ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" січня 2023 р. м. Житомир Справа № 906/535/22

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Лозинської І.В.,

секретаря судового засідання: Стретович Н. К.

за участю представників сторін:

- від позивача: Приведьон В. М., ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АМ від 21.07.2022

- від відповідача: Бугайчук М. В., ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АМ №1028246 від 04.08.2022; Антоневська О. П. - згідно з витягом з ЄДР

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомир - Агробудіндустрія"

про стягнення 1070382,20 грн

У судовому засіданні 18.01.2023 оголошувалась протокольно перерва до 15:30 26.01.2023.

У засіданні суду оголошено вступну та резолютивну частини рішення господарського суду та повідомлено дату складення повного рішення відповідно до ст. 238 ГПК України.

ТОВ "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" звернулося до Господарського суду Житомирської області з позовною заявою до ТОВ "Житомир -Агробудіндустрія" про стягнення 1070382,20 грн, з яких, 1026461,34 грн боргу за поставлену електричну енергію, 2486,09 грн 3% річних, 41434,77 грн пені, а також 16055,73 грн судового збору та 30000,00 витрат на професійну правову допомогу.

Позовні вимоги обґрунтовані не сплатою відповідачем рахунків за договором про постачання електричної енергії споживачу у лютому - червні 2022 року.

Ухвалою від 27.07.2022 господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі; постановив здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження; призначив підготовче засідання (а. с. 43 у т. 1).

18.08.2022 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву від 15.08.2022, вих. №529 з додатками із запереченнями проти позовних вимог з підстав, у ньому викладених (а. с. 46 - 119 у т. 1).

06.09.2022 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив від 02.09.2022, вих. №2244-05 з поясненнями щодо розрахунку заборгованості (а. с. 143 - 150 у т. 1).

21.09.2022 до суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив від 21.09.2022, вих. №123/22 з додатками (а. с. 185-196 у т. 1).

Ухвалою від 26.09.2022 господарський суд продовжив підготовче провадження у справі по 25.10.2022; відклав підготовче засідання (а. с. 212 у т. 1).

Ухвалою від 25.10.2022 господарський суд закрив підготовче провадженні та призначив справу до розгляду по суті (а. с. 94 у т. 2).

Ухвалою від 29.12.2022 господарський суд відклав розгляд справи по суті на 18.01.2023 р. о 10:00 (а. с. 60 у т. 3).

У судовому засіданні 18.01.2023 оголошувалась перерва до 15:30 26.01.2023.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

У засіданні суду представники відповідача проти позову заперечили з підстав, викладених у поданих процесуальних заявах по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

1. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія", що діє на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу, виданою постановою НКРЕКП від 14.06.2018 №429 (постачальник/позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Житомир-Агробудіндустрія" (споживач/відповідач) укладено договір №06-102-В про постачання електричної енергії споживачу від 28.12.2018 (далі - договір) на умовах комерційної пропозиції №2ZHOEK-06-0030 (а. с. 9-12 у т. 1), за умовами п. 1.1 якого цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу (далі - споживач) постачальником електричної енергії (далі - постачальник) та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання споживача до умов цього договору.

Умови договору розроблені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правил роздрібного ринку електричної енергії (ПРРЕЕ), затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312 та є однаковими для всіх споживачів (п. 1.2 договору).

Згідно з п. 2.1 договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Початком постачання електричної енергії споживачу є дата, зазначена в заяві-приєднанні, яка є додатком 1 до цього договору (п. 3.1 договору).

Відповідно до п. 3.3 договору, постачальник за цим договором не має права вимагати від споживача будь-якої іншої плати за електричну енергію, що не визначена у комерційній пропозиції, яка є додатком 2 до цього договору.

Споживач розраховується з постачальником за спожиту електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком №2 до договору (п. 5.1 договору).

Спосіб визначення ціни (тарифу) електричної енергії зазначається в комерційній пропозиції постачальника (п. 5.2 договору).

Інформація про діючу ціну електричної енергії має бути розміщена на офіційному веб-сайті постачальника не пізніше ніж за 20 днів до початку її застосування із зазначенням порядку її формування (п. 5.3 договору).

За п. 5.4 договору ціна електричної енергії має зазначатися постачальником у рахунках про оплату електричної енергії за цим договором, у тому числі у разі її зміни.

Розрахунковим періодом за договором є календарний місяць (п. 5.5 договору).

У п. 5.7 договору сторонами погоджено, зокрема, що оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений у рахунку, який не може бути меншим 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання його споживачем цього рахунка, або протягом 5 (п`яти) робочих днів від дати, зазначеної у комерційній пропозиції, щодо оплати рахунку, оформленого споживачем.

У разі порушення споживачем строків оплати за договором, постачальник має право вимагати сплату пені, яка нараховується за кожен день прострочення. Споживач сплачує за вимогою постачальника пеню у розмірі, що визначається цим договором та зазначається в комерційній пропозиції, яка є додатком 2 до цього договору (п. 5.8 договору).

На підтвердження виконання договору в частині постачання електричної енергії позивач надав копії рахунків та актів приймання-передачі (а. с. 16 - 25 у т. 1):

- №11886 від 28.02.2022 за лютий 2022 року на суму 505260,66 грн;

- №19853 від 31.03.2022 за березень 2022 року на суму 122428,54 грн;

- №25081 від 30.04.2022 за квітень 2022 року на суму 139004,40 грн;

- №31453 від 31.05.2022 за травень 2022 року на суму 193641,41 грн;

- №37261 від 30.06.2022 за червень 2022 року на суму 195819,65 грн.

Позивач направив відповідачу рахунки на оплату використаної електричної енергії за лютий -травень 2022 року - 10.06.2022, а за червень 2022 року - 08.07.2022, про що свідчать додані до позовної заяви копії описів вкладень у цінні листи та поштові квитанції (а. с. 26-30 у т. 1).

За розрахунком позивача (а. с. 14 у т. 1), у зв`язку з невиконанням договірних зобов`язань у споживача виникла заборгованість перед позивачем за спожиту електричну енергію за лютий-червень 2022 року у розмірі 1026461,34 грн.

Не проведення відповідачем розрахунків за спожиту електроенергію стало приводом для звернення позивача до суду з позовними вимогами про стягнення боргу за використану електричну енергію, пені та 3% річних.

У відзиві на позов від 15.08.2022, вих. №529 відповідач зазначає, зокрема, таке:

- позивач безпідставно завищив тарифи, які є відмінними від ціни, визначеної у комерційній пропозиції №2ZHOEK-06-0030, з порушенням її положень щодо направлення постачальником повідомлення споживачу про внесення змін до комерційної пропозиції та викладення її в новій редакції, не пізніше, ніж за 20 днів до дати початку дії зміни;

- постачальником в односторонньому порядку змінено умови укладеного між сторонами договору постачання та комерційної пропозиції в частині нарахування ціни за поставлену електричну енергію; тому у задоволенні позову споживач просить відмовити у повному обсязі (а. с. 46 - 119 у т. 1).

У відповіді на відзив від 02.09.2022, вих. №2244-05 позивач повідомляє, що порядок формування ціни, встановлений у комерційній пропозиції, не був змінений, розрахунок вартості спожитої електричної енергії здійснювався відповідно до формули, яка є сталою; зазначає лише про зміну елемента формули, а саме, Ц(фср)

- фактична середньозважена ціна купівлі електричної енергії для споживача на ринках електричної енергії за розрахунковий місяць; дана складова не залежить від постачальника (позивача), формується відповідно даних ринку за минулий місяць, станом на 01 число поточного та її зміна передбачена комерційною пропозицію №2ZHOEK-06-0030; до відповіді на відзив надано розрахунок за спожиту електричну енергію відповідачем із визначеним розміром кожного елементу формули ціни електричної енергії (а. с. 143 - 149 у т. 1).

У запереченнях на відповідь на відзив від 21.09.2022, вих. №123/22 відповідач зазначає, що за комерційною пропозицією №2ZHOEK-06-0030, усі складові ціни можуть бути змінені в рамках комерційної пропозиції з терміновим повідомленням споживача про зміни; однак, жодних повідомлень про зміну складових ціни споживач не отримував; крім того, позивач не надав доказів належного повідомлення відповідача про зміну цін; із наданого позивачем розрахунку вбачається, що включення у вартість оплати відповідачем за договором постачання електричної енергії послуги з передачі електричної енергії ДП "НЕК "Укренерго", у той час як відповідач здійснює оплату за послуги з розподілу (передачі) електричної енергії за договором з АТ "Житомиробленерго" №102-В від 29.12.2018 (а. с. 185-196 у т. 1).

У відповіді на додаткові пояснення від 21.09.2022, вих. №2412-05 позивач зазначає, що ціни за спожиту електричну енергію, викладені у відповіді на відзив та акті звірки взаємних розрахунків, наданих відповідачу, відрізняються від тих, що вказані в актах приймання-передачі та рахунках, оскільки у останніх вказана ціна за кВт*год без врахування ПДВ (а. с. 197 - 208 у т. 1).

У додаткових поясненнях від 04.10.2022, вих. №2502-05 позивач зазначає, що правомірно нарахував відповідачу додатковий борг за втрати активної електроенергії, оскільки останній є субспоживачем основного споживача ФОП Шолоха В. В. по однолінійній схемі живлення згідно з додатком №11 до договору №102-В від 29.12.2018 про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії; позивачем надано детальні розрахунки спожитої електричної енергії відповідачем із зазначенням споживання ФОП Шолоха В. В., інших субспоживачів, за показниками електролічильників, наданих АТ "Житомиробленерго", без втрат в транформаторі та окремо з їх врахуванням (а. с. 1 - 87 у т. 2).

У запереченнях на додаткові пояснення від 01.11.2022, вих. №146/22 відповідач зазначає, серед іншого, таке:

- позивач на підставі інформації, яка є в листі АТ "Житомиробленерго" від 29.09.2022, вих. №510/22258 зазначає про кількість використаної електроенергії, яку начебто використав відповідач з 01.02.2022 по 01.07.2022, при цьому посилається на договір, який укладений між ФОП Шолох В. В. та АТ "Житомиробленерго" від 07.07.2020 №102-Я; у той час як предметом розгляду справи №906/535/22 є стягнення боргу за договором №06-102-В від 28.12.2018;

- позивач здійснив розрахунок спожитої електроенергії відповідачем із додаванням такої складової як "втрати в трансформаторі основного споживача ФОП Шолох В. В.", однак, у договорі, укладеному між позивачем та відповідачем, відсутня така складова ціни і тому її додавання є протиправним; Безпідставними вважає відповідач і твердження позивача про те, що ТОВ "Житомир-Агробудіндустрія" є субспоживачем основного споживача ФОП Шолох В. В. згідно з додатком 11 до договору №102-В від 29.12.2018 про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, оскільки відносини між відповідачем та ФОП Шолох В. В. врегульовані на підставі договору №2 від 19.02.2014 (а. с. 96-112 у т. 2).

У поясненнях від 19.12.2022 позивач зазначає, що термінове повідомлення споживача про зміни складових ціни відбувалося шляхом розміщення на сайті постачальника в мережі Інтернет документів із назвами: "фактична ціна лютий 2022", "фактична ціна березень 2022" та ін. (а. с. 151-156 у т. 2).

До заперечень на пояснення від 23.12.2022, вих. №175/22 позивач додав рахунки на оплату та підтвердження оплати за електроенергію за 2021 рік; зазначив, що відповідач здійснював оплату за спожиту електричну енергію на підставі рахунків, де не було зазначено кількість спожитих кВт та ціну за одиницю виміру та не заявляв претензій до позивача у 2021 році; щодо аргументів відповідача про розміщення термінового повідомлення споживача про зміни складових ціни на власному сайті, позивач зазначає, що умовами договору №06-102-В від 28.12.2018 та комерційної пропозиції не було передбачено такий спосіб повідомлення (а. с. 1-56 у т. 3) .

У поясненнях від 28.12.2022 позивач зазначає, що формування ціни електричної енергії у відповідних рахунках на попередню оплату за електроенергію відбувалося з урахуванням кредитного сальдо (переплати) на кінець місяця шляхом множення ціни за електроенергію, яка сформована за минулий місяць, на заявлену договірну величину кількості електроенергії на поточний та наступний місяць; у зв`язку з постійною наявністю кредитного сальдо (переплати) за електроенергію на дату надання відповідачу кінцевих рахунків оплата відповідачем проводилась лише рахунків на попередню оплату; після введення воєнного стану в Україні відповідачу надавалися лише кінцеві рахунки за фактично використану електроенергію; позивач зазначає, що термінове повідомлення споживача про зміни складових ціни відбувалося шляхом розміщення складових ціни за електроенергію в рахунках у відповідному місяці, які щомісячно отримував відповідач (а. с. 62-213 у т. 3).

2. Норми права (нормативно - правові акти), які застосував господарський суд.

Частиною 2 п. 1 ст. 175 Господарського кодексу України передбачено, що майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

З положень ст. 509 ЦК України та ст. 173 ГК України вбачається, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтями 11 Цивільного кодексу України та 174 Господарського кодексу України унормовано, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За змістом ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.12.2018 між постачальником та споживачем укладено договір на постачання електричної енергії споживачу №06-102-В, відповідно до якого позивач зобов`язується продати відповідачу електричну енергію, а відповідач прийняти та оплатити вартість електроенергії.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У статті 712 ЦК України зазначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Згідно зі ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

Згідно з п. п. 26, 68, 84 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про ринок електричної енергії" електрична енергія це енергія, що виробляється на об`єктах електроенергетики і є товаром, призначеним для купівлі-продажу; постачання електричної енергії - продаж, включаючи перепродаж, електричної енергії; споживач - фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання.

Учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються такі види договорів як, зокрема про постачання електричної енергії споживачу (ч. 1 ст. 4 зазначеного Закону).

Відповідно до ст. 56 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

Постачання електричної енергії електропостачальниками здійснюється з дотриманням правил роздрібного ринку.

Умови постачання електричної енергії, права та обов`язки електропостачальника і споживача визначаються договором постачання електричної енергії споживачу.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 №312 затверджено Правила роздрібного ринку електричної енергії (далі - ПРРЕЕ), що регулюють взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними цими Правилами ( п.1.1.1).

Згідно ч. 3 ст. 58 Закону України Про ринок електричної енергії споживач зобов`язаний, зокрема, сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Пунктом 4.1 ПРРЕЕ передбачено, що розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на роздрібному ринку, між учасниками цього ринку здійснюються у грошовій формі відповідно до укладених договорів.

Дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг (п. 4.3 ПРРЕЕ).

Відповідно до ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ч. 1 ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

3. Щодо вимоги позивача про стягнення основного боргу у сумі 1026461,34 грн.

В укладеному між сторонами договорі погоджено порядок та строки оплати отриманої електричної енергії. Зокрема, згідно з п. 5.7 договору оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений у рахунку, який не може бути меншим 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання його споживачем цього рахунка, або протягом 5 (п`яти) робочих днів від дати, зазначеної у комерційній пропозиції, щодо оплати рахунку, оформленого споживачем.

При укладенні договору сторони у п. 5.1 договору домовились, що споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії (з урахуванням послуги з передачі електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього Договору. Згідно з комерційною пропозицією, строк оплати рахунків вказується в кожному окремому рахунку та не може бути меншим ніж 5 робочих днів з моменту надання відповідного рахунку споживачу.

Позивач 10.06.2022 направив відповідачу рахунки на оплату спожитої електричної енергії №11886 від 28.02.2022 за лютий 2022 року на суму 505260,66 грн, №19853 від 31.03.2022 за березень 2022 року на суму 122428,54 грн, №25081 від 30.04.2022 за квітень 2022 року на суму 139004,40 грн, №31453 від 31.05.2022 за травень 2022 року на суму 193641,41 грн.

08.07.2022 ТОВ "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" направила ТОВ "Житомир - Агробудіндустрія" рахунок № 37261 від 30.06.2022 за червень 2022 року на суму 195819,65 грн.

Відповідач у відзиві на позовну заяву, зазначає, що позивач безпідставно завищив тарифи, які є відмінними від ціни, визначеної у комерційній пропозиції №2ZHOEK-06-0030, з порушенням її положень щодо направлення постачальником повідомлення споживачу про внесення змін до комерційної пропозиції та викладення її в новій редакції, не пізніше, ніж за 20 днів до дати початку дії зміни.

Як вбачається із умов комерційної пропозиції №2ZHOEK-06-0030 орієнтовна ціна електричної енергії для відповідача становить 1,77200 грн/кВт*год без врахування ПДВ, послуг з розподілу та послуг з передачі електричної енергії (а. с. 12 у т. 1).

Відповідно до рахунків, виставлених позивачем, ціна на електричну енергію для ТОВ "Житомир-Агробудіндустрія" визначалась у таких розмірах (а. с. 16 - 25 у т. 1):

- за лютий 2022 - 2,720000 грн без ПДВ;

- за березень 2022 - 2,715710 грн без ПДВ;

- за квітень 2022 - 2,777200 грн без ПДВ;

- за травень 2022 - 2,693010 грн без ПДВ;

- за червень 2022 -2,703810 грн без ПДВ.

Також позивач до відповіді на відзив надав розрахунок за спожиту електричну енергію відповідачем із визначеним розміром кожного елементу формули ціни електричної енергії, за яким ціна на електричну енергію для відповідача з ПДВ становить (а. с. 143 - 149 у т.1):

- за лютий 2022 - 3,26400 грн;

- за березень 2022 - 3,25885 грн;

- за квітень 2022 - 3,33264 грн;

- за травень 2022 - 3,23161 грн;

- за червень 2022 - 3,24457 грн.

Крім того, у поясненнях від 19.12.2022 позивач зазначає, що термінове повідомлення споживача про зміни складових ціни відбувалося шляхом розміщення на сайті постачальника в мережі Інтернет документів із назвами: "фактична ціна лютий 2022", "фактична ціна березень 2022" та ін. (а. с. 151-156 у т. 2).

Разом з тим, суд вважає необгрунтованими вищевикладені доводи позивача з огляду на таке.

За п. 5.2 договору спосіб визначення ціни (тарифу) електричної енергії зазначається в комерційній пропозиції постачальника.

Згідно п. 5.3 договору інформація про діючу ціну електричної енергії має бути розміщена на офіційному веб-сайті постачальника не пізніше ніж за 20 днів до початку її застосування із зазначенням порядку її формування.

Відповідно до умов комерційної пропозиції №2ZHOEK-06-0030, що є додатком №2 до договору, порядок формування цін можу бути змінений. Про зміну споживач буде повідомлений не пізніше ніж за 20 днів до дати початку дії зміни, шляхом направлення постачальником повідомлення споживачу про внесення змін до комерційної пропозиції та викладення її в новій редакції.

За п. 13.2 договору постачальник має повідомити про зміну будь-яких умов договору споживача не пізніше ніж за 20 днів до їх застосування з урахуванням інформації про право споживача розірвати договір. Постачальник зобов`язаний повідомити споживача в порядку, встановленому законом, про будь-яке збільшення ціни і право припинити дію договору без сплати будь-яких штрафних санкцій чи іншої фінансової компенсації постачальнику, якщо споживач не приймає нові умови.

Усі повідомлення за цим договором вважаються зробленими належним чином, якщо вони здійснені в письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, вручені кур`єром або особисто за зазначеними в цьому договорі адресами сторін. Датою отримання таких повідомлень буде вважатися дата їх особистого вручення або дата поштового штемпеля відділу зв`язку одержувача (п. 13.7 договору).

Однак, як вбачається із матеріалів справи та не спростовано позивачем, позивач не направляв відповідачу повідомлення про збільшення ціни за договором.

Не вважається повідомленням споживача про зміни складових ціни шляхом розміщення на сайті постачальника в мережі інтернет документів із назвами: "фактична ціна лютий 2022", "фактична ціна березень 2022" та ін., оскільки ціни опубліковані з порушенням 20-денного строку, визначеного договором та комерційною пропозицією. Зокрема, як вбачається із сайту ТОВ "ЖОЕК" за посиланням: https://www.ztoek.com.ua/kutok-spozhivacha/komerczijni-propozycziyi/ документ під назвою "Фактична ціна лютий 2022" опублікована 01.03.2022, "Фактична ціна березень 2022" - 01.04.2022, "Фактична ціна квітень 2022" - 01.05.2022, "Фактична ціна травень 2022" - 01.06.2022, "Фактична ціна червень 2022" - 01.07.2022.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про неправомірне завищення позивачем тарифів на електричну енергію, спожиту відповідачем, тому здійснює власний розрахунок боргу за договором №06-102-В від 28.12.2018 з врахуванням відомостей, наданих позивачем у додаткових поясненнях від 04.10.2022 (а. с. 1 - 4 у т. 2) та відомостей щодо загального споживання відповідачем електроенергії з розмежуванням споживання субспоживачів без втрат в трансформаторі, оскільки відповідно до платіжних доручень, доданих до клопотання про долучення доказів від 06.12.2022, відповідач здійснює оплату втрат електроенергії в мережі споживача ФОП Шолох відповідно до додатку №2 договору № від 19.02.2014 про технічне забезпечення електропостачання споживача (а. с. 103-108, 131-134 у т. 2).

Отже, за відповідачем обліковується борг за спожиту електричну енергію у розмірі 747280,75 грн, виходячи з такого:

- за лютий 2022 - 153761 кВт*год (розрахунок без втрат) х 2,1264 грн (ціна за кВт*год, встановлена в комерційній пропозиції, з ПДВ) = 326957,39 грн;

- за березень 2022 - 37004 кВт*год (розрахунок без втрат) х 2,1264 грн (ціна за кВт*год, встановлена в комерційній пропозиції, з ПДВ) = 78685,31 грн;

- за квітень 2022 - 41300 кВт*год (розрахунок без втрат) х 2,1264 грн (ціна за кВт*год, встановлена в комерційній пропозиції, з ПДВ) = 87820,32 грн;

- за травень 2022 - 59446 кВт*год (розрахунок без втрат) х 2,1264 грн (ціна за кВт*год, встановлена в комерційній пропозиції, з ПДВ) = 126405,97 грн;

- за червень 2022 - 59919 кВт*год (розрахунок без втрат) х 2,1264 грн (ціна за кВт*год, встановлена в комерційній пропозиції, з ПДВ) = 127411,76 грн.

У стягненні з відповідача 279180,59 грн основного боргу відмовити.

4. Щодо обґрунтованості позовних вимог в частині стягнення 41434,77 грн пені.

Згідно з п. 5.8 договору у разі порушення споживачем строків оплати за цим договором, постачальник має право вимагати сплату пені. Пеня нараховується за кожен день прострочення. Споживач сплачує за вимогою постачальника пеню у розмірі, що визначається цим договором та зазначається в комерційній пропозиції, яка є додатком 2 до цього договору.

Згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

У ч. 1 ст. 546 ЦК України також зазначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Відповідно до ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов`язання.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 1, 3 ст.549 ЦК України).

Позивачем у власному розрахунку нараховано пеню на суму боргу за лютий-травень 2022 за період з 21.06.2022 по 25.07.2022, а на борг за червень 2022 - з 20.07.2022 по 25.07.2022 (а. с. 2 у т. 1).

Суд погоджується із періодами нарахування пені, однак, враховуючи здійснення розрахунку основного боргу, розмір пені такий:

- за лютий-травень 2022 на суму 619868,99 грн - 29719,75 грн;

- за червень 2022 на суму 127411,76 грн - 1047,22 грн.

У частині стягнення 10667,80 грн пені слід відмовити за безпідставністю нарахування.

5. Щодо обґрунтованості позову в частині стягнення 2486,09 грн 3% річних.

За ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За своїми ознаками, 3% річних є платою за користування чужими коштами в період прострочення виконання відповідачем його договірного зобов`язання.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок 3% річних та враховуючи здійснення судом власного розрахунку суми основного боргу, стягненню з відповідача підлягають 3% річних в сумі 1846,01 грн. У стягненні 640,08 грн 3% річних відмовити.

6. Висновок господарського суду за результатами розгляду позовної заяви.

За ч. 2, 3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 73 ГПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позовні вимоги підлягають задоволенню на суму 779893,73 грн, з яких 747280,75 грн основного боргу, 30766,97 грн пені та 1846,01 грн 3% річних

Суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення 279180,59 грн основного боргу, 10667,80 грн пені, 640,08 грн 3% річних.

7. Розподіл судового витрат між сторонами.

7.1. Щодо сплати судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Однак, зважаючи на наявність у матеріалах справи доказів, а саме копій рахунків та платіжних доручень (а. с. 10-44 у т. 3), що підтверджують сплату відповідачем у 2021 році спожитої електричної енергії по тарифах, вказаних позивачем, судовий збір покладається на відповідача у повному обсязі.

7.2 Щодо сплати витрат на правову допомогу.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (ч. 3 ст. 123 ГПК України).

За ч. 1 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвокати, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок сплати, умови повернення визначаються в договорі про надання правової допомоги. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При вирішенні питання про розмір суми, яка підлягає відшкодуванню стороні за послуги адвоката, має бути врахована як ціна позову, яку вказав позивач у позовній заяві, так і критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката.

При подачі позову позивачем заявлено до стягнення з відповідача 30000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Як вбачається з матеріалів справи, 06.05.2019 ТОВ "ЖОЕК" (позивач/клієнт) уклав з адвокатом Приведьон В.М. (далі - адвокат) договір про надання (правничої) допомоги №1 (далі - договір №1) (а. с. 32-33 у т. 1), за п. 4.2 якого гонорар адвоката та компенсація витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, погоджується за взаємною згодою сторін та оформляється додатковою угодою.

Відповідно до умов додаткової угоди №32 від 21.07.2022, сторони домовились про гонорар у розмірі 30000,00 грн (а. с. 34 у т. 1).

У детальному описі та розрахунку наданих послуг (робіт) від 25.07.2022, адвокат надав клієнту послуги на загальну суму 30000,00 грн, зокрема, аналіз чинного законодавства України, дослідження судової практики, збір доказів; підготовка та оформлення зібраних документів для надання до суду; підготовка позовної заяви; прийняття участі в засіданнях суду (а. с. 35 у т. 1).

У відзиві на позов від 15.08.2022, вих. №529 (а. с. 46-119 у т. 1) відповідач зазначив, що заявлений позивачем розмір витрати на правничу допомогу є співмірним із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт по справі №906/535/22.

У матеріалах справи є копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЖТ №000735 від 23.05.2015 та ордер серії АМ №1001593 від 21.07.2022 на надання правничої (правової) допомоги, виданих Приведьону В. М. (а. с. 39. 40 у т. 1).

Згідно з ч. 3 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, значення справи для сторони.

Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Крім того, при визначенні розміру витрат на правничу допомогу суд має виходити з критеріїв їхньої реальності (дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру.

З огляду на обсяг підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, враховуючи принцип розумності судових витрат, їх співмірності із складністю справи, суд вважає обгрунтованою заявлену суму судових витрат у розмірі 30000,00 грн.

Керуючись ст. 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомир-Агробудіндустрія" (10025, м. Житомир, вул. Промислова, 10, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" (10003, м. Житомир, майдан Перемоги, 10, , р/р для стягнення основного боргу: НОМЕР_1 в філії - Житомирське обласне управління АТ "Ощадбанк", МФО 311647, ; р/р для стягнення пені, 3% річних, судового збору та витрат на професійну правничу допомогу: НОМЕР_2 в філії - Житомирське обласне управління АТ "Ощадбанк", МФО 311647, ):

- 747280,75 грн основного боргу;

- 30766,97 грн пені;

- 1846,01 грн 3% річних;

- 16055,73 грн судового збору;

- 30000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу;

3. У стягненні 279180,59 грн основного боргу відмовити.

4. У стягненні 10667,80 грн пені відмовити.

5. У стягненні 640,08 грн 3% річних відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 02.02.23

Суддя Лозинська І.В.

Віддрукувати:

1 - в справу

2 - позивачу на електронну пошту:

3 - відповідачу на електронну пошту: ІНФОРМАЦІЯ_1