ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2023 р. м. Київ Справа № 911/2482/22

Суддя: Грабець С.Ю.

Секретар судового засідання: Передрій І.В.

Суд, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Баядера Логістик»

до фізичної особи-підприємця Іваненка Дмитра Григоровича

про стягнення боргу в сумі 15 964,16 грн.,

без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

29 листопада 2022 року через канцелярію Господарського суду Київської області надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Баядера Логістик» (далі позивач) до фізичної особи-підприємця Іваненка Дмитра Григоровича (далі відповідач) про стягнення боргу в сумі 15 964,16 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на порушення відповідачем умов договору поставки №1363-19 від 20.11.2019 року (далі договір), згідно з якими позивач зобов`язувався передати відповідачу алкогольні напої (далі товар), а відповідач зобов`язувався його прийняти та оплатити.

Відповідач переданий позивачем товар оплатив частково.

Вважаючи, що його права порушені, позивач звернувся до суду, просив стягнути з відповідача 15 964,16 грн. боргу.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 05.12.2022 року відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідачу запропоновано в строк до 05.01.2022 року надати суду заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позовну заяву (пред`явити зустрічний позов), а також докази, що підтверджують заперечення проти позову.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ухвалу суду отримав 21 грудня 2022 року, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу №599, заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також відзиву на позовну заяву не подав.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Частиною 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність та вірогідність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків:

20 листопада 2019 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Баядера Логістик» (далі позивач) та фізичною особою-підприємцем Іваненком Дмитром Григоровичем (далі відповідач) був укладений договір поставки №1363-19 (далі договір), згідно з яким позивач зобов`язувався передати відповідачу алкогольні напої (далі товар), а відповідач зобов`язувався товар прийняти та оплатити.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 Господарського кодексу України, матеріально-технічне постачання та збут продукції виробничо-технічного призначення і виробів народного споживання як власного виробництва, так і придбаних у інших суб`єктів господарювання, здійснюються суб`єктами господарювання шляхом поставки, а у випадках, передбачених цим Кодексом, також на основі договорів купівлі-продажу.

Згідно з ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 2 ст. 180 Господарського кодексу України, господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Частиною 3 ст. 180 Господарського кодексу України встановлено, що при укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Згідно з ч. 1 ст. 266 Господарського кодексу України, предметом поставки є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у стандартах, технічних умовах, документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 Господарського кодексу України, загальна кількість товарів, що підлягають поставці, їх часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами, розмірами визначаються специфікацією за згодою сторін, якщо інше не передбачено законом.

Частиною 2 ст. 267 Господарського кодексу України встановлено, що строки поставки встановлюються сторонами в договорі з урахуванням необхідності ритмічного та безперебійного постачання товарів споживачам, якщо інше не передбачено законодавством.

Згідно з п. 3.1 договору, постачання товару здійснюється силами та за рахунок позивача, на умовах DDP відповідно до вимог Міжнародних правил тлумачення термінів «Інкотермс» (в редакції 2010 р.). Сторони можуть визначити інші умови постачання товару, при узгодженні замовлення на товар.

Відповідно до п. 4.1 договору, найменування, кількість, асортимент товару визначається відповідачем у замовленні та зазначається позивачем у видатковій накладній на товар.

Згідно з ч. 1 ст. 189 Господарського кодексу України, ціна в цьому Кодексі є вираженим у грошовій формі еквівалентом одиниці товару (продукції, робіт, послуг, матеріально-технічних ресурсів, майнових та немайнових прав), що підлягає продажу (реалізації), який повинен застосовуватися як тариф, розмір плати, ставки або збору, крім ставок і зборів, що використовуються в системі оподаткування.

Відповідно до ч. 2 ст. 189 Господарського кодексу України, ціна є істотною умовою господарського договору. Ціна зазначається в договорі у гривнях. Ціни у зовнішньоекономічних договорах (контрактах) можуть визначатися в іноземній валюті за згодою сторін.

Пунктом 5.2 договору встановлено, що ціна на товар зазначається позивачем у видатковій накладній на товар.

Згідно з п. 5.3 договору, загальна сума договору дорівнює загальній вартості товару, який позивач поставив відповідачу впродовж всього строку дії даного договору згідно видаткових накладних на товар.

Відповідно до п. 6.1 договору, розрахунки за товар здійснюються відповідачем протягом 21 календарних днів з дня отримання товару, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок позивача або в іншому узгодженому сторонами порядку та формі, що не суперечить чинному законодавству України, або за домовленістю сторін - шляхом попередньої оплати.

Пунктом 9.7 договору встановлено, що даний договір чинний (строк дії): протягом 2 років з дати укладення. У випадку, якщо жодна зі сторін не заявила про свої наміри розірвати або змінити договір за один місяць до його закінчення, даний договір вважається автоматично пролонгованим на той же термін та тих же умовах.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору позивачем поставлено, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 31 604,76 грн., що підтверджується підписаними сторонами видатковими накладними №32619/30705 від 22 лютого 2022 року, на суму 3 145,38 грн., №282084/261334 від 29 грудня 2021 року, на суму 2 686,08 грн., №283272/261343 від 29 грудня 2021 року, на суму 200,04 грн., №283271/261342 від 29 грудня 2021 року, на суму 1 080,48 грн., №283270/261341 від 29 грудня 2021 року, на суму 1 119,42 грн., №1820/1538 від 06 січня 2022 року, на суму 2 959,02 грн., №2007/1555 від 06 січня 2022 року, на суму 1 220,64 грн., №5638/5190 від 13 січня 2022 року, на суму 2 424,18 грн., №5865/5210 від 13 січня 2022 року, на суму 1 571,52 грн., №10468/9189 від 20 січня 2022 року, на суму 1 532,10 грн., №10469/9190 від 20 січня 2022 року, на суму 927,72 грн., №15938/15414 від 27 січня 2022 року, на суму 2 351,64 грн., №15939/15415 від 27 січня 2022 року, на суму 1 508,10 грн., №21468/19314 від 03 лютого 2022 року, на суму 2 793,12 грн., №21469/19315 від 03 лютого 2022 року, на суму 819,48 грн., №27963/25971 від 15 лютого 2022 року, на суму 856,32 грн., №27688/25959 від 15 лютого 2022 року, на суму 3 392,58 грн., №33183/30751 від 22 лютого 2022 року, на суму 1 016,94 грн., копії яких долучені до матеріалів справи.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідач товар, поставлений позивачем, згідно з вищевказаними документами, оплатив частково, а саме в сумі 15 640,60 грн., що підтверджується прибутковими касовими ордерами №1829 від 24 січня 2022 року, на суму 1 119,40 грн., №1837 від 24 січня 2022 року, на суму 2 686,10 грн., №2620 від 31 січня 2022 року, на суму 1 220,60 грн., №2681 від 31 січня 2022 року, на суму 2 959,00 грн., №125 від 02 лютого 2022 року, на суму 200,00 грн., №414 від 07 лютого 2022 року, на суму 2 424,20 грн., №968 від 14 лютого 2022 року, на суму 1 532,10 грн., №1000 від 14 лютого 2022 року, на суму 1 571,50 грн., №1668 від 21 лютого 2022 року, на суму 927,70 грн. та №1671 від 21 лютого 2022 року, на суму 1 000,00 грн., копії яких долучені до матеріалів справи.

Згідно з умовами договору, розрахунки за товар здійснюються відповідачем протягом 21 календарних днів з дня отримання товару, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок позивача або в іншому узгодженому сторонами порядку та формі, що не суперечить чинному законодавству України, або за домовленістю сторін шляхом попередньої оплати.

Так, остання партія товару, поставленого позивачем відповідачу, повинна була бути оплачена відповідачем не пізніше 15 березня 2022 року.

Оскільки відповідачем борг повністю оплачений не був, позивач звернувся до суду, просив стягнути з відповідача 15 964,16 грн. боргу.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України встановлено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 202 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказів, що спростовували б доводи позивача або підтверджували б оплату відповідачем поставленого позивачем товару в повному обсязі, представник відповідача суду не надав.

Так, суд дійшов висновку про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача боргу в сумі 15 964,16 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 124 Конституції України, ч. 1 ст. 173, п. 3 ч. 1 ст. 174, ч. ч. 2, 3 ст. 180, ч. ч. 1, 2 ст. 189, ч. 1 ст. 193, ч. 1 ст. 264, ч. 1 ст. 265, ст. 266, ч. 2 ст. 267 Господарського кодексу України, ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, ст. ст. 2, 3, ч. 2 ст. 4, ч. 1 ст. 5, ст. 7, ч. ч. 1, 2, 4 ст. 11, ст. 12, ч. ч. 3, 4 ст. 13, ст. ст. 14-15, ст. 18, ч. 1 ст. 73, ч. ч. 1, 3 ст. 74, ч. 1 ст. 123, ч. 9 ст. 165, ч. 9 ст. 129, ч. 3 ст. 232, ст. 233, ст. 236, ст. 237, ст. 238, ч. 4 ст. 240, ч. 6 ст. 242, ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Задовільнити повністю позов товариства з обмеженою відповідальністю «Баядера Логістик» до фізичної особи-підприємця Іваненка Дмитра Григоровича про стягнення боргу в сумі 15 964,16 грн.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Іваненка Дмитра Григоровича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Баядера Логістик» (02088, місто Київ, вулиця Харченка Євгенія, 42, ідентифікаційний код 35871504) 15 964,16 грн. (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот шістдесят чотири грн. 16 коп.) боргу; 2 481,00 грн. (дві тисячі чотириста вісімдесят одну грн. 00 коп.) витрат на сплату судового збору.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено 06.02.2023 року.

Суддя С. Грабець