ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

09 лютого 2023 року м. ХарківСправа № 45з-23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ємельянової О.О.

без виклику представників сторін

розглянувши матеріали заяви про забезпечення позову (вих. № б/н від 31.01.2023 року) фізичної особи ОСОБА_1

за позовом фізичної особи ОСОБА_1
до фізичної особи ОСОБА_2
про забезпечення позову

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду Харківської області із заявою (вх. № 45з-23 від 08.02.2023 року) про забезпечення позову до подання позову, у якій просить суд, заборонити органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, а саме: суб`єктам державної реєстрації прав, у тому числі, але не обмежуючись: виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі державним та приватним нотаріусам, державним та приватним виконавцям здійснювати будь-які реєстраційні дії, відносно Приватного Сільськогосподарського підприємства "Рідкодуб" (, адреса: 62723, Харківська обл., Купянський р-н., с. Рідкодуб, вул. Чкалова, буд. 17).

Розглянувши заяву фізичної особи ОСОБА_1 (вх. № 45з-23 від 08.02.2023 року) про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Статтею 136, частиною 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Згідно частини 5 статті 137 Господарського процесуального кодексу України, не допускається забезпечення позову у спорах, що виникають з корпоративних відносин, шляхом заборони:

1) проводити загальні збори акціонерів або учасників господарського товариства та приймати ними рішення, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, які прямо стосуються предмета спору;

2) емітенту, зберігачу, депозитарію надавати реєстр власників іменних цінних паперів, інформацію про акціонерів або учасників господарського товариства для проведення загальних зборів товариства;

3) участі (реєстрації для участі) або неучасті акціонерів або учасників у загальних зборах товариства, визначення правомочності загальних зборів акціонерів або учасників господарського товариства;

4) здійснювати органам державної влади, органам місцевого самоврядування, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб покладені на них згідно із законодавством владні повноваження, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, вчиняти конкретні дії, що прямо стосуються предмета спору.

Частиною 10 статті 137 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що заходи забезпечення позову не повинні порушувати прав інших акціонерів (учасників) господарського товариства. Зокрема, крім випадків, передбачених частиною дев`ятою цієї статті, заборона вчиняти дії має стосуватися лише акцій або корпоративних прав, безпосередньо пов`язаних з предметом спору.

З аналізу вищевикладеного слідує, що позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії, а також забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.

Забезпечення позову за своєю правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів держави, територіальних громад, юридичних або фізичних осіб.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Таким чином, забезпечення позову може мати місце за наявності хоча б однієї з таких умов: невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду; невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Отже, під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших учасників (акціонерів) юридичної особи. З огляду на викладене, для вирішення питання про наявність правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову та вжиття відповідних заходів має значення правильне визначення предмета спору.

Крім того, суду необхідно здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості, адекватності та співмірності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

В обґрунтування наданої до суду заяви про забезпечення позову заявник зазначає, що Фізична особа ОСОБА_1 дружина ОСОБА_3 який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 про що свідчить свідоцтво про смерть. Заявник діючи у своїх та в інтересах дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , звертається до суду за захистом своїх порушених прав, та зазначає, що приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гончаренко Тарасом Андрійовичем були порушені права спадкоємців померлого ОСОБА_3 , а саме ОСОБА_1 (дружини), ОСОБА_4 (доньки) та ОСОБА_5 (доньки).

09.12.2022 року заявник ОСОБА_1 , звернулась до Четвертої Харківської нотаріальної контори з заявою про успадкування майна померлого чоловіка ОСОБА_3 про що свідчить витяг про реєстрацію у спадковому реєстрі № 70866291 від 09.12.2022 року.

В подальшому заявник ОСОБА_1 , 10.01.2023 року отримала листа від Державного нотаріуса Четвертої Харківської нотаріальної контори в порядку виконання обов`язків Куп`янської державної нотаріальної контори Харківської області, у якому зазначено: "Згідно поданої заяви, ви дружина ОСОБА_1 претендуєте на 1/2 частку всього спадкового майна, набутого під час зареєстрованого шлюбу з чоловіком ОСОБА_3 , що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.".

Також заявник ОСОБА_1 зазначає, що померлий ОСОБА_3 був засновником Приватного сільськогосподарського товариства "Рідкодуб" (, адреса: 62723, Харківська обл., Купянський р-н., с. Рідкодуб, вул. Чкалова, буд. 17), що перебувало в окупації російської федерації з 24.02.2022 року по 07.09.2022 року, та на даний час там тривають бойові дії. Також зазначає, що частка чоловіка ОСОБА_3 в статутному капіталі підприємства становила 2000,00 грн., що становить 100% статутного капіталу підприємства.

Проте 11.01.2023 року заявнику стало відомо, що згідно даних з Єдиного державного реєстру юридичних осію та фізичних осіб - підприємців, державним реєстратором ОСОБА_6 , проведено реєстрацію змін № дії /заявки 004000343 засновників Приватного сільськогосподарського товариства "Рідкодуб". Вказані дії вчинені після смерті засновника ОСОБА_3 , що підтверджується витягом із спадкового реєстру від 09.12.2022 року за № 70866291, номер у спадковому реєстрі № 70020694, номер у нотаріуса 155 / 2022. За твердженнями заявника, зазначені рейдерські дії по зміні засновника та незаконному захопленні підприємства проведені на підставі рішення № 1 засновників Приватного сільськогосподарського товариства "Рідкодуб" від 20.12.2022 року, що було посвідчене приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округа Гончаренко Тарас Андрійович, яке нібито підписано засновником громадянином України ОСОБА_3 та запрошеним громадянином ОСОБА_2 та затверджено розподіл часток у статутному капіталі підприємства наступним чином: ОСОБА_2 частка у статутному капіталі підприємства 2000,00 грн., що становить 100%. Відповідно до вищезазначеного рішення ОСОБА_3 був присутнім при підписанні вказаного рішення 20.12.2023 року, проте відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в 22:35 год.

За твердження заявника, нотаріусом ОСОБА_7 , посвідчено документ / рішення засновників, яке ОСОБА_3 не підписував, оскільки вже станом на ІНФОРМАЦІЯ_2 помер. В подальшому державним реєстратором Литовченко О.С. внесено зміни до Державного реєстру саме на підставі даного посвідченого рішення (підробленого). У відповідності до державних реєстрів приватному нотаріусу Гончаренко Т.А. було відомо про наявність спадкової справи, таким чином йому було відомо, що засновник ОСОБА_3 помер.

Також заявник зазначає, що при посвідченні договору купівлі - продажу корпоративних прав (частки у статутному капіталі), рішення № 1 засновника товариства, не отримано згоду подружжя для проведення відчуження майна набутого у шлюбі, чим порушені права одного із подружжя.

Тому, за твердженнями заявника, усі вищевказані протиправні дії, позбавляють останнього права на спільне майно яке було нажито під час спільного подружнього життя, також державний реєстратор та приватний нотаріус своїми діями позбавили майбутнього спільних дітей, оскільки усі кошти були інвестовані померлим чоловіком у Приватне сільськогосподарське товариство "Рідкодуб".

У зв`язку із чим, у заявника є обґрунтовані підстави вважати, що дане майно (корпоративні права), яке було нібито відчужене ОСОБА_2 (відповідачу) і яке було спільною сумісною власністю подружжя, може бути надалі відчужено на користь третіх осіб, та у разі невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи взагалі зробити неможливим в подальшому виконання рішення суду. Та на думку заявника, наявні усі правові підстави для задоволення заяви про забезпечення позову, що буде відповідати ефективному способу захисту прав та законних інтересів заявника, шляхом встановлення державним реєстраторам заборони здійснювати реєстраційні дії відносно Приватного сільськогосподарського товариства "Рідкодуб".

При цьому, заявник звертаючись до суду із даною заявою про забезпечення позову до фізичної особи ОСОБА_2 зазначає, що останній зобов`язується протягом 10 днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову пред`явити позов про визнання недійсним договору купівлі - продажу корпоративних прав (частки у статутному капіталі) Приватного Сільськогосподарського підприємства "Рідкодуб".

У силу положень статей 15, 16 Цивільного кодексу України, статті 20 Господарського кодексу України, статті 2 Господарського процесуального кодексу України кожна особа має право на захист свого права (охоронюваного законом інтересу) у разі його порушення, невизнання або оспорювання, у тому числі в судовому порядку.

Захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів (пункт 3 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України).

Зміст корпоративних прав та корпоративних відносин визначено статтею 167 Господарського кодексу України.

Корпоративними правами, згідно з частиною 1 статті 167 Господарського кодексу України, є права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Відповідно до частини 2 статті 167 Господарського кодексу України під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Зі змісту положень пункту 3 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України та статті 167 Господарського процесуального кодексу України сторонами у корпоративних спорах є:

- учасники (засновники, акціонери, члени) юридичної особи в тому числі, які вибули пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, тобто спори між учасниками юридичної особи;

- юридичні особи та її учасники (засновники, акціонери, члени), пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи спори між юридичною особою та учасником.

Дана позиція кореспондується з висновками Верховного Суду викладених у постанові від 02 травня 2018 року у справі № 912/779/17.

Суд також приймає до уваги, що пункт 3 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України не підлягає розширеному тлумаченню щодо справ, пов`язаних зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності господарського товариства, якщо однією зі сторін у справі не є учасник (засновник, акціонер) господарського товариства, у тому числі такий, що вибув.

Заявник обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, зокрема зазначає, що ОСОБА_3 який був чоловіком заявника ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заявник 09.12.2022 року заявником було отримано витяг про реєстрацію у спадковому реєстрі № 70866291, номер спадкової справи № 70020694.

11.01.2023 року заявнику стало відомо, що згідно даних з Єдиного державного реєстру юридичних осію та фізичних осіб - підприємців, державним реєстратором ОСОБА_6 , проведено реєстрацію змін № дії /заявки 004000343 засновників Приватного сільськогосподарського товариства "Рідкодуб". Вказані дії вчинені після смерті засновника ОСОБА_3 , що підтверджується витягом із спадкового реєстру від 09.12.2022 року за № 70866291, номер у спадковому реєстрі № 70020694, номер у нотаріуса 155 / 2022.

За твердженнями заявника, зазначені рейдерські дії по зміні засновника та незаконному захопленні підприємства проведені на підставі рішення № 1 засновників Приватного сільськогосподарського товариства "Рідкодуб" від 20.12.2022 року, що було посвідчене приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округа Гончаренко Тарас Андрійович, яке нібито підписано засновником громадянином України ОСОБА_3 та запрошеним громадянином ОСОБА_2 та затверджено розподіл часток у статутному капіталі підприємства наступним чином: ОСОБА_2 частка у статутному капіталі підприємства 2000,00 грн., що становить 100%.

За твердження заявника, нотаріусом ОСОБА_7 , посвідчено документ / рішення засновників, яке ОСОБА_3 не підписував, оскільки вже станом на ІНФОРМАЦІЯ_2 помер. В подальшому державним реєстратором Литовченко О.С. внесено зміни до Державного реєстру саме на підставі даного посвідченого рішення (підробленого).

Також заявник зазначає, що при посвідченні договору купівлі - продажу корпоративних прав (частки у статутному капіталі), рішення № 1 засновника товариства, не отримано згоду подружжя для проведення відчуження майна набутого у шлюбі, чим порушені права одного із подружжя.

Тому, за твердженнями заявника, усі вищевказані протиправні дії, позбавляють останнього права на спільне майно яке було нажито під час спільного подружнього життя, також державний реєстратор та приватний нотаріус своїми діями позбавили майбутнього спільних дітей, оскільки усі кошти були інвестовані померлим чоловіком у Приватне сільськогосподарське товариство "Рідкодуб".

Згідно з статті 45 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Відповідно до статті 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Верховний суд у справі №740/2194/15-ц зазначив, що факт одержання статусу спадкоємця учасника товариства лише засвідчує перехід до спадкоємця майнових прав померлого (частка у статутному капіталі, яка належала померлому учаснику товариства) та дає спадкоємцю право на вступ до господарського товариства. Право ж безпосередньої участі в управлінні господарським товариством (корпоративні права) спадкоємці набувають тільки з моменту вступу до господарського товариства, що має бути підтверджено відповідним рішенням загальних зборів товариства (витяг з постанови Верховного Суду України від 21 жовтня 2014 року у справі № 3-151гс14).

З аналізу вищевикладеного слідує, що спори за участю спадкоємців учасників господарського товариства, які ще не стали його учасниками, не є підвідомчими (підсудними) господарським судам.

Як вбачається із поданої до суду заяви про забезпечення позову (вих. № б/н від 31.01.2023 року) фізичної особи ОСОБА_1 , остання зазначає відповідачем фізичну особу ОСОБА_2 .

Враховуючи вищевикладене, аналіз суб`єктного складу заяви про забезпечення позову від 07.02.2023 року свідчить про те, що між сторонами виник спір, що підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Розглянувши матеріали заяви, суд зазначає, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частини 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України). Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є по-перше наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є фізична особа.

Отже, в порядку цивільного судочинства за загальним правилом можуть розглядатись будь-які справи, в яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

За даних обставин, зважаючи на те, що за суб`єктним складом сторін заява про забезпечення позову не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства, у зв`язку із чим, суд відмовляє у її прийнятті.

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 136-140, 232-235 Господарського процесуального кодекс України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити фізичній особі ОСОБА_1 у прийнятті до розгляду заяви про забезпечення позову (вих. № б/н від 31.01.2023 року).

2. Роз`яснити заявнику, що заява про забезпечення позову (вимоги) підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

3. Повернути фізичній особі ОСОБА_1 у прийнятті до розгляду заяви про забезпечення позову (вих. № б/н від 31.01.2023 року) та додані до неї документи заявнику, у тому числі квитанція № від 01.02.2023 року на суму 1 342,00 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, а саме 09 лютого 2023 року.

Ухвала підлягає оскарженню в порядку, передбаченому статтями 255-256 Господарського процесуального кодексу України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Східного апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили з врахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Інформацію щодо роботи суду та щодо розгляду конкретних судових справ можна отримати на сайті суду, а також за допомогою Телеграм-бота Господарського суду Харківської області https://t.me/GospSud_kh_bot.

Ухвалу підписано 09 лютого 2023 року

Суддя О.О. Ємельянова