ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2023 Справа № 914/1768/22

Господарський суд Львівської області у складі судді Запотічняк О.Д.

за участю секретаря судового засідання Яремко В.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнайтед Алко», м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіон+», м. Львів

про: стягнення 4 596 289,80 грн.,

за участю представників:

від позивача: Савка Т.В.;

від відповідача: Левкович Т.В.;

Хід розгляду справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Юнайтед Алко» звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіон+» про стягнення 4 596 289,80 грн.

Ухвалою суду від 08.08.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено розгляд справи на 06.09.2022.

Ухвалою від 06.09.2022 суд відклав розгляд справи на 27.09.2022.

26.09.2022 представником позивача через канцелярію суду подано клопотання за (вх. № 19794/22) та про долучення доказів до матеріалів справи (вх.№ 19795/22).

26.09.2022 представником відповідача через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву за (вх.№ 19800/22).

В судовому засіданні 27.09.2022, 06.10.2022, 18.10.2022 судом оголошено перерву до 06.10.2022, 18.10.2022 та 01.11.2022.

01.11.2022 на адресу суду надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи (Вх. № 22700/22).

Судове засідання призначене на 01.11.2022 о 15:00 не відбулось, у зв`язку з відключенням електричної енергії з 15:03 год до 17:10 год, про що складено відповідний Акт про відключення електроенергії від 02.11.2022.

Ухвалою від 01.11.2022 суд призначив розгляд справи на 03.11.2022.

В судовому засіданні 03.11.2022 судом оголошено перерву до 16.11.2022.

04.11.2022 через систему «Електронний суд» представником позивача подано відповідь на відзив (Вх. № 22996/22).

07.11.2022 через систему «Електронний суд» представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив (Вх. № 23119/22).

Судове засідання призначене на 16.11.2022 о 09:00 не відбулось, оскільки внаслідок ракетних ударів по об`єктах енергетики м. Львова, будівля Господарського суду Львівської області була відключена від електричної енергії з 08:00 год до 16:20 год.

Ухвалою від 18.11.2022 суд призначив розгляд справи на 24.11.2022.

Судове засідання призначене на 24.11.2022 о 10:30 не відбулось, у зв`язку з відключенням електричної енергії про що складено відповідний Акт про відключення електроенергії.

Ухвалою від 30.11.2022 суд призначив розгляд справи на 13.12.2022.

Ухвалою від 13.12.2022 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив розгляд справи по суті на 17.01.2023.

В судовому засіданні 17.01.2023 судом оголошено перерву до 27.01.2023.

В судове засідання 27.01.2023 з`явились представники сторін, Позивач надав пояснення по суті спору, просив позов задоволити, представник Відповідача заперечив проти задоволення позову, просив у задоволенні такого відмовити.

В судовому засіданні 27.01.2023 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Правова позиція позивача.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено зобов`язання за Договором поставки № 20/7 від 30.03.2021 року в частині повної оплати за поставлену продукцію. Відтак, Позивач звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом про стягнення 4 596 289,80 грн основного боргу.

У відповіді на відзив (Вх. № 22996/22 від 04.11.2022) зазначив що всі первинні документи приєднані Позивачем до своєї позовної заяви - видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, довіреності на отримання товару, акти містять всі необхідні реквізити сторін, які дають змогу їх ідентифікувати, містять інформацію про дату їх складення, а також містять повну інформацію про зміст та обсяг господарської операції на підтвердження якої вони були складені, а ті неістотні недоліки та описки на які посилається Відповідач не є підставою для не визнання господарської операції з поставки товару Відповідачу.

Зазначив, що на всіх документах, які містять підпис в графі покупець стоїть відтиск круглої печатки Відповідача, що є безумовним свідченням участі Відповідача в здійсненні господарських операцій відображених у вказаних документах. В свою чергу, Відповідачем не надано доказів вибуття з його володіння круглих печаток підприємства, зокрема, в результаті крадіжки чи їх втрати в інший спосіб.

Правова позиція відповідача.

26.09.2022 представником відповідача подано відзив на позовну заяву (Вх. № 19800/22), позовні вимоги заперечує у повному обсязі, просить у задоволенні позовних вимог відмовити з наступних підстав.

Відповідач заперечує отримання від позивача вказаного у позовній заяві товару. Також вказує, що видаткові та товарно-транспортні накладні, долучені до позовної заяви позивачем на підтвердження своїх вимог, підписані невідомими особами, що не мали жодних повноважень на приймання зазначеного товару, печатки на накладних відрізняються одна від одної та від офіційної печатки відповідача.

Крім того, відповідач повідомляє, що найбільша кількість торгових точок та складських приміщень товариства розміщені на території м. Херсон та Херсонської області, яка станом на день подання позову до суду була окупованою військовими російської федерації. Офісні приміщення, де зберігалась вся первинна документація щодо господарської діяльності товариства на півдні України (Одеська, Миколаївська та Херсонська області) знаходились в Херсоні. Оскільки, втрачено контроль над даними об`єктами, відповідач не має доступу до документів первинного бухгалтерського обліку та доступу до серверів товариства, і не може підтвердити отримання товару від позивача на вказану у позовній заяві суму.

Відповідач, вказує на настання форс-мажорних обставин щодо можливості оплатити придбаний товар, посилаючись на сертифікат Торгово-промисловою палати України, що засвідчує військову агресію росії проти України, як форс-мажорну обставину, та п. 11.1 Договору поставки № 20/7 від 30.03.2021.

У запереченнях на відповідь на відзив зазначив, що в матеріалах справи відсутні копії чи оригінали видаткових накладних: № 1ЮАлВ000575 від 18.02.2022 року на суму 251 672,16 грн, № 1ЮАлВ000576 від 18.02.2022 року на суму 900,00 грн.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

30.03.2021 року між ТОВ «Авіон+» (покупець) та ТОВ «Юнайтед Алко» (постачальник) укладено договір поставки № 20/7, відповідно до якого Постачальник зобов`язувався поставити та передати у власність Покупцеві товар, на підставі замовлення останнього та у відповідності до Специфікації, а Покупець зобов`язується прийняти поставлений Постачальником товар та оплатити його вартість у порядку і на умовах, погоджених Сторонами у цьому Договорі (п. 2.1. Договору).

Право власності на Товар переходить від Постачальника до Покупця в момент прийняття Товару Покупцем від Постачальника. Підтвердженням приймання Товару є підписання сторонами (їх Уповноваженими представниками) накладної, товарно-супровідної та транспортно-супровідної документації на Товар (п. 2.2. Договору).

Згідно з п. 3.1. Договору Постачальник здійснює поставку Товару у відповідності до узгодженої Сторонами та затвердженої печатками Сторін Специфікації (Додаток № 1 до договору). Специфікація надається Покупцю Постачальником.

Замовлення на поставку Товару Покупець здійснює на підставі Специфікації шляхом направлення на електронну адресу або на факс Постачальника відповідного замовлення (Додаток № 2 до Договору) (п. 4.1. Договору).

Пунктом 5.2. Договору, з урахуванням Протоколу узгодження розбіжностей до Договору поставки № 20/7 від 30.03.2021 (далі - Протокол розбіжностей) Сторонами погоджено, що Постачальник здійснює поставку замовленого Покупцем Товару на території Херсонської та Миколаївської областей за графіком поставки на РЦ (додаток № 3 до Договору), узгодженого Сторонами, на іншій території - за окремими графіками поставки (додатки/ додаткові угоди до Договору тощо), узгодженими Сторонами.

У пункті 5.11. Договору Сторони домовились, що у разі відповідності поставки Товару умовам цього Договору Покупець підписує видаткову та товарно-транспортну накладні на поставлений Товар. Дата поставки Товару повинна відповідати даті виписки видаткової накладної на Товар.

Пунктом 8.1. Договору з урахуванням протоколу розбіжностей, закріплено, що Покупець оплачує поставлений Постачальником Товар в такі строки:

8.1.1. По закінченню 140 календарних днів з дати поставки Товару Постачальником.

8.1.3. Строк оплати за поставлений товар може бути збільшений згідно умов цього Договору (на час виправлення недоліків в товаросупровідних документах тощо).

Згідно з п. 8.2. Договору, з урахуванням Протоколу розбіжностей, форма оплати - безготівковий розрахунок. Оплата вартості Товару здійснюється в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Постачальника, що зазначений у реквізитах Сторін Договору. Днем здійснення платежу вважається день списання належних до сплати сум з банківського рахунка Покупця на рахунок Постачальника. Сторони можуть застосовувати інші способи розрахунків, передбачені чинним законодавством України. При перерахуванні грошових коштів за отриманий згідно з цим Договором Товар в платіжних дорученнях (графа «Призначення платежу») посилання на цей Договір (номер і дата) є для Покупця обов`язковим..

Загальна ціна цього Договору складається з сум поставленого Постачальником та прийнятого Покупцем Товару на умовах цього Договору (за винятком повернутого), зазначених у видаткових накладних, які підписані уповноваженими представниками Сторін (п. 8.6. Договору).

Відповідно до п. 12.1. Договору, Договір набуває чинності з « 30» березня 2020 року і діє до « 30» березня 2022 року включно, а в частині невиконаних зобов`язань сторін, що виникли в момент дії даного Договору - до їх повного виконання.

Специфікацією (додаток № 1 до Договору) сторонами погоджено товар, що є предметом поставки, його кількість та ціну.

На виконання взятих на себе зобов`язань, Постачальником у період з 15.09.2021 по 23.02.2022 здійснено поставку товару, відповідно до видаткових та товарно-транспортних накладних, долучених до матеріалів справи ( том 1 а.с. 128 - том 9 а.с. 126) на загальну суму 5 575 072,86 грн.

Відповідачем оплачено поставлений позивачем товар частково, а саме в розмірі 978 783,06 грн, що підтверджується випискою по рахунках ТОВ «Юнайтед Алко» за 03.02.2022 та 15.02.2022.

31.05.2022 сторонами підписано та скріплено печатками юридичних осіб акти звірки взаєморозрахунків за договором.

У зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором поставки, позивач звернувся за захистом своїх порушених прав до Господарського суду Львівської області з даним позовом про стягнення з ТОВ «Авіон+» 4 596 289,80 грн.

Оцінка суду.

Відповідно до ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Частиною 2 ст.11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, в тому числі, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 712 ЦПК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Аналогічне положення містить ст. 193 Господарського кодексу України, де зазначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як встановлено судом, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авіон+» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юнайтед Алко» було укладено Договір № 20/7 від 30 березня 2020 року, згідно умов якого Постачальник зобов`язувався поставити та передати у власність Покупцеві товар, на підставі замовлення останнього та у відповідності до Специфікації, а Покупець зобов`язується прийняти поставлений Постачальником товар та оплатити його вартість у порядку і на умовах, погоджених Сторонами у цьому Договорі.

На виконання умов договору позивач передав у власність відповідача товар, що підтверджується долученими до справи копіями видаткових та товаро - транспортних накладних (том 1 а.с. 128 - том 9 а.с. 126) на загальну суму 5 575 072,86 грн.

Проте, кореспондуючий обов`язок з оплати вартості товару відповідач виконав частково на суму 978 783,06 грн, решта вартості товару у розмірі 4 596 289,80 грн відповідачем не оплачено. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Відповідачем у відзиві на позовну заяву не заперечено факту укладання Договору на підставі якого виникла заборгованість, водночас, заперечено факт отримання товару за видатковими накладними, долученими до матеріалів справи. Покупець стверджує, що видаткові накладні підписані невідомими особами, що не мали жодних повноважень на приймання зазначеного товару, печатки на накладних відрізняються одна від одної та від офіційної печатки відповідача.

Аналіз приписів частин 1, 2 статті 3 та частини 1 статті 6 ГК України дозволяє дійти висновку про те, що господарська діяльність як діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність, здійснюється, зокрема, у формі підприємництва для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку за принципом вільного руху капіталів, товарів та послуг на території України.

Положеннями частини 1 статті 19 та частин 1, 2 статті 67 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання вправі без обмежень самостійно здійснювати господарську діяльність, що не суперечить законодавству, зокрема, шляхом укладення договорів, що опосередковують відносини підприємств з іншими підприємствами, організаціями, громадянами у всіх сферах господарської діяльності; підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Отже, господарське зобов`язання, яке виникло на підставі договору, укладеного між суб`єктами господарювання, має бути спрямоване на досягнення економічного результату для його сторін, тобто мати реальний характер та опосередковувати рух капіталів, товарів, робіт чи послуг, що є об`єктами відповідної господарської операції.

За змістом частин 3, 8 статті 19 ГК України вбачається, що обов`язком суб`єктів господарювання є ведення бухгалтерського обліку та подання фінансової звітності згідно із законодавством, що забезпечує здійснення державою контролю і нагляду за господарською діяльністю суб`єктів господарювання, а також за додержанням ними податкової дисципліни.

Аналіз приписів статей 1, 3, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» дозволяє зробити висновок про те, що бухгалтерський облік ведеться підприємством з метою надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства; на даних бухгалтерського обліку ґрунтується податкова звітність підприємства. Бухгалтерському обліку підлягають господарській операції - дії (події), що викликають зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства, а також їх результати, що полягають у реальній зміні майнового стану суб`єкта господарювання. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій та складаються під час їх здійснення, а якщо це неможливо - безпосередньо після закінчення господарських операцій.

Доказами реального здійснення господарської операції є первинні документи, які підтверджують фактичну поставку товарів продавцем та їх отримання покупцем, а також документи, що підтверджують факт використання придбаних товарів у власній господарській діяльності покупця. Висновок про таке зроблено Верховним Судом у Постанові від 19.06.2018 у справі №804/15389/15.

Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити, як назва документа (форми); дата складання; назва підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції, тощо.

Вказаний перелік обов`язкових реквізитів документа кореспондується з п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995р., згідно з яким первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Пунктом 2.5 вказаного Положення передбачено, що документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.

Таким чином, можливість використання печатки прямо передбачена Положенням, однак, норми ст.58-1 ГК України абсолютно чітко вказують на можливість суб`єкта господарювання не застосовувати печатку навіть за її наявності. Відтак, положення ст.58-1 ГК України є додатковим аргументом на користь «добровільності» використання печатки.

Разом з тим, відповідачем не доведено, що печатка або штампи підприємства вибува ли із володіння ТОВ «Авіон+» поза його волею чи були втрачені .

Відсутність у накладній назви посади особи, яка отримала товар за цією накладною, за наявності її підпису у цій накладній, який засвідчений відтиском печатки/штампу самої юридичної особи, відсутність реквізитів довіреності на цю особу не може свідчити про те, що така особа є неуповноваженою чи що така накладна є неналежним доказом у справі. Водночас відтиск печатки/штампу на накладній є свідченням участі юридичної особи у здійсненні господарської операції за цією накладною та свідчить про згоду відповідача на купівлю товару на даних умовах.

З огляду на викладене, судом відхиляються заперечення відповідача щодо неналежного оформлення накладних, які засвідчували здійснення господарських операцій сторонами.

Крім того, відповідач, за наявності первинних документів, що підтверджують здійснення господарської операції з передачі товару, не може заперечувати зазначену господарську операцію.

Суд зауважує, що у разі дефектів первинних документів та невизнання стороною факту постачання спірного товару, сторони не позбавлені можливості доводити постачання товару іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару. Такий факт повинен оцінюватися у сукупності з іншими доказами у справі, оскільки вибіркова оцінка доказів не відповідає вимогам процесуального законодавства.

У зв`язку з цим необхідно враховувати, що визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів. Отже, судам у розгляді справ, у яких необхідно досліджувати обставини поставки товару, слід з`ясовувати, крім обставин оформлення первинних документів, наявність або відсутність реального руху такого товару. Зокрема, обставини здійснення перевезення товару поставленого за спірними видатковими накладними, обставини зберігання та використання цього товару у господарській діяльності покупця, інші обставини, які будуть переконливо підтверджувати реальний рух активів, свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару та які давали б змогу встановити реальність здійснених господарських операцій.

Аналогічні висновки Верховного Суду викладені у постановах від 04.11.2019 у справі № 905/49/15, від 29.11.2019 у справі № 914/2267/18, від 29.01.2020 у справі № 916/922/19, від 25.06.2020 у справі № 924/233/18.

За загальним правилом, обов`язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому, доказування полягає не лише у поданні доказів, а й у доведенні їх переконливості (відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.11.2018 у справі № 910/17819/17).

Доводи відповідача зводяться до незгоди з долученими позивачем до матеріалів справи доказами (видатковими накладними та товарно-транспортними за період 15.09.2021-23.02.2022), зокрема, твердженням щодо не підписання їх представником товариства та скріплення печаткою. Однак, ТзОВ «Авіон+» не надано жодних належних, допустимих та достовірних доказів в підтвердження своєї правової позиції та спростування позиції позивача.

Натомість, у матеріалах справи містяться докази часткової оплати отриманого товару 03.02.2022 на суму 1526,34 грн та 15.02.2022 на суму 977 256,72 грн. Наявні в матеріалах справи товарно-транспортні накладні заповнені у належному порядку, є належними доказами, що підтверджують поставку позивачем товару та прийняття його відповідачем.

Судом досліджувався факт отримання товару по оригіналах видаткових накладних, копії яких знаходяться в матеріалах справи.

Відповідач мав право, як відмовитись від прийняття товару, так і скласти акт про відсутність та/або невірність складення товаросупровідних документів, вказати про відсутність у накладних будь-яких відміток, проте відповідачем товар за спірними товарно-транспортними накладними приймався без зауважень.

Суд звертає увагу, що будь-яких доказів звернення відповідача до позивача з вимогою надати визначені договором належним чином оформлені документи, із встановленням при цьому розумного строку для їх передання, доказів відмови відповідача від договору та повернення отриманого товару чи вчинення інших дій, які б могли свідчити про невиконання позивачем своїх зобов`язань за договором поставки у повному обсязі, у відповідності до вимог законодавства та умов укладеного між сторонами договору, відповідачем не надано.

Таким чином матеріали справи стверджують про те, що відповідач належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами заявлених до нього вимог не спростував.

Крім того, підписані відповідачем два акти звірки розрахунків на загальну суму 2 188 327,14 грн підтверджують визнання заборгованості товариством, адже відповідно до вимог чинного законодавства бухгалтер, який підписав акт звірки, має такі повноваження в межах здійснення ним бухгалтерського обліку та посадових обов`язків. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 19.04.2018 у справі № 905/1198/17, від 05.03.2019 у справі № 910/1389/18 та від 04.12.2019 у справі № 916/1727/17. Доказів про визнання договору недійсним суду також не надано.

Як встановлено судом, видаткові накладні № 1ЮАлВ000575 від 18.02.2022 року на суму 251 672,16 грн та № 1ЮАлВ000576 від 18.02.2022 року на суму 900,00 грн відсутні в матеріалах справи, що не заперечувалось представником позивача в судових засіданнях.

Відтак, вимога позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості в розмірі

4 596 289,80 грн підлягає до задоволення частково в розмірі 4 343 717,64 грн, оскільки до матеріалів справи не долучено жодних доказів на підтвердження поставки на суму 253 572,16 грн.

Щодо посилання відповідача на лист Торгово - промислової палати України, то суд звертає увагу на те, що, посилаючись на форс - мажор, як на підставу для звільнення від відповідальності, стороні потрібно довести, як саме форс - мажор вплинув на виконання зобов`язання. Одного лише посилання на наявність форс - мажору є недостатнім, оскільки суд має досліджувати докази в сукупності. Звернення до правоохоронних органів щодо викрадення товарно - матеріальних цінностей не засвідчує факту втрати саме продукції, поставленої позивачем.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України, вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України, встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що оскільки в матеріалах справи достатньо доказів здійснення позивачем спірних поставок, наведені у відзиві заперечення відповідача не є підставою для невизнання господарської операції, не спростовують факту поставки товару за договором та не звільняють покупця від обов`язку здійснити оплату за отриманий товар згідно з його умовами.

З огляду на це, суд вважає, що факт поставки товару за договором є доведеним, а посилання відповідача на протилежне є намаганням уникнути виконання своїх зобов`язань.

Крім того, статтею 3 ЦК України закріплено, що одним із основних принципів цивільного права є принцип добросовісності, розумності та справедливості.

У зв`язку з викладеним, враховуючи вищенаведені положення норм чинного законодавства України, приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково у розмірі 4 343 717,64 грн. В задоволенні решти вимог відмовити за безпідставністю.

Судові витрати.

Оскільки спір виник через неправомірні дії відповідача, судовий збір, відповідно до ст.129 ГПК України, покладається на відповідача пропорційно задоволених вимог.

Відтак, до стягнення з Відповідача на користь Позивача підлягає 65 155,76 грн сплаченого судового збору.

Керуючись статтями 10, 12, 20, 73, 76, 79, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіон+» (79040, м. Львів, вул. Городоцька, буд.355, офіс 358; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнайтед Алко» (03113, м. Київ, вул. Полковника Шутова, 9 А, офіс 523, ) 4 343 717,64 грн заборгованості та 65 155,76 грн судового збору.

3. В задоволенні решти вимог відмовити.

Наказ видати згідно ст. 327 ГПК України.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду в порядку, встановленому розділом IV ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 06.02.2023.

Суддя Запотічняк О.Д.