РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.01.2023Справа № 910/6754/22

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рентінвест 3000"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Емі-Юа"

за участю третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохілс Веста"

за участю третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Стар Реаліті"

про стягнення 768 325,00 грн.

Суддя Людмила ШКУРДОВА

Секретар с/з Лисенко А.І.

Представники сторін: згідно протоколу судового засідання.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Рентінвест 3000» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Емі-Юа» про стягнення заборгованості за договором суборенди №19-РІ від 01.04.2018 року у розмірі 768 325,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем не у повному обсязі виконано зобов`язання зі сплати орендної плати та компенсації спожитих комунальних послуг за договором суборенди №19-РІ від 01.04.2018 року, укладеним між ТОВ «Рентінвест 3000» та ТОВ "Емі-Юа", у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість у сумі 768325,00 грн, з яких 9285,00 грн. - борг за компенсацію спожитих комунальних послуг, 759040 грн. - борг зі сплати орендної плати за період з листопада 2020 року по лютий 2022 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.08.2022 р. відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.11.2022 р. постановлено дану справу розглядати за правилами загального позовного провадження, призначити підготовче засідання на 29.11.2022 р. та залучити до участі у справі у процесуальному статусі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохілс Веста» та ТОВ «Стар Реаліті».

05.10.2022 р. до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позов, в якому він просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог повністю. Відповідач, заперечуючи пороти задоволення позову в частині заявлених до стягнення оплат комунальних послуг, вказував, що жодних доказів нарахування таких комунальних послуг відповідачеві позивачем не надано. Відповідач також вказує, що ним було направлено позивачу заяву про розірвання договору в односторонньому порядку, однак відповіді від позивача йому не надходило. Відповідач зазначає, що передане позивачем в суборенду відповідачу майно є частиною майнового комплексу загальною площею 28 223,10 кв.м., розташованого по вул. Будіндустрії, 6 в м. Києві, який станом на дату укладення договору суборенди № 19-P1 від 01.04.2018 був предметом іпотеки згідно з іпотечним договором від 25.12.2007. Однак, ні позивачем, ні іншими пов`язаними особами не надано доказів отримання згоди від первісного іпотекодержателя (ПАТ «УПБ») під час укладання договорів оренди та договорів суборенди, зокрема, договору № 19-РI від 01.04.2018, а відтак, договір суборенди № 19-PI від 01.04.2018 майнового комплексу, що знаходиться у місті Києві на вулиці Будіндустрії, 6, є нікчемним згідно з ч. 3 статті 12 Закону України «Про іпотеку», оскільки була відсутня згода іпотекодержателя при його укладені. Також відповідач вказував на укладення з ТОВ «Стар Реаліті» нового договору суборенди №36-01/01/21 від 01.01.2021.

10.01.2023 р. до Господарського суду міста Києва надійшли пояснення третьої особи щодо позову, в яких вона заперечує щодо задоволення позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.12.2022 р. закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті на 10.01.2023 р.

У судовому засіданні 24.01.2023 р. було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва,

ВСТАНОВИВ:

01.04.2018 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Рентінвест 3000" (орендар) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Емі-Юа" (суборендар) укладено договір суборенди № 19-РІ, відповідно до п. 1.1 якого орендар передає суборендареві за плату на певний строк у користування частину майнового комплексу за адресою: м. Київ, вул. Будіндустрії, 6, для здійснення суборендарем своєї господарської діяльності. У користування за Договором передається індивідуально визначене майно, що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Згідно з п. 1.2 договору за цим договором суборендар вступає у користування нежитловим приміщенням, що належить орендареві на праві користування (далі - «Об`єкт суборенди»). Об`єктом суборенди для цілей цього договору є приміщення площею 429,5 мІ.

Строк суборенди за договором починається з дати підписання сторонами акту приймання-передачі об`єкта суборенди та закінчується 31.03.2019 р. (останній день суборенди) (п. 1.3 договору).

Пунктом 5.1 договору сторони погодили розмір щомісячної суборендної плати за користування об`єктом суборенди у сумі 27313,72 грн.

Відповідно до п. 5.3 договору суборендна плата нараховується на щомісячній основі, починаючи з дати прийняття об`єкту суборенди суборендарем за актом приймання-передачі, по дату фактичного повернення об`єкта суборенди від суборендаря до орендаря за відповідним актом приймання-передачі. Суборендна плата сплачується на підставі рахунків орендаря в безготівковому порядку на поточний рахунок орендаря не пізніше 10-го числа кожного місяця суборенди. Орендар надає рахунки на сплату суборендної плати не пізніше 5-го числа місяця суборенди, при цьому, у разі неотримання суборендарем рахунку на сплату суборендної плати до 10-го числа розрахункового місяця, суборендар повинен сплатити суборендну плату на підставі Договору, у строк, визначений у цьому пункті Договору.

Відповідно до п. 5.7 договору компенсація вартості комунальних послуг здійснюється суборендарем на авансовій основі згідно рахунків, виставлених орендарем на основі показань лічильників. У разі відсутності лічильників енерго-, тепло- та водопостачання у межах об`єкта суборенди, суборендар зобов`язаний здійснити їх встановлення за власний рахунок. У разі відсутності відповідних лічильників розмір компенсації вартості спожитих комунальних послуг визначається орендарем згідно встановлених нормативних розрахунків. Розмір компенсації вартості комунальних послуг за перший місяць суборенди визначається орендарем на підставі даних орендаря про середню вартість комунальних послуг при користуванні об`єктом суборенди.

Згідно з п. 5.8 договору рахунки на компенсацію вартості комунальних послуг за кожен наступний за звітним місяць суборенди виставляються орендарем з розрахунку 100% вартості комунальних послуг, спожитих суборендарем у поточному місяці суборенди, не пізніше 15 числа кожного поточного місяця дії договору.

Пунктом 5.9 договору встановлено, що оплата вищевказаних рахунків здійснюється суборендарем не пізніше 18 числа кожного поточного місяця дії договору. Відсутність рахунку не звільняє суборендаря від обов`язку компенсувати вартість комунальних послуг.

На виконання договору суборенди позивач передав, а відповідач прийняв у тимчасове володіння та користування приміщення за адресою: 01013, м. Київ, вул. Будіндустрії, 6, у тому числі: офісне приміщення, площею 94,00 м.кв. в будівлі літ. «А» на першому поверсі; складські приміщення 241,00 м.кв.: № 1 площею 208,00 м.кв. та № 2 площею 33,00 м.кв.; відкриті майданчики: № 1 площею 53,00 м.кв. та № 2 площею 41,50 м.кв., в будівлі літ. «В1» та в межах корпусу «В1», що підтверджується актом прийому-передачі приміщення від 01.04.2018 р., який є додатком № 2 до договору суборенди.

12.10.2018 р. між ТОВ "Рентінвест 3000" (орендар) та ТОВ "Емі-Юа" укладено додаткову угоду №1 до договору суборенди №19-PI від 01.04.2018 р., пунктом 1.1 якої сторони погодили пункт 5.1 договору викласти у новій редакції збільшивши суборендну плату за користування об`єктом суборенди до суми 41693,12 грн. щомісячно, починаючи з 01.11.2018 р.

22.02.2019 р. між ТОВ "Рентінвест 3000" (орендар) та ТОВ "Емі-Юа" укладено додаткову угоду №2 до договору суборенди №19-PI від 01.04.2018 р., пунктом 1.1 якої сторони вирішили підпункт 1.2.1 пункту 1.2 договору викласти в новій редакції, а саме: «п. 1.2.1 приміщення площею 335,00 м. кв. та 152,00 м. кв. відкритого майданчику.».

Пунктом 1.2 додаткової угоди № 2 до договору сторони погодили пункт 5.1 договору викласти у новій редакції збільшивши суборендну плату за користування об`єктом суборенди до суми 47440,00 грн. щомісячно, починаючи з 01.03.2019 р.

Пунктом 2 додаткової угоди № 2 до договору сторони, погодили пункт 1.3 договору викласти у новій редакції: « 1.3. Строк суборенди за договором починається з дати підписання сторонами акту приймання-передачі об`єкта суборенди та закінчується 31.03.2020p.».

Пунктом 3 додаткової угоди № 2 до договору сторони, виклавши пункт 4.1 договору у новій редакції, погодили продовжити дію договору до 31.03.2020 р.

Згідно акта прийому-передачі відкритого майданчику від 01.03.2019 р. було збільшено площу переданого у суборенду відкритого майданчика за адресою: 01013, м. Київ, вул. Будіндустрії, 6 до 154,00 м.кв, в будівлі літ. «В1» та в межах корпусу «В1».

За змістом ч. 3 ст. 774 Цивільного кодексу України до договору піднайму застосовуються положення про договір найму.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з ч. 6 ст. 283 ГК України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Як вже зазначалося, сторони погодили строк дії договору суборенди №19-PI від 01.04.2018 р. до 31.03.2020 р.

Пунктом 8.1 договору суборенди сторони погодили, що протягом 2 календарних днів з дня закінчення строку суборенди, вказаного у п. 1.3 договору, або з моменту припинення дії договору суборендар зобов`язаний повернути орендодавцю об`єкт суборенди за актом приймання-передачі.

До настання строку, вказаного у п. 8.1 даного договору, суборендар зобов`язаний звільнити об`єкт суборенди від свого майна та підготувати його до передачі орендодавцю (п. 8.2 договору суборенди).

Згідно з ст. 764 ЦК України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Частиною 4 ст. 284 Господарського кодексу України встановлено, що строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Доказів повернення позивачу переданого відповідачу за договором суборенди № 19-РІ від 01.04.2018 р. об`єкту суборенди матеріали справи не містять.

Відповідач після закінчення строку, встановленого п. 4.1 договору суборенди в редакції додаткової угоди № 2, продовжував користуватися приміщеннями та складськими приміщеннями, розташованими за адресою: 01013, м. Київ, вул. Будіндустрії, 6.

Вказана обставина відповідачем не заперечувалась.

При цьому, пунктом 5.3 договору встановлено, що суборендна плата нараховується на щомісячній основі, починаючи з дати прийняття об`єкта суборенди суборендарем за актом приймання-передачі, по дату фактичного повернення об`єкта суборенди від суборендаря до орендаря за відповідним актом приймання-передачі.

Отже, процедура фактичної передачі і повернення об`єкта передбачена розділом 3 та 8 укладеного договору.

Фактичного повернення об`єкта оренди від відповідача позивачу шляхом підписання відповідного акту приймання-передачі не було.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що дія договору суборенди № 19-РІ від 01.04.2018 р. неодноразово продовжувалась.

Вказаний договір не визнано судом недійсним.

Доказів зворотнього суду не надано.

Також суду не надано доказів того, що ПАТ «Український професійний банк», як іпотекодержатель заперечував щодо передачі в довгострокову оренду спірного майна.

Відсутність заперечень іпотекодержателя щодо передачі в довгострокову оренду спірного майна, а також наявність у відповідача подальших орендних відносин щодо об`єкта оренди, підтверджується доданим до відзиву договором суборенди № 01-05/11/20 від 05.11.2020 р.

Згідно з ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Наведеним спростовуються посилання відповідача на нікчемність договору суборенди № 19-РІ від 01.04.2018 р.

Надані відповідачем повідомлення про розірвання договору суборенди № 19-РІ від 01.04.2018 р. не розцінюються судом у даному випадку, як такі, що направлені на припинення орендних відносин між позивачем та відповідачем, з огляду на встановлення судом факту неповернення об`єкту суборенди.

Відтак укладений між позивачем та відповідачем договір суборенди №19-PI від 01.04.2018 р. станом на час вирішення даного спору є дійсним.

Предметом позову є стягнення 759040 грн. боргу зі сплати орендної плати за період з листопада 2020 року по лютий 2022 року та 9285,00 грн. боргу за компенсацію спожитих комунальних послуг.

Відповідно до ст. 526 ЦК України та ч. 1 ст. 193 ГК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 ГПК України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідач у період з листопада 2020 року по лютий 2022 року не сплачував позивачу обумовлену договором суборенди №19-PI від 01.04.2018 р. щомісячну суборендну плату за користування об`єктом суборенди, у зв`язку з чим у відповідача виникла перед позивачем заборгованість у сумі 759040,00 грн. (47440,00 грн. х 16 міс. = 759040,00 грн.).

Враховуючи те, що відповідачем в порядку, визначеному нормами Господарського процесуального кодексу України, не було спростовано наявність заборгованості та не доведено припинення зобов`язання будь-яким передбаченим законом способом в частині суми боргу, суд вважає доведеними позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості зі сплати орендної плати у розмірі 759040,00 грн.

Враховуючи викладене вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості зі сплати орендної плати у розмірі 759040,00 грн. підлягає задоволенню.

Заявлена позивачем до стягнення заборгованість за компенсацію спожитих комунальних послуг у сумі 9285,00 грн. задоволенню не підлягає, з огляду на відсутність в матеріалах справи будь-яких доказів спожиття відповідачем вказаних послуг чи понесення позивачем витрат на комунальні послуги за використання відповідачем об`єкта суборенди.

Відповідно до ст. 129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Емі-Юа" (04205, м. Київ, пр т Оболонський, буд. 31, оф. 52, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рентінвест 3000" (01013, м. Київ, вул. Будіндустрії, 6, РНОКПП 41951723) 759040 (сімсот п`ятдесят дев`ять тисяч сорок) грн 00 коп. боргу зі сплати орендної плати та 11385 (одинадцять тисяч триста вісімдесят п`ять) грн. 60 коп. судового збору.

3. В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили через 20 днів з моменту виготовлення повного тексту рішення в разі не оскарження його в установленому порядку. Рішення може бути оскаржене в 20-денний строк до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя Людмила ШКУРДОВА

Дата складення тексту рішення: 01.02.2023