УХВАЛА

про видачу дублікату

м. Київ

31.01.2023Справа № 910/14930/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Селівона А.М., розглянувши матеріали

за заявою стягувача - гр. ОСОБА_1

про видачу дубліката наказу Господарського суду міста Києва від 07.02.2021 року, виданого на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 24.03.2021 року

у справі № 910/14930/20

за позовом гр. ОСОБА_1 АДРЕСА_1

до Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" пров. Несторівський, 3-5, м.Київ, 04053

про стягнення 173 592,56 грн.

без участі представників сторін

ВСТАНОВИВ :

Гр. ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" про стягнення 173 592,56 грн., з яких 97 087,84 грн. заборгованості з виплати дивідендів, 15 190,58 грн. 3% річних та 61 314,14 грн. інфляційних втрат.

В обґрунтування позовних вимог в позовній заяві позивач посилався на неналежне виконання відповідачем зобов`язань з виплати на його користь як акціонера Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" дивідендів за 2011-2013 рік у вказаній сумі, в зв`язку з чим позивачем нараховані проценти річних та втрати від інфляції.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.03.2021 року у справі № 910/14930/20 позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ "Укрнафта" на користь ОСОБА_1 97 087,84 грн. заборгованості з виплати дивідендів, 15 177,01 грн. 3% річних, 51 025,97 грн. інфляційних втрат.

На примусове виконання рішення у даній справі судом 02.07.2021 року видано наказ про стягнення з Публічного акціонерного товариства "УКРНАФТА" (пров. Несторівський 3-5, м.Київ, 04053; ) на користь гр. ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКП НОМЕР_1 ) 97 087,84 грн. (дев`яносто сім тисяч вісімдесят сім грн. 84 коп.) заборгованості з виплати дивідендів, 15 177,01 грн. (п`ятнадцять тисяч сто сімдесят сім грн. 01 коп.) процентів річних, 51 025,97 грн. (п`ятдесят одну тисячу двадцять п`ять грн. 97 коп.) втрат від інфляції та 2449,36 грн. (дві тисячі чотириста сорок дев`ять грн. 36 коп.) витрат по сплаті судового збору, строком пред`явлення до 02.07.2024 року.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 29.11.2021 року апеляційну скаргу ПАТ "Укрнафта" задоволено, рішення суду першої інстанції скасовано, прийнято нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог повністю.

На виконання постанови апеляційної інстанції Господарським судом міста Києва 20.09.2022 року видано наказ в частині стягнення судового збору за подання апеляційної скарги.

В подальшому постановою Верховного Суду від 21.12.2022 року за результатами розгляду касаційної скарги гр. ОСОБА_1 останню задоволено, постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.11.2021 року у справі № 910/14930/20 скасовано. Рішення Господарського суду міста Києва від 24.03.2021 року у справі № 910/14930/20 залишено в силі. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (04053, м. Київ, пров. Несторівський 3-5, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) 5 207,80 грн. судового збору за подання касаційної скарги.

Господарським судом міста Києва 09.01.2023 року на примусове виконання постанови касаційного суду у даній справі видано відповідний наказ в частині стягнення судового збору за подання касаційної скарги..

Поряд із цим стягувачем - гр. ОСОБА_1 через канцелярію суду подано 26.01.2023 року заяву б/н від 20.01.2023 року про видачу дублікату наказу Господарського суду міста Києва від 02.07.2021 року, виданого на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 24.03.2021 року у справі № 910/14930/20, у зв`язку з втратою виконавчого документа.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 26.01.2023 року заяву передано на розгляд судді Селівону А.М.

Розглянувши вказану заяву гр. ОСОБА_1 про видачу дубліката наказу по справі № 910/14930/20 суд зазначає, що згідно з статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право на судовий розгляд, гарантований ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), захищає також виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які в країні, що поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи при цьому шкоди одній зі сторін (п. 35 рішення Європейського суду з прав людини від 20.06.2004 р. в справі "Півень проти України").

Отже, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

Відповідно до ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з мотивувальною частиною рішення Конституційного Суду України №16-рп/2009 від 30.06.2009 року виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 р. №18-рп/2012).

У п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 р. у справі №11-рп/2012 зазначено, що невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Відповідно до частини 1 статті 327 ГПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

У частині 1 статті 6 Конвенції закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду" (див. рішення від 19.03.1997 зі справи "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece); рішення від 20.07.2004 зі справи "Шмалько проти України").

Згідно п. 19.4 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України (в редакції закону № 2147-VIII від 03.10.2017 р.) у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк з дня надходження заяви.

При цьому суд зазначає, що ГПК України не надає права відмовити в задоволенні заяви про видачу дубліката наказу з мотивів її необґрунтованості та не зобов`язує стягувача наводити причини втрати наказу. За встановлення факту невиконання судового рішення видача дубліката наказу не порушує прав боржника та не покладає на нього додаткових зобов`язань, оскільки дублікат наказу має повністю відтворювати втрачений наказ, у тому числі містити й дату його видачі. Натомість відсутність наказу у стягувача унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права.

Водночас, обов`язковою умовою видачі дубліката наказу є звернення до суду із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.

Аналогічна правова позиція викладена постановах Верховного Суду від 10.09.2018 року у справі №5011-58/9614-2012, від 21.01.2019 у справі №916/215/15-г, від 23.05.2019 у справі №5023/1702/12.

Суд наголошує, що за приписами процесуального закону умовами, які свідчать про наявність підстав для видачі дублікату наказу господарським судом, є, зокрема, відсутність спливу строку, встановленого для пред`явлення виданого наказу до виконання.

Тобто, першочергово при розгляді заяви про видачу дубліката наказу господарський суд вважає за необхідне дослідити питання про закінчення/незакінчення строку для пред`явлення наказу суду до виконання, оскільки від останнього залежить можливість вирішення судом питання про видачу дублікату втраченого наказу.

Як встановлено судом, наказ Господарського суду міста Києва від 02.07.2021 року у справі № 910/14930/20 дійсний для пред`явлення до виконання до 02.07.2024 року, отже, на підставі вказаних положень законодавства та наданих документів судом встановлено, що заявник (стягувач) звернувся до суду із поданою заявою про видачу дубліката наказу у справі № 910/14930/20 - 23.01.2023 року (згідно поштового конверту), тобто в межах строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Таким чином, враховуючи, що наказ Господарського суду міста Києва від 02.07.2021 року у справі № 91014930/20 про стягнення з Публічного акціонерного товариства "УКРНАФТА" (пров. Несторівський 3-5, м.Київ, 04053; ) на користь гр. ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКП НОМЕР_1 ) 97 087,84 грн. (дев`яносто сім тисяч вісімдесят сім грн. 84 коп.) заборгованості з виплати дивідендів, 15 177,01 грн. (п`ятнадцять тисяч сто сімдесят сім грн. 01 коп.) процентів річних, 51 025,97 грн. (п`ятдесят одну тисячу двадцять п`ять грн. 97 коп.) втрат від інфляції та 2449,36 грн. (дві тисячі чотириста сорок дев`ять грн. 36 коп.) витрат по сплаті судового збору втрачено та станом на дату звернення заявника із заявою про видачу дублікату строк пред`явлення до виконання вказаного наказу не закінчився, суд дійшов висновку, що заява стягувача - гр. ОСОБА_1 про видачу дубліката наказу є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 232 - 235, п. 19.4. розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву стягувача - гр. ОСОБА_1 про видачу дублікату наказу Господарського суду міста Києва від 02.07.2021 року у справі № 910/14930/21 задовольнити.

2. Видати гр. ОСОБА_1 дублікат наказу Господарського суду міста Києва від 02.07.2021 року у справі № 910/14930/21 про стягнення з Публічного акціонерного товариства "УКРНАФТА" (пров. Несторівський 3-5, м.Київ, 04053; ) на користь гр. ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКП НОМЕР_1 ) 97 087,84 грн. (дев`яносто сім тисяч вісімдесят сім грн. 84 коп.) заборгованості з виплати дивідендів, 15 177,01 грн. (п`ятнадцять тисяч сто сімдесят сім грн. 01 коп.) процентів річних, 51 025,97 грн. (п`ятдесят одну тисячу двадцять п`ять грн. 97 коп.) втрат від інфляції та 2449,36 грн. (дві тисячі чотириста сорок дев`ять грн. 36 коп.) витрат по сплаті судового збору.

Дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст.ст. 255, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А.М.Селівон