ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" січня 2023 р. Справа №914/4092/21

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя О.В. Зварич

судді С.М. Бойко

В.М. Гриців,

секретар судового засідання Р.А. Пишна,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця Баличик Галини Михайлівни та Пеприк Ольги Михайлівни б/н від 27.07.2022 року (вх. № 01-05/1872/22 від 01.08.2022 року)

на додаткове рішення господарського суду Львівської області від 28.06.2022 року (суддя М.М. Петрашко; повний текст додаткового рішення складено 12.07.2022 року)

за заявою Фізичної особи підприємця Ходак Марії Володимирівни (вх. №1880/22 від 21.06.2022 року) про стягнення витрат на професійну правничу допомогу

та за заявою Пеприк Ольги Михайлівни (вх. №1948/22 від 27.06.2022р.) про стягнення витрат на професійну правничу допомогу

у справі № 914/4092/21

за позовом: Фізичної особи підприємця Баличик Галини Михайлівни (надалі ФОП Баличик Г.М.)

до відповідача-1: Товариства з обмеженої відповідальністю "Латориця" (надалі ТзОВ "Латориця")

до відповідача-2: Фізичної особи підприємця Ходак Марії Володимирівни (надалі ФОП Ходак М.В.)

за участю третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_1 (надалі Пеприк О.М.)

за участю третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_2 (надалі Пилипців І.В.)

про визнання недійсними договору про спільну сумісну діяльність №27/08 від 03.09.2011 року та договору оренди №7 від 15.09.2011 року,

за участю:

від позивача: Лука Т.М. адвокат (ордер серія ВС № 1111375 від 20.07.2022 року);

від відповідача-1: не з`явився;

від відповідача-2: не з`явився;

від третьої особи-1: Лука Т.М. адвокат (ордер серія ВС №1005364 від 26.12.2019 року);

від третьої особи-2: не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції

30.12.2021 року ФОП Баличик Г.М. звернулась до господарського суду Львівської області з позовом до ТзОВ "Латориця", ФОП Ходак М.В. за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Пеприк О.М., Пилипціва І.В. про визнання недійсними договору про спільну сумісну діяльність № 27/08 від 03.09.2011 року (зі змінами та доповненнями), укладеного між ТзОВ "Латориця" та ФОП Ходак М.В. та договору оренди №7 від 15.09.2011 року (зі змінами та доповненнями), укладеного між ФОП Баличик Г.М. та ФОП Ходак М.В.

Рішенням господарського суду Львівської області від 16.06.2022 року у справі №914/4092/21 (суддя М.М. Петрашко), яке залишене без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 30.01.2023 року, відмовлено в задоволенні позову ФОП Баличик Г.М.

21.06.2022 року відповідач-2 звернувся до господарського суду Львівської області з заявою (вх. № 1880/22), в якій заявник просить стягнути з ФОП Баличик Г.М. на користь ФОП Ходак М.В. витрати на професійну правничу допомогу в сумі 36000,00 грн.

Позивач подав через систему «Електроний суд» клопотання/заяву від 27.06.2022 року (вх. № 13540/22), в якій просить відмовити в задоволенні заяви відповідача-2 про стягнення витрат на правничу допомогу за безпідставністю.

Також 27.06.2022 року третя особа-1 Пеприк О.М. подала до суду першої інстанції заяву (вх. № 1948/22), в якій заявник просить стягнути на її користь витрати на професійну правничу допомогу в сумі 25000,00 грн.

Учасники справи не надавав письмових заперечень на заяву Пеприк О.М. про стягнення витрат на правничу допомогу.

Додатковим рішенням господарського суду Львівської області від 28.06.2022 року у справі №914/4092/21 (суддя М.М. Петрашко) задоволено заяву відповідача-2 про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу. Стягнуто з ФОП Баличик Г.М. на користь ФОП Ходак М.В. 36000,00 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу. Відмовлено в задоволенні заяви третьої особи-1 Пеприк О.М. (вх. № 1948/22 від 27.06.2022 року) про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу.

Додаткове рішення суду мотивоване тим, що відповідач-2 підтвердила належними та допустимими доказами понесення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 36000,00 грн. При розгляді заяви Пеприк О.М. про стягнення витрат на правничу допомогу суд врахував, що заявник є третьою особою-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, яка підтримувала позовні вимоги ФОП Баличик Г.М. Зважаючи на те, що у задоволенні позову відмовлено, суд дійшов висновку, що у відповідності до положень ст. 129 ГПК України заява Пеприк О.М. про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу не підлягає задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи осіб, які подали апеляційну скаргу

Позивач ФОП Баличик Г.М. та третя особа-1 (на стороні позивача) Пеприк О.М. подали апеляційну скаргу на додаткове рішення господарського суду Львівської області від 28.06.2022 року у справі №914/4092/21. Просять скасувати зазначене додаткове судове рішення, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви відповідача-2 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та задоволити заяву третьої особи-1 про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу. Звертають увагу на неспівмірність вартості виконаних адвокатом робіт з предметом позовних вимог. Покликаються на те, що в наданому представником відповідача-2 розрахунку ряд послуг дублюють одна одну (консультації, роз`яснення правових питань) та є таким, що не потребують спеціальних професійних навиків. Вважають, що суд безпідставно відмовив у задоволенні заяви Пеприк О.М. про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, незважаючи на наявність доказів понесення таких витрат.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відповідач-2 у відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти доводів скаржників. Вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано задоволив її заяву та стягнув з позивача 36000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. При розгляді заяви третьої особи-1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд вірно врахував, що третя особа підтримувала позовні вимоги, в задоволенні яких суд відмовив повністю. Просить залишити без змін оскаржене додаткове рішення суду, апеляційну скаргу без задоволення.

Інші учасники справи не надавали письмових відзивів на апеляційну скаргу.

В судовому засіданні представник скаржників підтримав вимоги апеляційної скарги з наведених у ній підстав.

Відповідачі та третя особа-2 не делегували своїх представників в судове засідання.

Представник відповідача-2 Рісна Ю.Б., яка діє на підставі ордеру серії ВС №11533308 від 19.08.2022 року, подала заяву (вх. № 01-04/578/23 від 27.01.2023 року), в якій просить розглянути справу без її участі.

Відповідач-1 та третя особа-2 не повідомили про причини неявки в судове засідання.

Згідно з повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення №236 відповідачу-1 ознайомлений з датою, часом та місцем розгляду справи.

Щодо ознайомлення третьої особи-2 з датою, часом та місцем розгляду справи суд зазначає, що ухвала Західного апеляційного господарського суду від 16.01.2023 року про відкладення розгляду справи №914/4092/21 на 30.01.2023 року о 09 год. 45 хв. надіслана на адресу Пилипціва І.В., повідомлену в апеляційній скарзі, рекомендованим поштовим відправленням № 252, яке станом на 30.01.2023 року до суду не повернулось.

При цьому, 22.12.2022 року третій особі-2 вручено ухвалу суду від 15.12.2022 року про призначення судового засідання у справі № 914/4092/21 на 16.01.2022 року (а.с.190, т.7).

Крім того, всі ухвали суду по цій справі оприлюднені в Єдиному державному реєстрі судових рішень України, тобто є загальнодоступними.

Учасники справи зобов`язані з розумним інтервалом часу самі цікавитись провадженням у їх справі, добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Оскільки явка учасників даної справи не визнавалася судом обов`язковою, участь у судовому засіданні є правом, а не обов`язком учасника, суд дійшов висновку, що в силу положень ч.12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України справу може бути розглянуто при відсутності відповідачів та третьої особи-2.

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги

За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Відповідно до статті 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 123 зазначеного Кодексу судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п.2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до пункту 2 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

У відповідності до частини 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас, за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

У даній справі позивач заперечив проти заявленого відповідачем-2 розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»). Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Вище зазначено, що за результатами розгляду справи, рішенням суду першої інстанції, яке залишив без змін апеляційний господарський суд, відмовлено в задоволенні позову ФОП Баличик Г.М.

На підтвердження понесення ФОП Ходак М.В. витрат на послуги адвоката в суді першої інстанції відповідач-2 подав наступні документи: ордер серія ВС №1125822 від 10.02.2022 року на надання правничої (правової) допомоги Підприємцю адвокатом Бабух А.Б (АО «Сенатор»), копії договору про надання правової допомоги (юридичних послуг) від 09.02.2022 року (з наступними змінами та доповненнями), акта про надання правової допомоги (приймання наданих послуг) від 21.06.2022 року (а.с.18-19, т.2; 9-10, т.5).

Відповідно до умов договору про надання правової допомоги (юридичних послуг) від 09.02.2022 року (з наступними змінами та доповненнями) та акта про надання правової допомоги (приймання наданих послуг) від 21.06.2022 року Адвокатське об`єднання «Сенатор» надало ФОП Ходак М.В. правничу допомогу на загальну суму 36000,00 грн.

Суд наділений повноваженнями зменшити тягар судових витрат для особи, враховуючи її майновий стан.

Визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Доказами рівня майнового стану можуть бути документи, які підтверджують скрутний майновий стан особи, що, відповідно, унеможливлює сплату нею судових витрат. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судові витрати, то такі обставини можуть бути підставою для звільнення сторони від їх сплати.

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка має сплатити судові витрати, суд повинен встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища.

У даній справі суд встановив, що позивач ФОП Баличик Г.М. не отримувала в 2021 році доходів, що підтверджується копією довідки Львівської ДПІ ГУ ДПС у Львівській області №9732 від 01.07.2022 року. Крім того, як видно з наявних у справі копій довідок АТ КБ «ПриватБанк» на банківському рахунку Баличик Г.М. відсутні грошові кошти.

Таким чином, при перевірці реальної спроможності позивача сплатити судові витрати (витрати відповідача-2 на професійну правничу допомогу) суд встановив незадовільний майновий стан ФОП Баличик Г.М.

Враховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентну практику Європейського суду з прав людини, про те, що сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету, суд дійшов висновку, що наявні підстави для звільнення ФОП Баличик Г.М. від сплати судових витрат (витрат відповідача-2 на професійну правничу допомогу) у справі №914/4092/21.

Суд першої інстанції помилково не врахував майнового стану позивача при розгляді заяви відповідача-2 про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу та стягнув з ФОП Баличик Г.М. на користь ФОП Ходак М.В. 36000,00 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу, у зв`язку з чим оскаржене додаткове рішення в зазначеній частині підлягає скасуванню.

Одночасно, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення заяви Пеприк О.М. про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу стягнення на її користь 25000,00 грн., враховуючи таке.

Відповідно до частини 13 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.

У даній справі Пеприк О.М. є третьою особою-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача. При цьому, Пеприк О.М., як третя особа-1, підтримувала позовні вимоги ФОП Баличик Г.М.

Враховуючи наведене, а також те, що за наслідками розгляду даного спору в задоволенні позову відмовлено, суд першої інстанції у відповідності до ст. 129 ГПК України правомірно відмовив у задоволенні заяви Пеприк О.М. про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зважаючи на викладене, оскільки додаткове рішення місцевого господарського суду, в частині задоволення заяви відповідача-2, винесене з порушенням вимог статей 123, 126, 129, 236 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність скасування оскарженого додаткового рішення в цій частині та прийняття рішення про відмову у задоволенні заяви про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись, ст. ст. 86, 123, 126, 129, 244, 269, 270, 275, 277, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця Баличик Галини Михайлівни та Пеприк Ольги Михайлівни б/н від 27.07.2022 року (вх. № 01-05/1872/22 від 01.08.2022 року) задоволити частково.

Додаткове рішення господарського суду Львівської області від 28.06.2022 року у справі № 914/4092/21 скасувати в частині задоволення заяви відповідача-2 (вх. № 1880/22 від 21.06.2022р.) про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу. Прийняти в цій частині нове рішення.

Відмовити в задоволенні заяви відповідача-2 (вх. № 1880/22 від 21.06.2022р.) про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу.

В іншій частині додаткове рішення господарського суду Львівської області від 28.06.2022 року у справі № 914/4092/21 залишити без змін.

Справу повернути в господарський суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя О.В. Зварич

Суддя С.М. Бойко

Суддя В.М. Гриців