РІШЕННЯ

м. Київ

03.02.2023Справа № 910/10638/22
Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження

справу №910/10638/22

за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» (ідентифікаційний код: 31650052; 03150, м. Київ, вул. Казиміра Малевича, 31; e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1)

до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «АЛЬФА-ГАРАНТ» (ідентифікаційний код: 32382598; 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26)

про відшкодування шкоди в розмірі 11 778,14 грн,

без виклику представників учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія ВУСО» (далі - Товариство, позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «АЛЬФА-ГАРАНТ» (далі - Компанія, відповідач) про відшкодування шкоди в розмірі 11 778,14 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що:

- позивач виплатив потерпілій особі страхового відшкодування, згідно з умовами договору від 13.12.2019 №9-01 добровільного страхування наземного транспортного засобу (далі - Договір), внаслідок чого до Товариства перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки;

- пригода мала місце 09.10.2020 в м. Києві за участі ТЗ Audi Q3, д.р.н. НОМЕР_1 та ТЗ Volkswagen Jetta, д.р.н. НОМЕР_2 під керування ОСОБА_1 ;

- згідно з постановою судді Святошинського районного суду міста Києва від 07.12.2020 № 759/18771/20, винним у вчиненні ДТП визнано ОСОБА_1 , та притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.;

- відповідно до інформації, ЄЦБД МТСБУ цивільна відповідальність особи, винної в скоєнні ДТП на момент настання страхової події застрахована у відповідача за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР 200322118 (далі - Поліс), за яким ліміт за шкоду, заподіяну майну, становить 130 000 грн, франшиза - 0,00 грн;

- заява про виплату страхового відшкодування від 15.12.2 надіслана поштовим відправленням №806 та отримана представником Компанії 21.12.2020 та залишена без реагування

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.10.2022 прийнято позовну заяву до розгляду; відкрито провадження у справі № 910/10638/22; розгляд справи постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

26.10.2022 позивач подав суду клопотання про продовження процесуальних строків.

03.11.2022 позивачем на виконання вимог ухвали суду подано оригінали документів для огляду та клопотання про поновлення процесуального строку подання відповіді на відзив та документів на огляд.

25.11.2022 відповідач подав суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог повністю.

06.12.2022 позивач подав суду відповідь на відзив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.11.2022 відмовлено у продовженні процесуального строку встановленого судом.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №64/2022 (зі змінами, внесеними Указами №133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022, №341/2022 від 17.05.2022, №573/2022 від 12.08.2022, №757/2022 від 07.11.2022, які затверджені відповідними Законами України), затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року та продовжено з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

З урахуванням режиму воєнного стану та можливості повітряної тривоги в місті Києві у Господарському суді міста Києва встановлено особливий режим роботи й запроваджено відповідні організаційні заходи.

Справу розглянуто у розумні строки, ураховуючи вищевказані обставини та факти.

Розглянувши подані позивачем і відповідачем документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив на позовну заяву, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

13.12.2019 Товариством (страховик) і ОСОБА_2 (страхувальник) укладено Договір, відповідно до умов якого було застраховано майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме автомобіля «Audi Q3», д.р.н. НОМЕР_1 .

09.10.2020 в м. Києві за участі ТЗ «Audi Q3», д.р.н. НОМЕР_1 , та ТЗ «Volkswagen Jetta», д.р.н. НОМЕР_2 , під керування ОСОБА_1 , сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), у результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 07.12.2020 №759/18771/20, винним у вчиненні ДТП визнано ОСОБА_1 , та притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Цивільно-правова відповідальність власника «Volkswagen Jetta», д.р.н. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_3 застрахована Компанією відповідно до Полісу (франшиза - 0 грн; ліміт шкоди майну - 130 000 грн).

Згідно зі звітом від 09.06.2022 №31096 про визначення коефіцієнта фізичного зносу колісного транспортного засобу, такий коефіцієнт КТЗ «Audi Q3», д.р.н. НОМЕР_1 , станом на 03.02.2022 дорівнює 0.

Страхувальник звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

Позивачем складено страховий акт від 16.10.2019 №2066274-1 та було визначено суму страхового відшкодування на підставі розрахунку страхового відшкодування в розмірі 11 778,14 грн.

Позивач, виконуючи свої зобов`язання за договором страхування, сплатив страхове відшкодування у сумі 11 778,14 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 16.10.2020 №29857.

За приписами статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Таким чином, до позивача перейшло право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон).

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону).

Згідно зі статтею 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону (статті 9, 22 - 31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Як передбачено статтею 1194 ЦК України, в разі якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Водночас, зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок.

Пунктом 36.4 статті 36 Закону передбачено право страховика у разі настання страхового випадку здійснювати виплату страхового відшкодування (регламентна виплата безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

Разом з тим, згідно зі статтею 21 Закону на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно до статті 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

У разі, якщо цивільно-правова відповідальність особи застрахована, вона відповідає за заподіяну нею шкоду тільки у розмірі, який перевищує ліміт відповідальності страховика. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, та не відшкодовується шкода, пов`язана із втратою товарної вартості транспортного засобу, ці втрати підлягають відшкодуванню за рахунок особи, з вини якої заподіяна шкода.

Положеннями пунктів 7.36-7.41 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Фонду державного майна України та Мін`юсту від 24.11.2003 №142/5/2092 (далі - Методика), встановлено підстави та порядок розрахунку коефіцієнту фізичного зносу.

За змістом статті 12 Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Згідно до пункту 35.1 статі 35 Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Строки і порядок прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) страховиком та порядок його виплати або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) визначені статтями 36, 37 Закону.

Пунктом 33.2 статті 33 Закону встановлено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідний підрозділ МВС України про її настання. У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідного підрозділу МВС України розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

Матеріалами справи підтверджено, що особою винною у ДТП є ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована відповідачем.

Відповідно до Полісу ліміт відповідальності за шкоду майна складає 130 000 грн, а франшиза - 0 грн.

Таким чином, сума страхового відшкодування, що має бути сплачена відповідачем на користь позивача складає 11 778,14 грн.

15.12.2020 позивач надіслав відповідачу заяву від 15.12.2020 вих. № 2001176 на виплату страхового відшкодування на суму 11 778,14 грн, отримання якої 21.12.2020 представником Компанії підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправленням №806, копія якого долучена до матеріалів справи

У свою чергу, відповідач залишив вказану заяву без відповіді та реагування, страхове відшкодування не сплатив; доказів протилежного суду не подано.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач вказував на те, що ним було отримано 20.12.2020 від Товариства не заяву від 15.12.2020 вих. № 2001176, а позовну заяву.

Оскільки, позивачем не надіслано відповідну заяву протягом року з моменту ДТП, то в силу приписів статті 37 Закону у задоволенні позову слід відмовити.

Водночас з поданих відповідачем документів не вбачається, що у поштовому відправленні №806 ним було отримано не заяву від 15.12.2020 вих. № 2001176, а інший документ.

Враховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення 11 778,14 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин, враховуючи подані докази, які оцінені судом у порядку статті 86 Господарського процесуального кодексу України, позов підлягає задоволенню.

За приписами статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 240 та 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «АЛЬФА-ГАРАНТ» про відшкодування шкоди в розмірі 11 778,14 грн задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «АЛЬФА-ГАРАНТ» (ідентифікаційний код: 32382598; 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26) на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» (ідентифікаційний код: 31650052; 03150, м. Київ, вул. Казимира Малевича, 31; e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1) 11 778 (одинадцять тисяч сімсот сімдесят вісім) грн 14 коп. відшкодування та 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03.02.2023.

Суддя Ігор Курдельчук