ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2023 року м.Дніпро Справа № 908/1574/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Кузнецов В.О.,

судді Мороза В.Ф., Коваль Л.А.

секретар судового засідання Крицька Я.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" на рішення Господарського суду Запорізької області від 23.06.2022 (повний текст ухвали складено та підписано 08.07.2022, суддя Юлдашев О.О.) у справі

про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "Автомобільний центр", м.Запоріжжя

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст і підстави заявлених вимог

Ліквідатор товариства з обмеженою відповідальністю Автомобільний центр Сиротенка О.О. в межах справи про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю Автомобільний центр звернувся до Господарського суду Запорізької області з заявою, в якій просив покласти субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника ТОВ Автомобільний центр на ОСОБА_1 ; стягнути з ОСОБА_1 112 973 170,25 грн субсидіарної відповідальності у зв`язку із доведенням до банкрутства ТОВ Автомобільний центр.

Вказана заява обґрунтована тим, що згідно аналізу фінансового становища боржника від 17.12.2021 підприємство не має можливості відновити свою платоспроможність. Діяльність підприємства протягом 2017-2018 роках є збитковою (у 2017 році сума непокритих збитків склала 115585,1 тис. грн., у 2018 році 120188,6 тис. грн.). За умови збитковості зроблено висновок про неефективність використання підприємством в особі керівника та засновника ОСОБА_1 економічних ресурсів протягом 2017-2021 років, що призвело до кризового фінансового стану підприємства та його банкрутства.

ІІ. Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 23.06.2022 у даній справі в задоволенні заяви ліквідатора товариства з обмеженою відповідальністю Автомобільний центр Сиротенка Олександра Олександровича про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на колишнього керівника боржника ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що ліквідатором банкрута не доведено належними та допустимими доказами факту виведення активів з балансу банкрута, вини колишнього керівника боржника ОСОБА_1 у вчиненні дій, які б призвели до банкрутства ТОВ «Автомобільний центр».

ІІІ. Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи учасників справи

3.1 Доводи осіб, які подали апеляційні скарги

Публічне акціонерне товариство акціонерний банк "Укргазбанк", не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу скасувати та ухвалити нове рішення, яким заяву арбітражного керуючого Сиротенка Олександра Олександровича про покладення субсидіарної відповідальності задовольнити в повному обсязі.

Аргументуючи апеляційну скаргу, заявник вказує, що неефективне управління та відповідні рішення, ухвалені ОСОБА_2 , як керівником підприємства послугували підставою для збитковості підприємства та відкриття провадження у справі про банкрутство.

Скаржник звертає увагу, що нездатність ТОВ "Автомобільний центр" виконати свої грошові зобов`язання встановлена ухвалою Господарського суду Запорізької області про відкриття провадження у даній справі про банкрутство.

Статтею 61 Кодексу України з процедур банкрутства закріплено правову презумпцію субсидіарної відповідальності осіб, що притягуються до неї, складовими якої є недостатність майна ліквідаційної маси для задоволення вимог кредиторів та наявність ознак доведення боржника до банкрутства.

Як зазначає практика Верховного Суду, зазначена презумпція є спростовною, оскільки передбачає можливість цих осіб довести відсутність своєї вини у банкрутства боржника та уникнути відповідальності. Спростовуючи названу презумпцію, особа, яка притягується до відповідальності має право довести свою добросовісність. У цьому разі відсутність в осіб, які притягуються до субсидіарної відповідальності зацікавленості в наданні документів, що відображають реальний стан справ і дійсний господарський оборот, не повинна знижувати правову захищеність кредиторів під час необґрунтованого порушення їх прав. Тому, якщо ліквідатор із посиланням на ті чи інші докази належно обґрунтував наявність підстав для притягнення особи до субсидіарної відповідальності та неможливість погашення вимог кредиторів внаслідок її дій (бездіяльності), на неї переходить тягар спростування цих тверджень ліквідатора, з урахуванням чого вона має довести, чому письмові документи та інші докази ліквідатора не можуть бути прийняті на підтвердження його доводів, надавши свої докази і пояснення щодо того, як насправді здійснювалася господарська діяльність.

Скаржник зауважує, що відповідач у справі не надав пояснень стосовно обставин здійснення господарської діяльності та добросовісності/недобросовісності своєї бездіяльності, яка виражена у ненаданні ліквідатору колишніми керівниками банкрута первинних фінансових документів боржника.

Ненадання ліквідатору керівниками банкрута первинних фінансових документів боржника задля визначення підстав для стягнення дебіторської заборгованості за умови істотного розміру цієї заборгованості в структурі активів боржника, є бездіяльністю, котра не відповідає інтересам цієї юридичної особи та є недобросовісною, вчинена на шкоду кредиторам банкрута, та не дозволяє ліквідатору здійснити дії з повернення цієї дебіторської заборгованості. Тобто бездіяльність відповідача стосовно непередачі документів зробили неможливим реалізацію активів боржника у вигляді дебіторської заборгованості та наповнення ліквідаційної маси.

3.2 Доводи інших учасників справи

У наданому поясненні ОСОБА_1 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, ухвалу господарського суду залишити без змін.

В обґрунтування своєї правової позиції ОСОБА_1 зазначає, що у процесі аналізу, проведеного згідно Методичних рекомендацій щодо виявлення ознак неплатоспроможності підприємства та ознак дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства, встановлено відсутність ознак доведення до банкрутства боржника, відсутність ознак приховування банкрутства, відсутність ознак фіктивного банкрутства. Коефіцієнт забезпечення власними засобами, на протязі аналізованого періоду, значно нижче нормативного значення, що в свою чергу перекреслює можливість використання позасудових заходів відновлення платоспроможності ТОВ "Автомобільний центр". Коефіцієнти, що характеризують фінансовий стан підприємства, набагато нижче норми, однак у зв`язку з об`єктивними умовами подальша діяльність підприємства є нерентабельною. Всі зобов`язання підприємства сформовані за рахунок кредиторської заборгованості, що знижує платоспроможність і фінансову стійкість підприємства, збільшує його фінансову залежність перед кредиторами.

ОСОБА_1 наголошує, що звіт за результатами проведеного ліквідатором аналізу фінансово-господарського стану боржника, складений у відповідності Методичних рекомендацій щодо виявлення ознак неплатоспроможності не є безумовним доказом доведення боржника до банкрутства, а його наявність (або його недоліки) не є визначальним критерієм притягнення винних осіб до субсидіарної відповідальності, оскільки встановлення підстав для її покладення належить до дискреційних повноважень суду, які здійснюються судом за результатами сукупної оцінки всіх наявних у справі доказів, в тому числі й цього звіту, який є лише одним із засобів доказування у відповідності до приписів ст.74 Господарського процесуального кодексу України.

Ліквідатор, крім поданого фінансового аналізу, в якості обґрунтування субсидіарної відповідальності в діях ОСОБА_1 на шкоду інтересам банкрута та його кредиторів, документально не навів та не представив суду документів в підтвердження вчинення таких дій.

Відповідно договорів купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ "Автомобільний центр" 16.07.2019, ОСОБА_1 лише 16.07.2019 набув право власності на частку у статутному капіталі товариства в розмірі 100%. Рішенням засновників №1 від 05.07.2019 ОСОБА_1 було призначено керівником ТОВ "Автомобільний центр".

Жодним документів з фінансово-господарської діяльності, податкових звітів, первинної документації, подання податкової звітності, рішення керівника, органів управління та засновників попередніми керівником та власниками ТОВ "Автомобільний центр" передано не було.

Тобто, заборгованість ТОВ "Автомобільний центр" на момент отримання ОСОБА_1 права власності на частку у статутному капіталі товариства та зайняття посади керівника товариства вже була сформована і жодним чином не залежала від дій або бездіяльності останнього.

У відзиві на апеляційну скаргу КП "Київтеплоенерго" повністю підтримує апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" та просить ухвалу господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву ліквідатора боржника про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням до банкрутства у повному обсязі.

ІV. Апеляційне провадження

4.1 Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді

Згідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 01.08.2022 для розгляду апеляційної скарги визначена колегія у складі: головуючий суддя Кузнецов В.О., судді Коваль Л.А., Чередко А.Є.

У зв`язку із відпусткою головуючого судді Кузнецова В.О. на підставі розпорядження керівника апарату суду від 02.08.2022 призначено повторний автоматизований розподіл справи для розгляду апеляційної скарги, за результатом якого визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Верхогляд Т.А., судді Коваль Л.А., Чередко А.Є.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 08.08.2022 відкладено вирішення питання щодо прийняття апеляційним господарським судом певного процесуального рішення з розгляду даної апеляційної скарги до надходження матеріалів справи з суду першої інстанції.

У зв`язку із виходом на роботу головуючого судді Кузнецова В.О. на підставі розпорядження керівника апарату суду від 15.08.2022 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи раніше визначеному складу суду для розгляду апеляційної скарги, за результатом якого визначена колегія у складі: головуючий суддя Кузнецов В.О., судді Чередко А.Є., Коваль Л.А.

05.09.2022 до суду апеляційної інстанції надійшли матеріали справи.

Розпорядженням в.о.керівника апарату суду від 12.09.2022 у зв`язку із відпусткою судді Коваль Л.А., призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями для розгляду апеляційної скарги, за результатом якого визначена колегія суддів у складі: головуючий суддя Кузнецов В.О., судді Мороз В.Ф., Чередко А.Є.

Ухвалою апеляційного господарського суду від 12.09.2022 поновлено публічному акціонерному товариству акціонерний банк "Укргазбанк" пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Запорізької області від 23.06.2022; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою; призначено справу до розгляду на 27.10.2022 на 11 годин 15 хвилин.

Розпорядженням керівника апарату суду від 26.10.2022 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи у зв`язку з усуненням обставин, що зумовили заміну судді Коваль Л.А., за наслідком якого визначено колегію суддів колегія суддів у складі: головуючий суддя Кузнецов В.О., судді Коваль Л.А., Чередко А.Є.

Розпорядженням керівника апарату суду від 26.10.2022 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Чередка А.Є., за наслідком якого визначено колегію суддів колегія суддів у складі: головуючий суддя Кузнецов В.О., судді Коваль Л.А., Мороз В.Ф.

Ухвалою апеляційного господарського суду від 27.10.2022 розгляд справи відкладено до 15.12.2022 на 10 годин 30 хвилин.

Ухвалою апеляційного господарського суду від 02.11.2022 постановлено провести судове засідання призначене на 15.12.2022 на 10:30 год. в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду (зал судового засіданні №415а) в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в системі відеоконференцзв`язку «EasyCon» (https://vkz.court.gov.ua/).

15.12.2022 у судовому засіданні оголошено перерву до 24.01.2023 на 15 годин 00 хвилин.

24.01.2023 у судове засідання з`явилися представники скаржника та Вознюка І.С., які надали відповідні пояснення.

Інші учасники справи наданим їм процесуальним правом не скористалися та не забезпечили у судове засідання явку повноважних представників.

24.01.2023 Центральним апеляційний господарським судом складено акт щодо відсутності можливості проведення судового засідання в режимі відеоконференції про те, що представники Кондзерський А.В. та Янчук А.З. від КП ВО Київради (Київської міської державної адміністрації "Київтеплоенерго") Структурний підрозділ "Енергозбут" за даними наданими в заяві (вх.№263/23 від 11.01.23) про участь у режимі відеконференції, не були знайденні в EasyCon (https://vkz.court.gov.ua/), у справі №908/1574/20 призначеної в судовому засіданні на 24.01.2023 на 15 годин 00 хвилин в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду (зал судового засіданні №415а) в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в системі відеоконференцзв`язку EasyCon (https://vkz.court.gov.ua/). Арбітражний керуючий Сиротенко О.О. не вийшов на зв`язок у судове засідання на 24.01.2023 на 15 годин 00 хвилин в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду (зал судового засіданні №415а) в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в системі відеоконференцзв`язку EasyCon (https://vkz.court.gov.ua/).

За приписами частини п`ятої ст.197 Господарського процесуального кодексу України ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

Колегія суддів вважає, що неявка інших учасників справи не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.

24.01.2023 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

4.2 Стислий виклад обставин справи, встановлених судами

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 18.08.2020 відкрито провадження у справі про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю Автомобільний центр; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та процедуру розпорядження майном боржника; розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Христенка В.В.

На офіційному веб-порталі судової влади України здійснено публікацію оголошення за № 65142 від 18.08.2020 про відкриття провадження у справі про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю Автомобільний центр.

Ухвалою господарського суду від 03.09.2020 розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Сиротенка О.О.

Ухвалою господарського суду від 15.10.2020 визнано кредиторські вимоги Головного управління ДПС у Запорізькій області у розмірі 161 740,74 грн, з яких: 61 477,00 грн основного боргу з третьою чергою задоволення, 100 263,74 грн (штрафні санкції та пеня) з шостою чергою задоволення, та 4 204,00 грн судового збору з першою чергою задоволення; комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) Київтеплоенерго у розмірі 79 851,24 грн основного боргу з четвертою чергою задоволення та 4 204,00 грн судового збору з першою чергою задоволення. Відкладено попереднє засідання на 05.11.2020 о 10-00.

Ухвалою господарського суду від 29.01.2021, залишеною без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 22.06.2021, припинено повноваження керівника товариства з обмеженою відповідальністю Автомобільний центр Вознюка Івана Сергійовича; виконання обов`язків керівника товариства з обмеженою відповідальністю Автомобільний центр покладено на розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Сиротенка Олександра Олександровича.

Ухвалою господарського суду від 30.11.2021 визнано кредиторські вимоги публічного акціонерного товариства акціонерний банк Укргазбанк у розмірі 101007194,71 грн, з яких: 99 494 790,36 грн основного боргу з четвертою чергою задоволення, 1508 200,35 грн (штрафні санкції та пеня) з шостою чергою задоволення, та 4 204,00 грн судового збору з першою чергою задоволення; відкладено попереднє засідання на 09.12.2021.

Ухвалою господарського суду від 09.12.2021 визнано кредиторські вимоги Головного управління ДПС у м. Києві на суму 954 899,05 грн, з яких: 903 774,49 грн основного боргу з третьою чергою задоволення, 51 124,56 грн штрафні санкції та пеня з шостою чергою задоволення, 4 540,00 грн судового збору з першою чергою задоволення; заявлені грошові вимоги у сумі 5 379 833,71 грн пені відхилені. Закрито попереднє засідання. Підсумкове засідання суду призначено на 21.12.2021.

Постановою господарського суду від 21.12.2021 припинено процедуру розпорядження майном товариства з обмеженою відповідальністю Автомобільний центр, визнано боржника банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Сиротенка Олександра Олександровича.

4.3 Позиція апеляційного господарського суду у справі

Імперативними приписами статті 269 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення присутніх учасників справи, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи та надані заперечення, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Предметом апеляційного перегляду є ухвала господарського суду, постановлена за результатами розгляду заяви ліквідатора про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника ТОВ Автомобільний центр на ОСОБА_1 та стягнення з ОСОБА_1 112 973 170,25 грн субсидіарної відповідальності у зв`язку із доведенням до банкрутства ТОВ Автомобільний центр.

Відповідно до частини другої статті 89 Господарського кодексу України посадові особи відповідають за збитки, завдані ними господарському товариству. Відшкодування збитків, завданих посадовою особою господарському товариству її діями (бездіяльністю), здійснюється у разі, якщо такі збитки були завдані: діями, вчиненими посадовою особою з перевищенням або зловживанням службовими повноваженнями; діями посадової особи, вчиненими з порушенням порядку їх попереднього погодження або іншої процедури прийняття рішень щодо вчинення подібних дій, встановленої установчими документами товариства; діями посадової особи, вчиненими з дотриманням порядку їх попереднього погодження або іншої процедури прийняття рішень щодо вчинення відповідних дій, встановленої товариством, але для отримання такого погодження та/або дотримання процедури прийняття рішень посадова особа товариства подала недостовірну інформацію; бездіяльністю посадової особи у випадку, коли вона була зобов`язана вчинити певні дії відповідно до покладених на неї обов`язків; іншими винними діями посадової особи.

Статтею 174 Господарського кодексу України передбачено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, внаслідок заподіяння шкоди суб`єкту або суб`єктом господарювання.

Згідно статті 224 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Статтею 225 Господарського кодексу України унормовано, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Згідно статті 11 Цивільного кодексу України, підставою виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до частин першої, другої статті 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За змістом положень статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що однією з підстав виникнення є заподіяння шкоди (збитків) іншій особі, а для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, збитків (шкоди); причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками (шкодою); наявності вини особи, яка заподіяла збитки (шкоду).

Статтею 4 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що засновники (учасники, акціонери) боржника, власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, центральні органи виконавчої влади, органи Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування в межах своїх повноважень зобов`язані своєчасно вживати заходів для запобігання банкрутству боржника. У разі виникнення ознак банкрутства керівник боржника зобов`язаний надіслати засновникам (учасникам, акціонерам) боржника, власнику майна (органу, уповноваженому управляти майном) боржника відомості щодо наявності ознак банкрутства.

Санація боржника до відкриття провадження у справі про банкрутство - це система заходів щодо відновлення платоспроможності боржника, які може здійснювати засновник (учасник, акціонер) боржника, власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, інші особи з метою запобігання банкрутству боржника шляхом вжиття організаційно-господарських, управлінських, інвестиційних, технічних, фінансово-економічних, правових заходів відповідно до законодавства до відкриття провадження у справі про банкрутство.

Матеріали справи не містять доказів здійснення засновником та керівником товариства з обмеженою відповідальністю "Автомобільний центр" Вознюком І.С. будь-яких заходів щодо недопущення банкрутства.

Загальні підстави для притягнення до субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у справі про банкрутство визначені Кодексом України з процедур банкрутства, Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України.

Частиною першою статті 619 Цивільного кодексу України передбачено, що договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність іншої особи.

Відповідно до частини першої статті 215 Господарського кодексу України у випадках, передбачених законом, суб`єкт підприємництва-боржник, його засновники (учасники), власник майна, а також інші особи несуть юридичну відповідальність за порушення вимог законодавства про банкрутство, зокрема фіктивне банкрутство, приховування банкрутства або умисне доведення до банкрутства.

Частиною третьою статті 13 Конституції України визначено, що власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Частиною третьою статті 215 Господарського кодексу України визначено, що умисним банкрутством визнається стійка неплатоспроможність суб`єкта підприємництва, викликана цілеспрямованими діями власника майна або посадової особи суб`єкта підприємництва, якщо це завдало істотної матеріальної шкоди інтересам держави, суспільства або інтересам кредиторів, що охороняються законом.

Відповідно до частини другої статті 61 Кодексу України з процедур банкрутства під час здійснення своїх повноважень ліквідатор має право заявити вимоги до третіх осіб, які відповідно до законодавства несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства. Розмір зазначених вимог визначається з різниці між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою.

Обов`язок виявлення наявності ознак доведення до банкрутства юридичної особи-боржника покладено саме на ліквідатора банкрута, що пов`язано з виконанням ліквідатором банкрута повноважень визначених статтею 61 Кодексу України з процедур банкрутства.

Приписи частини п`ятої статті 61 Кодексу України з процедур банкрутства не встановлюють ознак доведення до банкрутства, які можуть стати підставою для покладення субсидіарної відповідальності на засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі керівника боржника.

Саме детальний аналіз ліквідатором фінансового становища банкрута у поєднанні з дослідженням ним підстав виникнення заборгованості боржника перед кредиторами у справі про банкрутство, дозволить ліквідатору банкрута виявити наявність чи відсутність дій засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі керівника боржника щодо доведення до банкрутства юридичної особи.

Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 61 Кодексу України з процедур банкрутства, у разі банкрутства боржника з вини його засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі з вини керівника боржника, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають можливість іншим чином визначати його дії, на засновників (учасників, акціонерів) боржника - юридичної особи або інших осіб у разі недостатності майна боржника може бути покладена субсидіарна відповідальність за його зобов`язаннями.

Аналіз положень абзацу 2 частини другої статті 61 Кодексу України з процедур банкрутства, дає підстави дійти до висновку, що заява про покладення субсидіарної відповідальності може бути подана ліквідатором до суду у разі, коли буде встановлена недостатність майна боржника для повного задоволення вимог кредиторів у справі про банкрутство.

Субсидіарна відповідальність у справах про банкрутство є самостійний цивільно-правовий вид відповідальності, який покладається на засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі керівника боржника при наявності підтвердження вини вказаних осіб у доведенні юридичної особи (боржника у справі про банкрутство) до стану неплатоспроможності.

Про те, що субсидіарна відповідальність у справах про банкрутство є самостійний цивільно-правовий вид відповідальності свідчить і те, що законодавство не пов`язує можливість покладення субсидіарної відповідальності в порядку частини другої статті 61 Кодексу України з процедур банкрутства на третіх осіб з наявністю вироку у кримінальній справі щодо таких осіб про встановлення в їх діях (бездіяльності) кримінального правопорушення, оскільки в даному випадку особи в силу спеціального припису Кодексу притягуються до цивільної відповідальності у формі солідарного стягнення (аналогічний висновок про застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 09.10.2019 по справі № 910/21232/16).

Водночас, притаманною ознакою цивільно-правової відповідальності є те, що особа, яка є відповідачем, повинна доказати відсутність своєї вини.

З вищевикладеного можна дійти висновку, що після визнання боржника банкрутом, за наявності ознак доведення до банкрутства юридичної особи-боржника, погашення заборгованості банкрута є неможливим внаслідок дій та (або) бездіяльності засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі керівника боржника, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають змогу іншим чином визначати його дії, до поки такі особи не доведуть протилежного.

Визначене частиною другою статті 61 Кодексу України з процедур банкрутства господарське правопорушення, за вчинення якого засновники (учасники, акціонери), керівник боржника та інші особи, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають можливість іншим чином визначати його дії, можуть бути притягнуті до субсидіарної відповідальності поряд з боржником у процедурі банкрутства у разі відсутності майна боржника, має обґрунтовуватися судами шляхом встановлення судами складу такого правопорушення (об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони).

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у певній сфері, у цьому випадку - права кредиторів на задоволення їх вимог до боржника у справі про банкрутство за рахунок активів боржника, що не можуть бути задоволені внаслідок відсутності майна у боржника.

Об`єктивну сторону такого правопорушення складають дії або бездіяльність певних фізичних осіб, пов`язаних з боржником, що призвели до відсутності у нього майнових активів для задоволення вимог кредиторів.

На відміну Кримінального кодексу України та Кодексу України про адміністративні правопорушення, у положеннях яких законодавець чітко визначив диспозицію кримінального та адміністративного порушення з доведення до банкрутства та фіктивного банкрутства, частина друга статті 61 Кодексу України з процедур банкрутства має власну диспозицію (зміст) правопорушення: "банкрутство боржника з вини його засновників чи інших осіб, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають можливість іншим чином визначати його дії, на засновників (учасників, акціонерів) боржника-юридичної особи або інших осіб у разі недостатності майна боржника…". Однак, законодавцем не конкретизовано, які саме дії чи бездіяльність складають об`єктивну сторону такого правопорушення.

Суб`єктами правопорушення (субсидіарної відповідальності), що може бути покладена у справі про банкрутство за заявою ліквідатора, є засновники (учасники, акціонери) або інші особи, у тому числі керівник боржника, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають можливість іншим чином визначати його дії, за умови існування вини цих осіб у банкрутстві боржника, тобто вчиненні суб`єктом (суб`єктами) субсидіарної відповідальності винних дій, що призвели до банкрутства боржника.

При цьому Кодекс України з процедур банкрутства не встановлює заборони для покладення субсидіарної відповідальності на засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі на керівника боржника, повноваження яких до та на час порушення/здійснення провадження у справі про банкрутство припинились, оскільки одним із визначальним для цієї відповідальності є причинно-наслідковий зв`язок між діями/бездіяльністю цих осіб та наслідками у вигляді доведення боржника до банкрутства та банкрутства, за умови винних дій цих осіб (суб`єктивна сторона).

Наведена правова позиція наведена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 16.06.2020 у справі № 910/21232/16, від 14.07.2020 у справі № 904/6379/16, від 10.12.2020 у справі № 922/1067/17.

Вирішуючи питання щодо вини (форми вини) суб`єкта субсидіарної відповідальності, слід виходити з обов`язків та повноважень суб`єктів відповідальності щодо боржника, покладених на них законом та/або статутом, враховуючи при цьому положення частин першої, третьої статті 4 Кодексу України з процедур банкрутства.

Особи, які виступають від імені юридичної особи, зобов`язані діяти не лише в межах своїх повноважень, а й добросовісно і розумно. Між господарським товариством та його посадовою особою (зокрема директором чи генеральним директором) у процесі діяльності складаються відносини довірчого характеру, у зв`язку з чим протиправна поведінка зазначеної особи може виражатися не лише у невиконанні нею обов`язків, прямо встановлених установчими документами товариства, чи перевищенні повноважень при вчиненні певних дій від імені товариства, а й у неналежному чи недобросовісному виконанні таких дій без дотримання меж нормального господарського ризику, з особистою заінтересованістю чи при зловживанні своїм розсудом, прийнятті очевидно необачних чи марнотратних рішень.

Недодержання принципу добросовісності перетворюється на винну поведінку, оскільки протиправне порушення суб`єктивних цивільних прав особи є прямим наслідком дій зобов`язаної особи, яка, зважаючи на конкретні обставини, могла усвідомлювати характер своїх дій як таких, що можуть завдати шкоди.

Банкрутство (неплатоспроможність) не є одномоментним процесом, а суд лише констатує цей стан, до якого призводять дії (бездіяльність) у широкому часовому проміжку.

Відповідно до договорів купівлі-продажу частки в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю "Автомобільний центр" від 16.07.2019, посвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Меженською К.С., за реєстраційними номерами 868, 874 та 881, ОСОБА_1 16.07.2019 набув право власності на частку у статутному капіталі товариства в розмірі 100%.

Рішенням засновників товариства з обмеженою відповідальністю "Автомобільний центр" №1 від 05.07.2019 ОСОБА_1 було призначено керівником товариства.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 29.01.2021, залишеною без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 22.06.2021, у даній справі клопотання розпорядника майна боржника про припинення повноважень керівника товариства з обмеженою відповідальністю "Автомобільний центр" Вознюка І.С. - задоволено. Припинено повноваження керівника товариства з обмеженою відповідальністю "Автомобільний центр" Вознюка Івана Сергійовича. Виконання обов`язків керівника товариства з обмеженою відповідальністю "Автомобільний центр" покладено на розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Сиротенка Олександра Олександровича. Зобов`язано ОСОБА_1 протягом 3-х днів з дати прийняття цієї ухвали передати розпоряднику майна Сиротенку Олександру Олександровичу бухгалтерську та іншу документацію, печатки і штампи, матеріальні та інші цінності товариства з обмеженою відповідальністю "Автомобільний центр". Зобов`язано державного реєстратора внести до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань відомості щодо зміни керівника товариства з обмеженою відповідальністю "Автомобільний центр".

Наведеними судовими рішеннями встановлено, що на виконання вимог ухвали господарського суду від 18.08.2020 розпорядником майна було надіслано на адресу керівника ТОВ "Автомобільний центр" Вознюка І.С. лист "Про надання документів" №301/20 від 16.10.2020, лист "Про проведення інвентаризації" №302/20 від 16.10.2020, лист "Про надання документів" №415/20 від 24.12.2020, лист "Про проведення інвентаризації" №416/20 від 24.12.2020, лист "Про правочини" №417/20 від 24.12.2020. Станом на 07.11.2020 керівнику боржника було відомо про необхідність надання документів розпоряднику майна. Проте ОСОБА_1 вимогу розпорядника майна не виконано, витребувані документи не надані. Керівником боржника створюються перешкоди діям розпорядника майна, здійснюється затягування процесу банкрутства наслідком яких, може бути порушено права та законні інтереси боржника і його кредиторів та допускаються інші порушення законодавства, що має за собою наслідком відповідальність у вигляді відсторонення від посади.

ОСОБА_1 вимоги ухвали господарського суду від 29.01.2021 не виконано та протягом 3-х днів з дати прийняття цієї ухвали не було передано розпоряднику майна Сиротенку О.О. бухгалтерську та іншу документацію, печатки і штампи, матеріальні та інші цінності товариства з обмеженою відповідальністю "Автомобільний центр".

13.12.2021 ОСОБА_3 видано наказ №1 про проведення інвентаризації.

Розпорядником майна боржника арбітражним керуючим Сиротенко О.О. здійснено аналіз фінансового становища товариства з обмеженою відповідальністю "Автомобільний центр" за період 2017-2021 роки. Для проведення аналізу фінансово-господарської діяльності підприємства була використана фінансова звітність підприємства (фінансовий звіт суб`єкта малого підприємництва) за 2018 і 2019 роки.

Внаслідок проведеного аналізу встановлено, що товариство не має можливості відновити свою платоспроможність. Діяльність підприємства протягом 2017-2018 років є збитковою (у 2017 році сума непокритих збитків склала 115 585,1 тис.грн, у 2018 році - 120188,6 тис.грн). За умови збитковості зроблено висновок про неефективність використання підприємством в особі керівника та засновника товариства - ОСОБА_1 , економічних ресурсів протягом 2017-2021 років, що призвело до кризового фінансового стану підприємства та його банкрутства.

Згідно з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 22.04.2021 у справі № 915/1624/16), відсутність в осіб, які можуть бути притягнуті до субсидіарної відповідальності, зацікавленості в наданні документів і відомостей, що відображають реальний оборот активів та фінансово-господарську діяльність боржника, не повинна знижувати правову захищеність кредиторів, а відповідні дії/бездіяльність мають бути оцінені господарським судом при вирішенні питання про покладення субсидіарної відповідальності на таких осіб.

Колегія суддів вважає, що дії керівника товариства з обмеженою відповідальністю "Автомобільний центр" щодо невиконання вимог ухвали господарського суду від 29.01.2021 та ненадання арбітражному керуючому документації та майна банкрута за умови істотного розміру заборгованості в структурі активів боржника є бездіяльністю, недобросовісною поведінкою, вчиненою на шкоду кредиторам банкрута.

Тобто бездіяльність органів управління товариства, яка полягає у ненаданні первинних документів ліквідатору, утруднює реалізацію активів боржника, дослідження обставин, що мають відношення до наповнення ліквідаційної маси та свідчить про доведеність причинного зв`язку між діями щодо приховування документів та доведенням боржника до банкрутства.

Встановленими обставинами у цій справі беззаперечно підтверджується, що товариство з обмеженою відповідальністю "Автомобільний центр" набуло стану банкрутства саме у зв`язку з умисними діями та умисною бездіяльністю керівника та засновника товариства - ОСОБА_1 , неефективними, недобросовісними управлінськими діями.

У даному випадку ліквідатором не встановлено, а ОСОБА_1 не додано до матеріалів справи докази, які б свідчили про будь-які непереборні обставини, в результаті яких товариство з обмеженою відповідальністю "Автомобільний центр" набуло стану неплатоспроможності, або інші обставини, які б свідчили про те, що банкрутство товариства настало в межах звичайного комерційного ризику за умови добросовісних дій по його управлінню з боку засновника та керівника.

З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги встановлений факт бездіяльності засновника та керівника боржника ОСОБА_1 , тобто особи, яка мала влив на діяльність товариства, що призвело до банкрутства боржника та мало наслідком неможливість задоволення вимог кредиторів, апеляційний господарський суд доходить до висновку про наявність підстав для покладення на засновника та керівника боржника ОСОБА_1 субсидіарної відповідальності за його зобов`язаннями. Стягнення таких сум з відповідальної особи боржника дозволило б наповнити ліквідаційну масу та задовольнити вимоги кредиторів, що і є метою процедури банкрутства.

При цьому суд апеляційної інстанції вважає помилковим посилання суду першої інстанції на те, що заборгованість товариства з обмеженою відповідальністю "Автомобільний центр" на момент отримання ОСОБА_1 права власності на частку у статутному капіталі товариства та зайняття посади керівника товариства вже була сформована і жодним чином не залежала від дій або бездіяльності останнього, оскільки судом встановлена бездіяльність ОСОБА_1 щодо невиконання вимог ухвали суду від 29.01.2021 та непередання ліквідатору документації та майна банкрута.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегія суддів Касаційного господарського суду від 06.12.2022 у справі №908/802/20.

Розмір субсидіарної відповідальності визначається як різниця між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою (абз.1 ч.2 ст.61 Кодексу України з процедур банкрутства).

Ліквідатором розмір субсидіарної відповідальності колишнього керівника та засновника боржника - ОСОБА_1 , у зв`язку із доведенням до банкрутства визначено у загальній сумі вимог кредиторів - 112 973 170, 25 грн, які визнані судом першої інстанції.

17.10.2019 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" від 20.09.2019 № 132-IX, яким було, зокрема внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України і змінено назву статті 79 Господарського процесуального кодексу України з "Достатність доказів" на "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

У рішенні Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі "Brualla Gomez de La Torre v. Spain" від 19.12.1997 наголошено про загальновизнаний принцип негайного впливу процесуальних змін на позови, що розглядаються.

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Згідно зі статтею 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У розумінні положень наведеної норми на суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Таким чином, обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів, що запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених статтею 86 Господарського процесуального кодексу України щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.

Колегія суддів вважає, що вивчення та оцінка наданих та зібраних матеріалів справи у їх сукупності та співставленні надають можливість встановити наявність всіх елементів правопорушення, за яких настає субсидіарна відповідальність згідно з ч. 2 ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства, а відтак і наявність підстав для задоволення заяви ліквідатора товариства з обмеженою відповідальністю "Автомобільний центр" арбітражного керуючого Сиротенка О.О. про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями товариства з обмеженою відповідальністю "Автомобільний центр" на його керівника та засновника - ОСОБА_1 .

4.4 Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи викладене, ухвала господарського суду в оскаржуваній частині прийнята при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, що відповідно до приписів п.1 ч.1 ст.277 Господарського процесуального кодексу України є підставою для її скасування та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.269,275,277,281-283 Господарського процесуального кодексу України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 23.06.2022 у справі №908/1574/20 скасувати.

Заяву ліквідатора товариства з обмеженою відповідальністю «Автомобільний центр» Сиротенка Олександра Олександровича про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на ОСОБА_1 задовольнити.

Покласти субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника товариства з обмеженою відповідальністю «Автомобільний центр» на ОСОБА_1 . Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Автомобільний центр» (69035, м.Запоріжжя, вул.Маяковського, 11, ) - 112 973 170,25 грн субсидіарної відповідальності у зв`язку з доведення до банкрутства ТОВ «Автомобільний центр».

Доручити Господарському суду Запорізької області видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Постанова складена у повному обсязі 31.01.2023.

Головуючий суддя В.О.Кузнецов

Суддя В.Ф.Мороз

Суддя Л.А.Коваль