ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2023 Справа № 914/2695/22

За позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю «Галіція Сталь», м. Львів
до відповідача:Товариства з обмеженою відповідальністю «Тепло Буд Експерт», м. Львів-Винники
про:стягнення заборгованості, пені, інфляційних втрат, 3% річних
Суддя Крупник Р.В. Секретар Шевчук О.О.
Представники сторін:
від позивача:Паращак В.В. адвокат;
від відповідача:не з`явився.

ІСТОРІЯ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ.

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява ТОВ «Галіція Сталь» до ТОВ «Тепло Буд Експерт» про стягнення заборгованості, пені, інфляційних втрат, 3% річних.

Ухвалою від 31.10.2022 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, розгляд справи ухвалив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи по суті призначив на 28.11.2022.

Судове засідання призначене на 28.11.2022 не відбулося, у зв`язку із відсутністю електроенергії у будівлі Господарського суду Львівської області, про що свідчить наявний у матеріалах справи Акт про відключення електроенергії від 28.11.2022.

Ухвалою від 29.11.2022 розгляд справи по суті призначено на 23.12.2022.

Ухвалою від 23.12.2022 суд відклав розгляд справи по суті на 23.01.2023.

У судове засідання призначене на 23.01.2023представник позивача з`явився, подав до суду пояснення (вх. №1235/23 від 17.01.2023). У судовому засіданні представник позивача просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, а також долучити до матеріалів справи докази понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідач явки повноважного представника у судове засідання призначене на 23.01.2023не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив.

КЛОПОТАННЯ (ЗАЯВИ) СТОРІН.

У судовому засіданні представник позивача просив долучити до матеріалів справи докази понесення ТОВ «Галіція Сталь» витрат на професійну правничу допомогу, а саме:

- копію платіжного доручення №1259 від 20.01.2023;

- копії Актів прийому-передачі правової допомоги №5 від 09.01.2023 та №6 від 23.01.2023 до Договору про надання правової допомоги №18/22;

- копію Додатку №2 до Договору про надання правової допомоги №18/22 від 26.09.2022.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Враховуючи те, що перелічені вище докази подані стороною до закінчення судових дебатів, суд ухвалив долучити їх до матеріалів справи.

АРГУМЕНТИ СТОРІН.

Аргументи позивача.

Позов обґрунтовано тим, що 12.03.2021 між позивачем (підрядник) та відповідачем (замовник) укладено Договір підряду №12032021, згідно із яким підрядник зобов`язується виконати роботи, а замовник прийняти такі роботи та оплатити їх вартість.

Як стверджує позивач, свої зобов`язання за договором він виконав належним чином та здійснив обумовлені договором роботи, вартість яких разом із вартістю матеріалів склала 488020,00 грн. Разом з цим, відповідач своїх зобов`язань за договором не дотримався та не сплатив вартість наданих послуг у повному обсязі, у зв`язку із чим у нього виникла заборгованість у розмірі 162300,00 грн.

Зважаючи на це, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення 218277,31 грн., з яких 162300,00 грн. основної заборгованості, 24390,39 грн. пені, 27700,58 грн. інфляційних втрат, 3886,34 грн. 3% річних.

Аргументи відповідача.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначив наступне:

1) Нараховані позивачем суми інфляції та 3% річних є безпідставними, оскільки позивачем не надано доказів отримання рахунку ТОВ «Тепло Буд Експерт», що унеможливлює встановлення моменту виникнення обов`язку здійснення оплати за договором;

2) Рахунок на оплату №160не може братися до уваги судом, оскільки він складений на день раніше підписання додатку №2 до договору, а з його змісту неможливо встановити вартість матеріалів та обладнання;

3) Договором не передбачено порядку оплати видаткових накладних, а також відповідальність за невиконання таких грошових зобов`язань;

4) Відповідач визнає наявність у нього обов`язку оплатити позивачу суму основної заборгованості у розмірі 162300,00 грн. та надає контррозрахунки суми інфляції, 3% річних та пені. На його переконання загальна сума заборгованості повинна становити 174581,67 грн., з яких 162300,00 грн. основний боргу, 9767,86 грн. інфляційні втрати, 2484,56 грн. 3% річних, а 29,25 грн. пеня;

5) Відповідач просить розстрочити оплату вищевказаної суми рівними частинами на 6 місяців по одному платежу на місяць у розмірі 29096,95 грн., до 25 числа кожного місяця.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

12.03.2021 між позивачем (підрядник) та відповідачем (замовник) укладено Договір підряду №12032021 (надалі Договір), згідно із п. 1.1. якого замовник доручає, а підрядник зобов`язується на власний ризик у відповідності до умов даного договору виконати: Виготовлення та монтаж дверей за адресою: «Будівництво багатоквартирних житлових будинків на вул. Пимоненка у м. Львів» (надалі об`єкт), а замовник зобов`язується прийняти ці роботи та оплатити їх.

Детальний зміст (обсяги та види) робіт, які підрядник зобов`язується виконати відповідно до цього договору, визначається у договірній ціні (додаток №1, 2 до цього договору), яка з моменту її підписання сторонами стає невід`ємною частиною цього договору. Внесення будь-яких змін до переліку робіт за цим договором здійснюється за взаємною згодою сторін шляхом підписання відповідного додаткового договору або додаткової угоди (п. 1.2. Договору).

У матеріалах справи наявні Додаток №1 та 2 до Договору, у яких сторони погодили технічні характеристики дверей металевих квартирних та договірну ціну їх виготовлення і монтажу у загальному розмірі 501020,00 грн. (50420,00 + 450600,00).

Згідно із п. 1.4. Договору підписання цього договору сторонами свідчить про те, що замовник надав підряднику усю необхідну документацію, відповідно до якої підрядник зобов`язується проводити роботи.

У розділі 2 Договору сторони погодили порядок виконання робіт, порядок приймання-передачі виконаних робіт.

Підписанням даного договору сторони підтверджують, що замовник передав підряднику будівельний майданчик на об`єкті (створив усі необхідні умови, необхідні для виконання робіт) (п. 2.3.).

Приймання-передача робіт за цим договором здійснюється після їх завершення. Підрядник протягом 3 календарних днів з моменту завершення виконання робіт за договором передає замовнику два примірники акту приймання-передачі виконаних робіт (п. 2.6. Договору).

Замовник протягом 3-ох календарних днів з моменту отримання Акту приймання-передачі перевіряє обсяги виконаних робіт, їх якість та відповідність умовам договору та підписує акт приймання-передачі, після чого повертає один екземпляр акту підряднику або надає йому мотивовану письмову відмову від підписання акту з вказівкою на недоліки, виявлені у виконаних роботах. Вказані недоліки підлягають усуненню підрядником за його рахунок протягом 5 (п`яти) календарних днів з моменту отримання письмової відмови замовника. Акт приймання-передачі при цьому підписується негайно після усунення відповідних недоліків підрядником (п. 2.7.).

На виконання умов Договору позивач здійснив роботи із виготовлення і монтажу дверей на загальну суму 437600,00 грн., що підтверджується Актами здачі-приймання робіт (надання послуг) №19 від 01.04.2022 на суму 273850,00 грн., а також видатковою накладною №86 від 16.05.2022 на суму 163750,00 грн.

Крім цього, у матеріалах справи наявний Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №13 від 27.05.2021 на суму 50420,00 грн., щодо якого відсутній спір у справі.

У розділі 4 сторони передбачили положення щодо договірної ціни та порядку розрахунків за виконані роботи.

Замовник оплачує виконані роботи за цим договором за ціною, яка вказана у додатку №1, 2 до цього договору (п. 4.1.).

Розрахунки за виконані роботи проводяться в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на поточний рахунок підрядника, в наступному порядку:

- замовник протягом 3-х банківських днів з моменту отримання відповідного рахунку від підрядника проводить передоплату у розмірі 80% вартості матеріалів та обладнання. Вказана передоплата може бути використана підрядником виключно для закупівлі матеріалів,необхідних для виконання робіт за цим договором (п. 4.2.1.);

- остаточний розрахунок за виконані роботи замовник проводить протягом 3-ох банківських днів з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі виконаних робіт (п. 4.2.2.).

Судом встановлено, що відповідач повністю оплатив вартість робіт виконаних позивачем згідно Акту №13 від 27.05.2021, що підтверджується копією платіжного доручення №6705 від 17.03.2021.

Крім цього, позивач виставив відповідачу рахунок на оплату №160 від 23.09.2021 на суму 450600,00 грн.

Згідно із вказаним рахунком відповідач перерахував позивачу 225300,00 грн. в якості авансу за Договором, що підтверджується копією платіжного доручення №8038 від 24.09.2021.

Надалі між сторонами було підписано Акт звірки взаємних розрахунків за період: 01.01.2021 22.06.2022, зі змісту якого вбачається, що станом на 22.06.2022 позивач виконав роботи на суму 437600,00 грн. (273850,00 + 163750,00), а відповідач сплатив їх частково у розмірі 225300,00 грн. Кінцеве сальдо становить 212300,00 грн.

Виписками за рахунками за 01.08.2022 та за 19.07.2022 підтверджується факт перерахування відповідачем на виконання Акту звірки взаємних розрахунків суми у загальному розмірі 50000,00 грн. (20000,00+30000,00).

З наведеного вище вбачається часткове виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором у розмірі 275300,00 грн. (225300,00 + 50000,00).

У матеріалах справи наявний гарантій лист вих. №ТБЕ-214 від 01.08.2022, згідно із яким відповідач визнає і гарантує сплату боргу у розмірі 182300,00 грн.

Позивач направив на адресу відповідача лист-вимогу про сплату заборгованості вих. №22062022-1Г від 22.06.2022, який залишився без належного реагування.

У пункті 7.3. Договору передбачено, що у випадку порушення замовником строків проведення розрахунків, передбачених в п. 4.2.2. даного договору, він сплачує підряднику на його вимогу пеню у розмірі 0,2% (нуль цілих дві десятих) від суми заборгованості за кожен день прострочення.

На підставі 7.3. Договору, а також ч. 2 ст. 625 ЦК України позивач здійснив нарахування на основну суму заборгованості 24390,39 грн. пені, 27700,58 грн. інфляційних втрат, 3886,34 грн. 3% річних.

ОЦІНКА СУДУ.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Як передбачено ст. 174 ГК України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Судом встановлено, що між позивачем (підрядник) та відповідачем (замовник) укладено Договір підряду №12032021 від 12.03.2021.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

З матеріалів справи вбачається, що Договір укладено на виготовлення і монтаж дверей металевих квартирних.

Відповідно до ч. 1 ст. 843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Частиною 1 ст. 844 ЦК України передбачено, що ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником.

Положеннями п. 1.2. Договору встановлено, що детальний зміст (обсяги та види) робіт, які підрядник зобов`язується виконати відповідно до цього договору, визначається у договірній ціні (додаток №1, 2 до цього договору), яка з моменту її підписання сторонами стає невід`ємною частиною цього договору.

У Додатках №1 та №2 до Договору сторони погодили технічні характеристики дверей металевих квартирних та договірну ціну їх виготовлення і монтажу, яка становить 501020,00 грн. (50420,00 + 450600,00).

Згідно із п. 2.6. Договору приймання-передача робіт за цим договором здійснюється після їх завершення. Підрядник протягом 3 календарних днів з моменту завершення виконання робіт за договором передає замовнику два примірники акту приймання-передачі виконаних робіт.

Свої зобов`язання за Договором позивач виконав належним чином, здійснив роботи погоджені сторонами у додатках до Договору, а відповідач прийняв їх без жодних зауважень. Загальна вартість виконаних робіт становить 488020,00 грн.

Вказані обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи Актами здачі-приймання робіт (надання послуг), а також видатковою накладною.

У відповідності до приписів ст. 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

У пункті 4.2. Договору сторони погодили, що розрахунки за виконані роботи проводяться в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на поточний рахунок підрядника, в наступному порядку:

- замовник протягом 3-х банківських днів з моменту отримання відповідного рахунку від підрядника проводить передоплату у розмірі 80% вартості матеріалів та обладнання. Вказана передоплата може бути використана підрядником виключно для закупівлі матеріалів, необхідних для виконання робіт за цим договором (п. 4.2.1.);

- остаточний розрахунок за виконані роботи замовник проводить протягом 3-ох банківських днів з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі виконаних робіт (п. 4.2.2.).

Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом предметом позову у даній справі є стягнення заборгованості за Актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №19 від 01.04.2022 та видатковою накладною №86 від 16.05.2022, згідно із якими загальна вартість виконаних робіт становить 437600,00 грн., а також вимоги про стягнення штрафні санкції та коштів, передбачених ст. 625 ЦК України у зв`язку із несвоєчасною сплатою авансових платежів та кінцевої заборгованості.

Суд зазначає, що задля правильного вирішення спору, необхідно визначити момент виникнення прострочення окремо за авансовими і остаточними платежами передбаченими Договором.

1. Щодо прострочення авансового платежу передбаченого п. 4.2.1. Договору за Актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №19 від 01.04.2022 та видатковою накладною №86 від 16.05.2022

Позивач долучив до матеріалів справи рахунок на оплату №160 від 23.09.2021 на суму 450600,00 грн. Згідно із цим рахунком сума, що підлягає до сплати відповідачем складається із вартості робіт по виготовленню та монтажу дверей за Договором у кількості 34 шт.

Згідно платіжного доручення №8038 від 24.09.2021 відповідач сплатив позивачу 225300,00 грн., зазначивши у призначені платежу, що перераховує позивачу аванс за виготовлення та монтаж дверей (Пимоненка) згідно рахунку №160 від 23.09.2021.

Відтак, матеріалами справи підтверджується те, що рахунок на оплату №160 від 23.09.2021 був у відповідача 24.09.2021, а тому за умовами договору, на ТОВ «Тепло Буд Експерт» покладався обов`язок протягом 3-х банківських днів, тобто до 29.09.2021 включно, провести передоплату у розмірі 80% вартості матеріалів та обладнання.

Зважаючи на викладене вище, суд відхиляє доводи відповідача про неможливість встановлення моменту виникнення прострочення зі сплати авансового платежу за вказаним рахунком.

У цьому контексті важливо зазначити, що загальна вартість робіт наданих позивачем відповідно до Акту №19 від 01.04.2022 та видаткової накладної №86 від 16.05.2022 дорівнює 437600,00 грн. (273850,00 + 163750,00), що на 13000,00 грн. менше, ніж сума визначена рахунком на оплату №160 від 23.09.2021. При цьому загальна кількість дверей, які позивач повинен був виготовити та фактично виготовив у вказаних документах однаково становить 34 шт.

Зважаючи на це, а також враховуючи відсутність доказів виконання робіт на означену вище суму (13000,00 грн.), суд переконаний, що розмір авансу, який підлягав сплаті відповідачем до 29.09.2021 включно повинен визначатися від вартості фактично виконаних робіт та становити 350080,00 грн. (437600,00 х 80/100).

У протилежному випадку сума авансу не відповідатиме реальному (фактичному) обсягу договірного зобов`язання ТОВ «Тепло Буд Експерт».

Слід зауважити, що у письмових поясненнях позивач також наголошує на необхідності визначення розміру авансового платежу від суми 437600,00 грн.

Оскільки передбачений п. 4.2.1. Договору обов`язок відповідач виконав лише частково у сумі 225300,00 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №8038 від 24.09.2021, у нього, починаючи з 30.09.2021, виникло прострочення за авансовим платежем на суму 124780,00 грн. (350080,00 - 225300,00).

Означена вище сума була часткового погашена відповідачем, а саме:

- 19.07.2022 у розмірі 30000,00 грн. Відтак, починаючи з 20.07.2022 сума простроченої заборгованості за авансом становила 94780,00 грн. (124780,00 30000,00);

- 01.08.2022 у розмірі 20000,00 грн. Відтак, починаючи з 02.08.2022 сума простроченої заборгованості за авансом становила 74780,00 грн. (94780,00 20000,00).

2. Щодо прострочення остаточного платежу передбаченого п. 4.2.2. Договору за Актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №19 від 01.04.2022 та видатковою накладною №86 від 16.05.2022

А) Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №19 від 01.04.2022

01.04.2022 між сторонами підписано Акт №19, згідно із яким позивач виконав обумовлені Договором роботи із виготовлення та монтажу дверей у кількості 21 шт. на суму 273850,00 грн.

Зважаючи на те, що сума авансу за вказані роботи становить 219080,00 грн. (273850,00 х 80/100), а відповідач 24.09.2021 уже сплатив авансовий платіж у розмірі 225300,00 грн., то у відповідача відсутнє прострочення за авансовим платежем за актом №19 від 01.04.2022, однак з 07.04.2022 за цим актом виникло прострочення за остаточним платежем передбаченим п. 4.2.2. Договору на суму 54770,00 грн. (273850,00 219080,00).

Сума авансового платежу в частині переплати 6220,00 грн. (225300,00 - 219080,00), була спрямована в погашення авансу за видатковою накладною №86 від 16.05.2022.

Б)Видаткова накладна №86 від 16.05.2022

16.05.2022 між сторонами підписано видаткову накладну №86, згідно із якою позивач виконав обумовлені Договором роботи із виготовлення та монтажу дверей у кількості 13 шт. на суму 163750,00 грн.

Розмір авансу із вказаної суми становить 131000,00 грн. (163750,00 х 80/100), та був частково сплачений, а саме: 24.09.2021 у розмірі 6220,00 грн.; 19.07.2022 у розмірі 30000,00 грн.; 01.08.2022 у розмірі 20000,00 грн.

Відтак, як зазначалося вище, сума простроченої заборгованості за авансом згідно Видаткової накладної №86 від 16.05.2022 становить 74780,00 грн.

Крім цього з 20.05.2022 за цією видатковою накладною у відповідача є прострочення остаточного платежу передбаченого п. 4.2.2. Договору а суму 32750,00 грн. (163750,00 - 131000,00).

Слід також зауважити, що у даній справі надана позивачем видаткова накладна є належним та допустимим доказом виконання робіт згідно із Договором. Незалежно від назви, такий документ, містячи посилання на Договір, а також підписи обох сторін, засвідчує факт виконання підрядником своїх зобов`язань та прийняття їх замовником.

Таким чином, до цього документа застосовуються положення п. 4.2. Договору про розрахунки за виконані роботи. Відтак, суд відхиляє доводи відповідача у цій частині.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як передбачено ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З огляду на все викладене вище, судом встановлено, що у відповідача перед позивачем існує основна сума заборгованості у розмірі 162300,00 грн. (488020,00 - 325720,00).

Сума основної заборгованості відповідачем визнається, про що свідчить зміст відзиву на позовну заяву.

Оскільки в процесі розгляду справи відповідачем не надано доказів повної чи часткової сплати вказаного вище розміру основної заборгованості, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення із ТОВ «Тепло Буд Експерт» суми у розмірі 162300,00 грн. є законною, обґрунтованою та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Звернувшись до суду із позовом,позивач також просить стягнути на його користь 24390,39 грн. пені, 27700,58 грн. інфляційних втрат, 3886,34 грн. 3% річних.

Відповідач заперечує проти заявлених до стягнення сум. На його переконання сума інфляційних втрат повинна становити 9767,86 грн., 3% річних - 2484,56 грн., пені - 29,25 грн.

З цього приводу суд зазначає таке.

У пункті 7.3. Договору передбачено, що у випадку порушення замовником строків проведення розрахунків, передбачених в п. 4.2.2. даного договору, він сплачує підряднику на його вимогу пеню у розмірі 0,2% (нуль цілих дві десятих) від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Слід зауважити, що відповідно до ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» розмір пені, передбачений статтею 1 цього закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Оскільки розмір пені передбачений договором перевищує розмір подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, то нарахування пені у даній справі обмежується подвійною обліковою ставкою Національного банку України. Крім цього, за умовами договору, пеня нараховується на суму простроченого кінцевого платежу, а не на прострочення авансу.

Як передбачено ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Проаналізувавши наявні матеріали справи, дослідивши зміст та способи розрахунків, що використані сторонами у заявах по суті справи, суд, враховуючи встановлені вище дати прострочення платежів за Договором, а також часткові оплати відповідача, дійшов висновку, що обидві сторони неправильно здійснювали обрахунок пені, інфляційних втрат та 3% річних.

При нарахуванні 3% річних за прострочення авансового платежу позивач помилково визначив першим днем прострочення 27.09.2021, оскільки останнім (третім банківським) днем здійснення відповідного платежу є 29.09.2021. Відтак, першим днем прострочення авансового платежу є 30.09.2021, тобто наступний день, що йде за останнім днем здійснення платежу передбаченого п. 4.2.1. Договору.

Позивач помилково визначив, що сума заборгованості за остаточними платежами передбаченими п. 4.2.2. Договору становить 127540,00 грн., у зв`язку із чим безпідставно нараховував на цю суму 3% річних, інфляційні втрати та пеню. Розмір заборгованості відповідача за остаточними платежами передбаченими п. 4.2.2. Договору становить 87520,00 грн. (54770,00 + 32750,00).

Що стосується контррозрахукнів відповідача, то ТОВ «Тепло Буд Експерт» помилково не нараховує інфляційні втрати та 3% річних на суму простроченого авансового платежу у розмірі 124780,00 грн. за період з 30.09.2021 по 19.07.2022; на суму 94780,00 грн. за період з 20.07.2022 по 01.08.2022; на суму 74780,00 грн. за період з 02.08.2022 по 14.10.2022.

Крім цього, відповідач не враховує, що, починаючи з 07.04.2022, у нього виник борг за платежем передбаченим п. 4.2.2. Договору за Актом №19 від 01.04.2022 на суму 54770,00 грн.

Щодо видаткової накладної, то, починаючи з 20.05.2022, сума боргу за остаточним платежем передбаченим п. 4.2.2. Договору становила 32750,00 грн. При цьому, як уже зазначалось судом, відповідна накладна є належним та допустимим доказом виконання робіт за Договором, а тому до неї застосовуються положення Договору, зокрема і п. 7.3. про нарахування пені. Вказане не враховано відповідачем, що призвело до неправильного проведення розрахунків інфляційних втрат, 3% річних та пені.

У даній справі наявні підстави для часткового задоволення позовних вимог про стягнення пені, інфляційних втрат, 3% річних, а саме у розмірі 16736,70 грн., 24915,97 грн. та 3385,58 грн. відповідно.

При цьому розмір 3% річних та інфляційних втрат за прострочення авансового платежу становить 2320,95 грн. та 18826,28 грн. відповідно. В свою чергу, розмір 3% річних, інфляційних втрат та пені за прострочення остаточних платежів передбачених п. 4.2.2. Договору становить 1064,63 грн., 6089,69 грн. та 16736,70 грн. відповідно.

Зважаючи на все викладене вище, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

У відзиві на позовну заяву відповідач просить суд розстрочити оплату визнаної ним суми позовних вимог рівними частинами на 6 місяців по одному платежу на місяць у розмірі 29096,95 грн., до 25 числа кожного місяця.

З цього приводу суд зазначає, що згідно із ч. 1 ст. 239 ГПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Розстрочка виконання рішення суду це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду щодо сплати загальної суми боргу частинами. Надання розстрочки судом полягає у визначенні розміру щомісячних платежів з метою погашення всієї суми боргу, визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку сплати останнього платежу на підставі розстрочки рішення має бути виконано повністю.

Закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

Вирішуючи питання про розстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 10 Постанови №14 від 26.12.2003 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Як на підставу свого клопотання ТОВ «Тепло Буд Експерт» посилається на запровадження на території України воєнного стану, що критично впливає на його діяльність. Постійна загроза ракетних ударів зупиняє роботу товариства, у зв`язку із чим воно перебуває у тяжкому економічному становищі. Крім цього, відповідач вказує, що у нього існує заборгованість з серпня 2022 року по виплаті заробітної плати та борг перед податковими органами щодо несплати єдиного внеску нарахованого на суми заробітної плати та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

У відповіді на відзив позивач заперечує проти вказаного клопотання з тих підстав, що ТОВ «Галіція Сталь» також має фінансової труднощі та хотіло мирним шляхом врегулювати спір, однак відповідач не виконав своїх зобов`язань, встановлених ним же ж у гарантійному листі від 01.08.2022. Позивач зауважує, що борг у розмірі 84760,00 грн. (недоплата авансу) виник у відповідача ще до введення воєнного стану.

Розглянувши клопотання відповідача про розстрочку виконання рішення суду, врахувавши подані позивачем заперечення, суд дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення.

Так, відповідачем не доведено належними та допустимими доказами перебування товариства у тяжкому фінансовому становищі. Надана ним заява про сплату заборгованості по заробітній платі не може братися до уваги судом, оскільки з її змісту неможливо встановити, чи перебуває особа, яка оформляла відповідну заяву у трудових відносинах із відповідачем. ТОВ «Тепло Буд Експерт» не надало суду копії трудового договору, наказу про прийняття на роботу відповідної особи, трудової книжки тощо.

Що стосується витягу з кабінету платника податків відмови в наданні довідки про відсутність заборгованості з платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, то така не може бути беззаперечним свідченням скрутного матеріального становища відповідача, оскільки з її змісту не зрозуміло, яка саме сума заборгованості наявна у ТОВ «Тепло Буд Експерт».

Зважаючи на це, суд позбавлений можливості встановити чи відповідна сума може бути непосильним фінансовим тягарем, який ускладнює або виключає виконання рішення суду.

Крім цього, сам по собі відповідний витяг не може свідчити про наявність виняткового випадку або особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

Що стосується введення на території України воєнного стану, то у постанові Верховного Суду від 25.01.2022 у справі №904/3886/21 зазначено: «…Форс-мажорні обставини не мають преюдиціального (заздалегідь встановленого) характеру. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона, яка посилається на конкретні обставини, повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Те, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що наявність форс-мажорних обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органом …».

Таким чином, саме по собі посилання на введення воєнного стану без надання доказів впливу такої обставини на діяльність відповідача (причинно-наслідкового зв`язку) не може бути доведеним свідченням виникнення форс-мажорних обставин, як виняткових обставин, встановлення яких є необхідними для розстрочення виконання рішення суду.

Таким чином, підстави для задоволення відповідного клопотання відповідача на момент ухвалення рішення у даній справі відсутні.

Разом з тим, суд звертає увагу, що відповідач вправі повторно звернутися до суду із клопотанням про розстрочку виконання рішення, надавши при цьому необхідні докази.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

У відповідності до ч. 1 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Так, п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України встановлено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 3110,02 грн.

Окрім судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, позивач також просить покласти на відповідача 14500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Проаналізувавши доводи сторін в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, а також докази подані на їх підтвердження, суд зазначає наступне.

Відповідно п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.

Пункт 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначає відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно із ч. 2 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Як передбачено ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу позивачем було подано до суду:

1) копію Договору про надання правової допомоги №18/22 від 26.09.2022 (надалі Договір №18/22), у пункті 1.1. якого, зокрема передбачено, що Адвокатське бюро «Паращак та Партнери», в особі керівника, адвоката Паращака Василя Васильовича (адвокат, що безпосередньо надає правову допомогу) зобов`язується впродовж дії договору надавати клієнту наступні види правової допомоги:

- надання правової інформації, консультацій i роз`яснень з правових питань щодо стягнення заборгованості із замовників клієнта та стягнення заборгованості з клієнта;

- складення заяв, позовних заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів клієнта у судах під час здійснення господарського, адміністративного судочинства, а також в інших державних органах, виконавчих службах, перед фізичними та юридичними особами в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити адвокату гонорар та фактичні витрати, необхідні для виконання умов договору.

Детальний перелік, обсяг правової допомоги чи її вид описується в додатках, котрі підписані сторонами впродовж дії договору.

У п. 3.1. Договору №18/22 його сторони передбачили, що клієнт зобов`язується оплатити АБ «Паращак та Партнери» відповідний гонорар за надання певного виду чи обсягу правової допомоги адвокатом, в тому порядку та в тому розмірі, як це описали сторони у відповідних додатках.

Згідно із п. 5.1, 5.3. Договору №18/22 адвокат після надання певного етапу правової допомоги чи після завершення всього обсягу послуг з надання правової допомоги надсилає клієнту акт про надання правової допомоги (наданих послуг) або звіт наданих послуг. Клієнт впродовж 3х днів з дня отримання такого акту або звіту зобов`язаний його підписати та один примірник повернути адвокату.

2) копію Додатку №2 до Договору №18/22 від 05.10.2022, у якому сторони погодили виплату гонорару в загальному розмірі визначеному в п. 4. цього додатку за надання адвокатом правничої допомоги клієнту щодо складення процесуальних документів та захисту і представництва його прав у господарському судочинстві (1й інстанції) щодо стягнення з ТОВ «Тепло Буд Експерт» заборгованості, що виникла на підставі договору підряду.

У пункті 4 Додатку передбачено суми, з яких складається гонорар та порядок його оплати, а саме:

- первинна консультація, ознайомлення з документами, аналіз документів, написання позовної заяви 3700,00 грн. за 7 год. витраченого часу. Оплачується авансом до 20.10.2022;

- правові консультації адвоката в процесі розгляду справи щодо позиції клієнта в справі, щодо мирової угоди чи інших процесуальних питань 2300,00 грн. за 4 год. витраченого часу. Оплачується впродовж 3х днів з дня ухвалення судом рішення (1 інстанція);

- підготовка відповіді на відзив, заперечення відповіді на відзив або пояснення в справі 2700,00 грн. за 4,5 год. витраченого часу. Оплачується впродовж 3х днів з дня подання відзиву/заперечення відповіді на відзив до суду;

- підготовка будь-яких клопотань 800,00 грн. за одне клопотання за 1,5 год. витраченого часу. Оплачується в день підготовки клопотання;

- представництво клієнта в одному судовому засіданні 1500,00 грн. за 2 год. витраченого часу. Оплачується в день проведення судового засідання.

3) Копії Актів прийому-передачі наданої правової допомоги (наданих послуг) згідно із Договором №18/22 про надання правової допомоги №2 від 25.10.2022 на суму 3700,00 грн., №4 від 30.11.2022 на суму 2700,00 грн., №5 від 09.01.2023 на суму 1500,00 грн., №6 від 23.01.2023 на суму 3800,00 грн.

4) Копії платіжних доручень про сплату позивачем вартості наданих послуг №821 від 20.10.2022 на суму 5100,00 грн., з яких сума в розмірі 2700,00 грн. була зарахована згідно із заявою позивача вих. №13012023-1Г від 13.01.2023 у сплату вартості наданих послуг за Актом №4 від 30.11.2022; №1186 від 09.01.2023 на суму 3000,00 грн.; №1259 від 20.01.2023 на суму 2300,00 грн.

У матеріалах справи наявні також оригінал ордеру серії ВС №1164948 від 14.10.2022 виданого АБ «Паращак та Партнери» адвокату Паращаку В.В. та копія свідоцтва про права на заняття останнім адвокатською діяльністю серії ЛВ №000729 від 08.09.2017.

Здійснивши аналіз та оцінку наданих позивачем доказів понесення ним витрат на професійну правничу допомогу у справі, суд дійшов висновку, що факт надання позивачу професійної правничої допомоги адвокатом Паращаком В.В. підтверджується матеріалами справи.

При цьому загальна сума наданих ним послуг становить 11700,00 грн., що вбачається зі змісту Актів прийому-передачі наданої правової допомоги (наданих послуг).

Вказана сума є меншою від визначеного у позові попереднього орієнтовного розрахунку суми витрат на професійну правничу допомогу, яка становить 14500,00 грн., а тому розподіл витрат здійснюється судом, виходячи із остаточної, належним чином підтвердженої суми (11700,00 грн.).

Приписами ч. 5 ст. 129 ГПК України визначено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Пунктом 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як уже зазначалось вище, позовні вимоги задоволенні судом частково, а саме у загальному розмірі 207338,25 грн., що становить 95,00% від заявленої до стягнення суми.

Враховуючи те, що понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу підтверджено документально лише на суму 11700,00 грн., а також зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку, що витрати на професійну правничу допомогу у справі підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 11115,00 грн. (11700,00 х 95/100).

Суд не залишає поза увагою також і те, що у відзиві на позовну заяву відповідач заперечив проти заявленої до стягнення суми витрат на професійну правничу допомогу, оскільки такий є очевидно неспівмірним із складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг, матеріали справи не містять великої кількості документів, для дослідження та збирання яких адвокат мав би витратити заявлений в 7 годин час, між сторонами відсутні протиріччя щодо факту невиконання договірного зобов`язання, законодавча база, що врегульовує спірні правовідносини є незначною, а розрахунки проводились представником позивача з використанням онлайн калькулятора. Крім цього, стягнення витрат на професійну правничу допомогу, на думку відповідача, буде несправедливим щодо нього і надмірним з огляду на тяжке фінансове становище.

Приписами ч. 4-6 ст. 126 ГПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Слід зауважити, що відповідні заперечення подані відповідачем стосовно попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які визначені позивачем у сумі 14500,00 грн., а не щодо остаточного розміру, який дорівнює 11700,00 грн.

Разом з цим, суд вважає за необхідне зазначити, що підстави для зменшення суми витрат на професійну правничу допомогу, яка підлягає стягненню із відповідача (11115,00 грн.) відсутні, оскільки така сума є спів мірною зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на їх надання, ціною позову та значенням справи для сторін.

Таким чином, вона не підлягає зменшенню. Будь-яких інших підстав, які б могли слугувати підставою для зменшення суми витрат на професійну правничу допомогу, на переконання суду, у даній справі не існує.

Керуючись ст. 4, 74, 76-80, 123, 129, 236-242, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Тепло Буд Експерт» (79019, м. Львів, м. Винники, вул. Винна Гора, буд. 26, офіс 43; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Галіція Сталь» (77300, Івано-Франківська обл., м. Калуш, вул. Богдана Хмельницького, буд. 40, кв. 79; ) 162300,00 грн. основної заборгованості, 16736,70 грн. пені, 24915,97 грн. інфляційних втрат, 3385,58 грн. 3% річних та 3110,02грн. судового збору та 11115,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

3. У задоволенні решти вимог відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст. 327 ГПК України.

5. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 30.01.2023.

Суддя Крупник Р.В.