідачем.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 статті 202 Цивільного кодексу України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

При цьому за правилами ст. 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ст. 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування, тощо).

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно із ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 ЦК України).

У відповідності до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.06.2018р Фізичною особою-підприємцем Пащенко Дмитром Дмитровичем (далі Клієнт, відповідач) було підписано заяву про надання Кредиту за послугою «Кредитний ліміт на поточний рахунок фізичної особи-підприємця «Підприємницький» шляхом встановлення кредитного ліміту на рахунку №1603 на умовах, які зазначені в заяві.

Доводи відповідача про те, що у наданій позивачем копії заявки на отримання послуг «Кредитний ліміт на поточний рахунок фізичної особи-підприємця «Підприємницький» та «Гарантовані платежі» по рахунку № НОМЕР_1 клієнтом зазначений не суб`єкт господарювання ФОП Пащенко Д.Д., а фізична особа Пащенко Д.Д., з посиланням на ст. 634 ЦК України, тоді як учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи, а також держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права. Таким чином, з наданої заявником роздруківки електронної заявки не убачаються господарські правовідносини, тоді як до юрисдикції господарського суду відносяться справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці (п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України). Отже, спір щодо зобов`язань фізичної особи на підставі договору приєднання, врегульованого цивільним, а не господарським законодавством, не підвідомчій господарському судочинству судом до уваги не приймається виходячи з наступного.

Пунктом 1 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи- підприємці.

Таким чином, вищевикладена правова норма відносить до компетенції господарських судів дві категорії справ: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; справи у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого (тобто зобов`язання) є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

При цьому, друга складова п. 1 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України не містить обмежень щодо суб`єктного складу самого правочину, визначальним в даному випадку є суб`єктний склад зобов`язання, в забезпечення виконання якого було укладено правочин.

У свою чергу, сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у ст. 4 цього Кодексу (ч. 1 ст. 45 Господарського процесуального кодексу України).

За змістом ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Предметом розгляду за даним позовом є стягнення заборгованості за кредитним договором, сторонами якого є суб`єкти господарювання.

За таких обставин, враховуючи приписи статей 4, 20, 45 Господарського процесуального кодексу України, даний позов підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

На виконання умов кредитного договору, позивач надав відповідачу кредитний ліміт, що підтверджується довідкою про розміри встановлених кредитних лімітів №80714DNHDS4EU від 18.02.2021р та виписками про рух коштів з рахунку відповідача

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Згідно із випискою про рух коштів з рахунку відповідача по простроченому тілу кредиту заборгованість відповідача становить 68434,06грн.

Відповідач наполягає на тому, що позивачем не доказано надання кредиту овердрафт у будь-якому розмірі, зважаючи що 09.06.2017р з боку позивача на рахунок відповідача були повернуті кошти, помилково списані на погашення неіснуючої заборгованості, що підтверджується відповідною випискою по рахунку та надає підстави для повної недовіри внутрішнім банківським операціям.

Однак такі доводи судом до уваги не приймаються оскільки не стосуються даного спору.

Крім того, відповідач під час розгляду справи у суді не звертався до суду з клопотанням про призначення у справі судової експертизи щодо встановлення відсутності отримання відповідачем кредитних коштів.

Стосовно наданого Банком розрахунку заборгованості суд зазначає, що розрахунок заборгованості не є первинним документом за своєю природою, а є інформаційним документом по факту обробки фактичного операційного руху грошових коштів по рахунках кредитної угоди, а також відображує стан нарахувань в певні періоди часу, а тому в підтвердження надання кредиту позивачем до справи була надана до суду виписка по рахунку.

Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів відповідача всі проведені операції.

Виписка є первинним бухгалтерським документом.

Надана позивачем виписка по рахунку та розрахунок заборгованості, є належними та допустимими доказами по справі.

Розрахунок заборгованості Банку проведений автоматизованою системою станом на 08.02.2021р і в ньому відображено та враховано всі фінансові зобов`язання боржника за умовами договору, а також здійсненні боржником платежі на його виконання.

З виписки по рахунку, вбачається, що відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що відповідач знав про умови кредитування та визнав свої зобов`язання за договором.

Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості у сумі 68434,06грн., обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 33072,69грн заборгованості за процентами, 2035,57грн заборгованості з комісії слід зазначити наступне.

За змістом статті 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, останній має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 Цивільного кодексу України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 Цивільного кодексу України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення відсотків за користування кредитом, комісії та пені, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості посилався на Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, розміщеними на сайті: https://privatbank.ua як невід`ємну частину спірного договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем-1 кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, комісії за користування кредитним лімітом та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, витяг з Умов та Правил надання банківських послуг належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила.

Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ "ПриватБанк".

Крім того, Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, який містить в матеріалах даної справи, не містить підпису відповідача, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 14.06.2018р шляхом підписання заяви.

За таких обставин, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, комісії та погодженого розміру ліміту кредитування, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, комісії за використання ліміту, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Відповідно до ст.3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є зокрема справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Одночасно, надаючи оцінку доводам учасників судового процесу судом враховано, що згідно ч.4 ст.11 Господарського процесуального України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Положення означеної статті повністю узгоджуються з приписами ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Згідно ст.6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N303-A, п.29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), N37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п.30, від 27 вересня 2001 року).

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, а також оцінюючи надані документальні докази в їх сукупності, позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» підлягають задоволенню в частині стягнення з Фізичної особи підприємця Пащенко Дмитра Дмитровича 68434,06грн. заборгованості за кредитом, у позовних вимогах про стягнення 33072,69грн. заборгованості за процентами, 2035,57грн. заборгованості з комісії судом відмовлено.

Судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1500,24грн. покласти на відповідача, судові витрати по сплаті судового збору у сумі 769,76грн покласти на позивача пропорційно задоволеним вимогам відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 79, 86, 129, 232-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до відповідача Фізичної особи підприємця Пащенко Дмитра Дмитровича про стягнення 103542,32грн. задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи підприємця Пащенко Дмитра Дмитровича ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, адреса для листування: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, ) 68434,06грн заборгованості за тілом кредиту, 1500,24грн судового збору.

Наказ видати згідно зі ст. 327 ГПК України.

3. У позовних вимогах Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до відповідача Фізичної особи підприємця Пащенко Дмитра Дмитровича про стягнення 33072,69грн заборгованості за процентами, 2035,57грн заборгованості з комісії відмовити.

Повне рішення складено 30 січня 2023 р.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.В. Степанова