ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2023 р. Справа№ 910/4037/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Барсук М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Кропивної Л.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інкос Компані"

на рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2022 року

у справі №910/4037/22 ( суддя Маринченко Я.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Веставтотрейд"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інкос Компані"

про стягнення 93 225,81 грн.,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Веставтотрейд" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інкос Компані" про стягнення 93 225,81 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 24.09.2020 між ТОВ «Веставтотрейд» та ТОВ «Інкос Компані» було укладено Договір №24/09/20-ТЗВ найму (оренди) спеціальної техніки та транспортних засобів. Після закінчення строку дії вказаного Договору, відповідачем орендоване майно позивачу повернуто не було, у зв`язку з чим ТОВ «Веставтотрейд» було нараховано орендну плату за період фактичного користування орендованим майном.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.09.2022 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інкос Компані» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Веставтотрейд» заборгованість у розмірі 93 225 грн 81 коп., та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2481 грн.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції зазначив, що Договір №24/09/20-ТЗВ від 24.09.2020 є продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, у зв`язку з чим позивачем правомірно заявлені до стягнення 93225,81 грн. в якості оплати орендованого майна.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Інкос Компані" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2022 року у справі №910/4037/22 та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції жодним чином не підтверджено, що ТЗ за договором, укладеним між сторонами, використовувалось саме апелянтом, оскільки судом не взято до уваги пояснення апелянта щодо характеристик об`єкта, на якому знаходилось даний ТЗ. За твердженням апелянта, судом першої інстанції здійснено хибний висновок про продовження строку дії договору оренди.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №910/4037/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: Барсук М.А. - головуюча суддя; судді - Пономаренко Є.Ю., Кропивна Л.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.11.2022 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інкос Компані" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2022 року у справі №910/4037/22 залишено без руху.

При цьому, апелянту було встановлено строк 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків шляхом звернення до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції, а також роз`яснити наслідки неподання такої заяви у вигляді відмови у відкритті апеляційного провадження.

Апелянтом протягом встановленого строку з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху були усунені недоліки.

Згідно з ч. 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвалою суду від 06.12.2022 року відкрито апеляційне провадження та роз`яснено сторонам, що апеляційна скарга буде розглянута без повідомлення (виклику) учасників справи.

Частина 10 ст. Господарського процесуального кодексу України також передбачає, що з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням учасників справи не заявлено.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

24.09.2020 між Товариством з обмеженою відповідальності «Веставтотрейд» (далі - Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інкос Компані» (далі - Орендар) було укладеного Договір №24/09/20-ТЗО найму (оренди) спеціальної техніки та транспортних засобів (далі Договір), відповідно до умов якого, Орендодавець передає, а Орендар приймає у тимчасове володіння та користування (оренду) спеціальну техніку, колінчастий дизельний підйомник Haulotte HA260PX, серійний номер AD120391 , 2008 року випуску (далі ТЗ) на будівельному майданчику Орендаря, а саме за адресою: Рівненська обл., Рівненський р-н, с. Городок, вул. Барона Штейнгеля, 4а (далі Об`єкт), перелік та марки яких наведено у Додатку №1 до цього Договору, що є невід`ємною складовою частиною. (п.1.1. Договору).

Орендодавець зобов`язаний надати ТЗ Орендарю у день та час зафіксований актом прийому-передачі ТЗ. Передача ТЗ в оренду здійснюється за Актом прийому-передачі ТЗ, що підписується Сторонами за формою, визначеною у Додатку №2 до цього Договору, що є невід`ємною складовою частиною. (п.3.1. Договору)

Відповідно до п.4.1. Договору, орендна плата за користування ТЗ визначена та погоджена Сторонами і наведена в Додатку №1 до цього Договору, що є невід`ємною складовою частиною.

Ціна Оренди (орендна ставки) визначена у Додатку №1 до Договору. (п.4.2. Договору)

Розрахунки за оренду ТЗ проводять щомісячно із розрахунку визначеної в Додатку №1 місячної орендної ставки. Сторони, що місячно (до 5 числа наступного після звітного місяця) підписують Акт прийому-передачі наданих послуг, у яких визначається загальна вартість оренди за звітний місяць і Орендар упродовж 10 робочих днів здійснює оплату за звітний місяць. (п.4.5. Договору)

Згідно п.6.2. Договору, орендар зобов`язується зокрема в повному обсязі сплачувати орендні платежі.

Відповідно до п.12.3. Договору, кожна із сторін має право припинити дію даного Договору в односторонньому порядку шляхом повідомлення іншої Сторони рекомендованим листом з повідомленням про вручення або будь-яким іншим зручним способом про розірвання даного Договору, що має бути отримано іншою Стороною не пізніше 5 календарних днів до запланованої дати розірвання даного Договору.

Протоколом узгодження ціни надання послуг з оренди ТЗ (Додаток №1 до Договору) сторони узгодили вартість послуг з оренди ТЗ за 1 місяць у розмірі 68000 грн.

На виконання умов Договору, сторонами було підписано та скріплено печатками Акт приймання-передачі ТЗ (Додаток №2 до Договору), відповідно до якого, Орендодавець передав, а Орендар прийняв «Haulotte HA260PX», серійний номер AD120391, 2008 року випуску.

Як вбачається з матеріалів справи, у період з вересня по грудень 2020 Договір сторонами виконувався, що підтверджується підписаними обома сторонами Актами здачі-приймання робіт (надання послуг) та платіжними дорученнями.

Як стверджує позивач, відповідачем порушено умови вказаного Договору в частині повної сплати орендної плати за користування ТЗ за період січень-лютий 2021, відповідно до рахунку-фактури №В-00000042 від 31.01.2021 на суму 59225,81 грн, акту №В-00000053 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.01.2021 на суму 59225,81 грн, рахунку-фактури №В-00000080 від 28.02.2021 на суму 34000 грн та акту №В-00000111 здачі-приймання робіт (надання послуг) від 28.02.2021 на суму 34000 грн.

22.10.2021 позивачем було надіслано рекомендованим листом на адресу відповідача вимогу про оплату заборгованості у розмірі 93225,81 грн разом з актами прийому-передачі наданих послуг.

Вказана вимога позивача було залишена без відповіді та задоволення, у зв`язку з чим останній звернувся з даним позовом до суду.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України, яка кореспондується зі ст. 283 Господарського кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

У відповідності до ст. 760 Цивільного кодексу України, предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Законом можуть бути встановлені види майна, що не можуть бути предметом договору найму. Предметом договору найму можуть бути майнові права.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та не спростовано відповідачем, згідно з актом приймання-передачі ТЗ орендодавець передав, а Орендар прийняв «Haulotte HA260PX», серійний номер AD120391, 2008 року випуску.

Відповідно до ст. 286 ГК України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Частиною 1 ст. 762 ЦК України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Позивачем заявлено до стягнення заборгованість з орендної плати за період січень-лютий 2021 року.

За доводами апелянта, відповідно до п. 13.2. договору він припинив свою дію 31.12.2020, у зв`язку з чим відповідач після закінчення дії Договору фактично не міг та не використовував орендоване майно.

Однак, такі твердження апелянта колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.

Частиною першою статті 763 Цивільного кодексу України встановлене загальне правило, за яким договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Відповідно до п. 13.2. договору він набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками і діє до 31.12.2020.

Згідно ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Пунктом 7.1. Договору сторони передбачили, що Орендар повертає Орендодавцю ТЗ по закінченню строку оренди, повернення ТЗ відбувається за Актом прийому-передачі ТЗ за підписами повноважних представник Сторін за формою, визначеною у Додатку №2 до цього Договору.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, матеріали справи не містять доказів повернення відповідачем позивачу орендованого майна по договору оренди.

Доводи відповідача, що судом першої інстанції не підтверджено, що орендоване майно використовувалось саме апелянтом колегія суддів відхиляє, оскільки як було встановлено вище, за актом приймання-передачі орендоване майно було передано саме відповідачу. Доказів передачі спірного майна третім особам матеріали справи не містять.

Крім того, на підтвердження користування відповідачем орендованим майном позивачем також було долучено до матеріалів справи відомості GPS-навігації щодо місцезнаходження ТЗ за період з 01.01.2021 по 28.02.2021.

Закінчення строку, на який було укладено договір оренди, є однією з підстав його припинення (частина четверта статті 291 Господарського кодексу України).

Виняток з наведеного правила передбачено частиною першою статті 764 Цивільного кодексу України, відповідно до якої в разі якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Також, відповідно до частини четвертої статті 284 ГК України у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Отже, норми статті 764 ЦК України та частини четвертої статті 284 ГК України визначають можливість продовження договору оренди на той самий термін і на тих самих умовах. При цьому для такого автоматичного продовження договору оренди передбачена особливість - відсутність заяви (повідомлення) однієї зі сторін про припинення чи зміну умов договору протягом місяця після закінчення терміну його дії.

Відсутність такого заперечення як в силу статті 764 ЦК України, так і частини четвертої статті 284 ГК України може мати прояв у "мовчазній згоді" і в такому випадку орендар саме в силу закону може розраховувати, що договір оренди вважається поновленим/продовженим на строк, який був раніше встановлений договором.

У контексті наведеного заява орендодавця про припинення договору оренди за закінченням строку договору є одностороннім правочином, який відображає волевиявлення орендодавця в орендних правовідносинах, що не потребує узгодження з орендарем в силу прямої норми закону, і є підставою для припинення відповідних зобов`язальних правовідносин.

Вказане вище узгоджується з правовими позиціями Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 19.05.2020 у справі № 910/719/19 (провадження № 12-18гс20), а також правовими позиціями Верховного Суду, викладеними в постанові від 01.06.2021 у справі № 916/2197/20.

Отже, якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється. Оскільки зазначеними нормами визначено умови, за яких договір оренди вважається пролонгованим на строк, який був раніше встановлений, і на тих самих умовах, що були передбачені договором, то для продовження дії договору не вимагається обов`язкового укладення нового договору або внесення змін до нього.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30.01.2020 у справі № 904/1207/19, від 28.05.2019 у справі № 911/2980/17, від 12.06.2018 у справі № 910/15387/17, від 05.06.2018 у справі № 904/7825/17, від 29.05.2018 у справі № 923/854/17.

Колегія суддів встановила, що в матеріалах справи відсутні докази вчинення позивачем (орендодавцем) протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору у належній формі дій щодо повідомлення орендаря про припинення договору. Лише 17.02.2021 позивачем було направлено на адресу відповідача повідомлення про розірвання договору.

Таким чином, враховуючи положення 764 ЦК України та частини четвертої статті 284 ГК України, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що договір оренди від 24.09.2020 продовжив свою дію на строк, який був раніше встановлений, і на тих самих умовах, що були передбачені договором.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.10.2021 відповідачем було надіслано рекомендованим листом на адресу відповідача вимогу про оплату заборгованості у розмірі 93 225,81 грн разом з актами прийому-передачі наданих послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи те, що заборгованість відповідача зі сплати орендних платежів за спірний період у розмірі 93 225,81 грн належним чином доведена, доказів сплати відповідачем вказаної суми у визначені строки та станом на час розгляду справи по суті спору матеріали справи не містять, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про обґрунтованість та наявність підстав задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати на суму 93 225,81 грн.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За наведених вище обставин, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, наведених в оскаржуваному рішенні, а тому відсутні підстави для скасування або зміни рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2022 року у справі №910/4037/22.

Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інкос Компані" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2022 у справі №910/4037/22 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2022 у справі №910/4037/22 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

4. Матеріали справи №910/4037/22 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в порядку, визначеному ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя М.А. Барсук

Судді Є.Ю. Пономаренко

Л.В. Кропивна