УХВАЛА

31 січня 2023 року

м. Київ

cправа № 904/554/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Вронська Г.О. - головуюча, Губенко Н.М., Кондратова І.Д.,

за участю секретаря судового засідання Калітінського М.Ю.,

представників учасників справи:

від позивача: Чирський Ю.В.,

від відповідача: Панич О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства "Дніпроважмаш"

на постанову Центрального апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Антонік С.Г., Дармін М.О., Чус О.В.

від 03.10.2022

за позовом Акціонерного товариства "Дніпроважмаш"

до Державного підприємства "Конструкторське бюро "Південне" ім. М.К. Янгеля"

про визнання недійсним правочинну, вчиненого 18.02.2019, щодо односторонньої відмови від контракту № 6-32/003 від 31.08.2006,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. У лютому 2022 року Акціонерне товариство "Дніпроважмаш" (далі - Позивач, Скаржник) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Державного підприємства "Конструкторське бюро "Південне" ім. М.К. Янгеля" (далі - Відповідач) про визнання недійсним, вчиненого 18.02.2019, правочину щодо односторонньої відмови від контракту №6-32/003 від 31.08.2006.

2. Позовні вимоги обґрунтовані невідповідністю оспорюваного правочину положенням цивільного законодавства, оскільки дії Відповідача щодо відмови від виконання робіт за контрактом №6-32/003 на виконання дослідно - конструкторських робіт суперечать вимогам статті 849 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), тому що вчинені після припинення дії Контракту.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

3. Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 25.05.2022 позов задоволено. Визнано недійсним правочин щодо односторонньої відмови від Контракту, вчиненого Відповідачем у формі претензії від 18.02.2019.

4. Задовольняючи позовні вимоги, господарський суд послався на те, що відмова Відповідача від Контракту, оформлена у формі претензії від 18.02.2019 після припинення Контракту, суперечить положенням статті 849 ЦК України.

5. Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 03.10.2022 апеляційну скаргу Відповідача задоволено, рішення суду першої інстанції скасовано, прийнято нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову повністю.

6. Суд апеляційної інстанції виходив з того, що Позивач не довів наявність порушення спірним правочином (претензією) його прав та охоронюваних законом інтересів, у чому полягає його порушення та чи відповідає порушене право заявленим підставам позову. При цьому, на розгляді Господарського суду Дніпропетровської області перебуває справа № 904/62/19 за позовом ДП "Конструкторське бюро "Південне" ім. М.К. Янгеля" до АТ "Дніпроважмаш" про визнання недійним пунктів додаткової угоди № 25 до Контракту та стягнення невикористаної частини авансу. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням АТ "Дніпроважмаш" умов Контракту та відмовою від Контракту, викладеною, зокрема, в претензії від 18.02.2019. За таких обставин, саме у справі №904/62/19 суд повинен перевірити наявність порушень Контракту та обґрунтованість односторонньої відмови від Контракту і для цього не потрібно заявляти позов про визнання недійсним одностороннього правочину (претензії).

Короткий зміст вимог касаційної скарги та аргументи учасників справи

7. Позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову апеляційного суду, в якій просив постанову апеляційного суду скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

8. Підставою касаційного оскарження Позивач визначив пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України, зазначивши, що суд апеляційної інстанції не врахував висновки Верховного Суду щодо застосування норм статей 55, 124 Конституції України, статей 204, 631, 849 ЦК України, статей 2,4 ГПК України з подібних правовідносин, що викладені у постановах Верховного Суду від 14.07.2021 у справі №911/1442/19, від 18.11.2019 у справі №910/16750/18, від 12.05.2020 у справі №911/991/19, від 07.08.2018 у справі №910/7981/17; від 27.10.2021 у справі №910/16684/19, від 19.01.2022 у справі №909/240/19, від 16.09.2022 у справі №913/703/20; від 16.06.2020 у справі №285/1018/18; від 28.09.2022 у справі №916/2330/21, від 12.07.2022 у справі №1.380.2019.002610, від 23.01.2018 у справі №203/2612/13-ц, від 19.06.2018 у справі №5023/3905/12, від 10.02.2022 у справі №922/1372/21, від 28.05.2020 у справі №910/7164/19; від 28.09.2022 у справі №922/1372/21.

9. Відповідач подав до Суду відзив на касаційну скаргу, в якій просив касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову апеляційного суду залишити без змін.

10. Відповідач подав до суду заяву про закриття касаційного провадження, оскільки висновки щодо застосування норм права, які викладені у постановах Верховного Суду, на які посилається Скаржник у касаційній скарзі, стосуються правовідносин, що не є подібними до правовідносин у цій справі.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

11. 21 жовтня 2003 року між Україною та Федеративною Республікою Бразилія було укладено договір про довгострокове співробітництво щодо використання ракети-носія Циклон-4 на пусковому центрі Алкантара.

12. Вказаний міждержавний договір було ратифіковано Законом України №1429-ІV від 04.02.2004.

13. Після підписання в 2003 році вказаного договору в Україні, не чекаючи створення міждержавної структури по організації робіт на пусковому центрі Алкантара, почалися розробка конструкторської документації виготовлення наземного технологічного обладнання (НТО) за рахунок бюджетних коштів України.

14. Між Державним підприємством «Конструкторське бюро «Південне ім. М.К. Янгеля», як головним розробником (надалі замовник), в 2006 році було укладено з АТ "Дніпроважмаш" (надалі виконавець) два контракти на створення НТО [наземне технологічне обладнання] від 01.02.2006 № 06-32/005 та від 31.08.2006 № 06-32/003 (надалі - Контракт).

15. Відповідно до п. 1.1. Контракту замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання виконати складові частини ДКР [дослідно конструкторська робота] у складі:

1.Стаціонарний стенд зборки головного блоку (ГБ)

2.Пусковий стіл

3. Транспортно-установчий агрегат

4.Підйомно-установчий агрегат

5.Платформа буферна

6. Вантажний макет

Замовник зобов`язаний прийняти роботи і оплатити їх.

Результати виконання є науково-технічною продукцією (НТП) за Контрактом.

16. Згідно з п. 1.2. Контракту підставою для укладання Контракту був Держконтракт №14- 01/04 від 09.04.2004.

17. Пунктом 3.12. Контракту встановлено, що джерелом фінансування робіт за Контрактом були кредитні кошти, залучені під Гарантію Уряду України згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2004 № 786-р.

18. В серпні 2007 року з метою надання пускових послуг української ракети космічного призначення Циклон-4 з бразильського космодрому Алкантара було створено Бінаціональну компанію «Алкантара Циклон Спейс».

19. Між ДП «Конструкторське бюро «Південне ім. М.К. Янгеля» та БК «Алкантара Циклон Спейс» було укладено контракт № АС5-22/2009 від 14.09.2009 та № 6/АС5/2011 від 25.07.2011.

20. Специфікація до контракту № 6/АСS/2011 включала в себе 13 агрегатів НТО [наземне технологічне обладнання], ТК [технологічний комплекс] і СК [стартовий комплекс], а саме:

1. Монтажно-стикувальні візки 2Т10 згідно паспорта 2Т10 ПС (комплект) / Аssembly Dollies 2Т10 арр 2Т10 ПС (sеt);

2. Вантажозахоплювальні засоби 2Т30 згідно паспорта 2Т30 ПС (комплект) /Load-Lifting Devicer 2Т30 (sеt);

3. Засоби обслуговування 2Т50 згідно паспорта 2Т50 ПС (комплект) /Service Equipment 2Т50 арр 2Т50 ПС (sеt);

4. Допоміжне обладнання 2Т60 згідно паспорта 2Т60 ПС (комплект)/ Auxiliary Equipment 2Т60 арр 2Т60 ПС (sеt);

5. Вантажозахоплювальні засоби ГБ 2Т31 згідно паспорта 2Т31 ПС (комплект) / PLU Load-Lifting Device 2Т31 арр 2Т31 ПС (sеt);

6. Засоби обслуговування ГБ 2Т51 згідно паспорта 2Т51 ПС (комплект) /PLU Service Equipment 2Т51 арр 2Т51 ПС (sеt);

7. Рухомий стенд ГБ 2Т80 згідно паспорта 2Т80 ПС (комплект) / Mobile Stand for PLU Assembly app 2T80 FIC (set);

8. Стаціонарний стенд збірки ГБ 2Т70 згідно формуляра 2Т70 ФО (комплект)/ (sеt); Fixed Stand for PLU Assembly 2T70 as per log book 2T70 ФО (sеt);

9. Транспортно-установчий агрегат 2У50 згідно формуляра 2У50 ФО (Комплект) / Erector 2y50 as per log book 2y50 ФО (sеt);

10. Підйомно-інсталяційний агрегат 2У60 згідно формуляра 2У60 ФО (Комплект) / Lifting and Adjusting Unit 2y60 as per log book 2у60 ФО (sеt);

11. Пусковий стіл 2У20 згідно формуляра 2у20 ФО (комплект) /Launch pad 2y20 as per log book 2У20 ФО (sеt);

12. Буферна платформа 2У30 згідно формуляра 2У30 ФО (комплект) /Buffer platform 2У30 аs реr log bооk 2У30 ФО (set);

13. Вантажний макет 2У40 згідно формуляра 2У40 ФО (комплект) /Маss Simulator 2У40 аs реr log bооk 2у40 ФО (set).

21. При цьому, фактичним виробником обладнання за контрактом №6/АС5/2011 є АТ "Дніпроважмаш". Також АТ "Дніпроважмаш" є розробником документації на зазначене обладнання за технічними завданнями ДП «Конструкторське бюро «Південне ім. М.К. Янгеля».

22. Отже, за контрактами з БК «Алкантара Циклон Спейс», ДП «Конструкторське бюро «Південне ім. М.К. Янгеля» прийняло на себе зобов`язання виготовлення наземного технологічного обладнання (НТО) технічного комплексу (ТК) та стартового комплексу (СК), тобто того обладнання, яке було предметом Контракту.

23. В подальшому, додатковою угодою № 17 було змінено п.1.2. Контракту та викладено у такій редакції:

«П. 1.2. Підстава для укладення Контракту:

1.2.1. По етапу 1 - Держконтракт № 14-01/04 від 09.04.2004,

1.2.2. По етапах 2, 3 - Контракт між ДП «Конструкторське бюро «Південне ім. М.К. Янгеля» і Бінаціональною компанією «Алкантара Циклон Спейс» № АСS-22/2009 від 14.09.2009».

24. Надалі, між ДП «Конструкторське бюро «Південне ім. М.К. Янгеля» та АТ "Дніпроважмаш" було укладено додаткову угоду № 23 від 25.06.2012 до Контракту. Пунктами 1, 2 додаткової угоди № 23 встановлено:

1. Виконання робіт етапу №1 Розробка РКД та технологічної документації для виготовлення агрегатів Контракту № 6-32/003 від 31.08.2006, доповнити підетапом 1.3 «Корегування РКД на гідроустаткування та гідромагістралі ПУА».

Фінансування робіт по підетапу 1.3 здійснюється у рамках контракту №АСS 22/2009 від 14.09.2009 між БК «Алкантара Циклон Спейс» та ДП «КБ Південне».

2. Ввести в дію нову редакцію «Календарного плану, Відомості виконання робіт, Протоколу погодження договірної ціни.»

25. 06 лютого 2012 року Головою Державного Космічного Агентства України, було прийнято і затверджено Рішення про передачу виготовлення і постачання КУСК 2У70 для НК КРК Циклон-4 від ДП ВО «Південний Машинобудівний Завод» до АТ "Дніпроважмаш".

26. У Звіті про доцільність укладення прямого контракту між бінаціональною компанією «Алкантара Циклон Спейс» і АТ «Дніпроважмаш», замість укладеного раніше між БК «Алкантара Циклон Спейс» і ДП «Конструкторське бюро «Південне ім. М.К. Янгеля» контракту №6/АС5/2011 від 25.07.2011, Генеральний розробник (ДП «Конструкторське бюро «Південне ім. М.К. Янгеля») підтвердив доцільність укладення прямого контракту між БК «Алкантара Циклон Спейс» і АТ "Дніпроважмаш". Також Генеральний розробник запропонував доповнити контракт з АТ "Дніпроважмаш" на виготовлення і поставку НТО ТК і СК виготовленням і постачанням Випробувального вантажу 2У20.08 і КуСК 2У70.

27. За таких обставин, між ДП «Конструкторське бюро «Південне ім. М.К. Янгеля» та АТ "Дніпроважмаш" було укладено додаткову угоду № 25 від 14.04.2014 до Контракту.

28. Пунктами 1-4 додаткової угоди № 25 визначено:

1. Сторони домовились припинити дію контракту після виконання наступних умов:

1.1. Виконавець поверне отримані від замовника аванси по контракту у сумі 46 436 000,00 грн. з ПДВ.

1.2. Повернення авансів у сумі 46 436 000,00 грн. з ПДВ повинно бути здійснено виконавцем протягом 7 банківських днів після укладення ПАТ «Дніпроважмаш» контракту на виготовлення, випробування та поставку НТО ТК та СК для КРК Циклон-4 з новим замовником і отриманням першого авансового платежу.

2. Сторони цілком і повністю звільнюють один одного від контрактних зобов`язань, окрім тих, що викладені у пунктах 1.1 і 1.2 нинішньої додаткової угоди № 25, а також: відмовляються від будь-яких судових та позасудових розглядів відносно оплат, фіскальних чеків, претензій та компенсацій, пов`язаних з контрактом.

3. Сторони домовились про те, що дане розривання контракту відбувається без взаємного стягнення штрафів та санкцій.

4. Нинішня додаткова угода № 25 є невід`ємною частиною Контракту №6-32/003 від 31.08.2006.

29. Відповідно до умов додаткової угоди № 25, Контракт № 6-32/003 за згодою Сторін розірвано не було.

30. 16 липня 2015 року послу України у Федеративній Республіці Бразилія було вручено ноту Міністерства закордонних справ Федеративної Республіки Бразилії про денонсацію договору про довгострокове співробітництво щодо використання ракети-носія Циклон-4, а 16 липня 2016 року цей договір припинив свою дію на території Бразилії.

31. Між сторонами, 28.05.2015 укладена додаткова угода № 26 до Контракту.

32. Пунктами 1, 2 додаткової угоди № 26 визначено:

1. Пункт 8.1 Контракту № 6-32/003 від 31.08.2006 викласти в наступній редакції: Контракт набуває чинності з дня підписання і діє до 31 грудня 2015.

2. Інші умови, не передбачені даною угодою, визначаються Контрактом № 6-32/003 від 31.08.2006.

33. 20 лютого 2019 року ДП «КБ Південне ім. М.К. Янгеля» направило ПАТ «Дніпроважмаш» претензію від 18.02.2019. В цій претензії Відповідач повідомив про свою відмову від послуг Позивача по Контракту, про розірвання Контракту та заявив вимогу про повернення протягом трьох днів з дня отримання претензії невикористаної суми авансу у розмірі 46 436 000,0 грн у зв`язку з порушенням виконавцем строків виконання етапу № 2, підетапу № 3.1. та № 3.2 етапу № 3 Контракту.

34. Позивач, не погоджуючись з діями Відповідача щодо відмови від Контракту, звернувся з даним позовом до суду.

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА

35. Цивільний кодекс України

Стаття 11 частина 1, пункт 1 частини 2, частина 3

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Стаття 202 частина 1

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Стаття 203. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину

1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Стаття 215. Недійсність правочину

1. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

2. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

3. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Стаття 612. Прострочення боржника

1. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Стаття 615. Одностороння відмова від зобов`язання

1. У разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом.

2. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

3. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється.

Стаття 631. Строк договору

1. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

2. Договір набирає чинності з моменту його укладення, якщо інше не визначено законом або договором.

3. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

4. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Стаття 651. Підстави для зміни або розірвання договору

1. Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

2. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

3. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Стаття 849. Права замовника під час виконання роботи

1. Замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника.

2. Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

3. Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника.

4. Замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

36. Господарський процесуальний кодекс України (далі - ГПК України)

Стаття 300 частини 1, 2

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

37. Виходячи з положень статті 300 ГПК України, Суд переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої та/або апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

38. Скаржник в касаційній скарзі посилається на те, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні не врахував висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 14.07.2021 у справі №911/1442/19, від 18.11.2019 у справі №910/16750/18, від 12.05.2020 у справі №911/991/19, від 07.08.2018 у справі №910/7981/17; від 27.10.2021 у справі №910/16684/19, від 19.01.2022 у справі №909/240/19, від 16.09.2022 у справі №913/703/20; від 16.06.2020 у справі №285/1018/18; від 28.09.2022 у справі №916/2330/21, від 12.07.2022 у справі №1.380.2019.002610, від 23.01.2018 у справі №203/2612/13-ц, від 19.06.2018 у справі №5023/3905/12, від 10.02.2022 у справі №922/1372/21, від 28.05.2020 у справі №910/7164/19; від 28.09.2022 у справі №922/1372/21.

39. Згідно з частиною шостою статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

40. Водночас, для касаційного перегляду з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, наявності самих лише висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у певній справі недостатньо, обов`язковою умовою для касаційного перегляду судового рішення є подібність правовідносин у справі, в якій Верховних Суд зробив висновки щодо застосування норми права, з подібними правовідносинами у справі, що переглядається.

41. Суд зазначає, що процесуальний кодекс та інші законодавчі акти не містять визначення поняття "подібні правовідносини", а також будь-яких критеріїв визначення подібності правовідносин з метою врахування відповідного висновку, тому для розуміння відповідних термінів звертається до правових висновків, викладених у судових рішеннях Великої Палати Верховного Суду.

42. Задля юридичної визначеності в застосуванні приписів процесуального закону, які зобов`язують визначати подібність правовідносин (подібність відносин), Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12.10.2021 у справі №233/2021/19 (пункт 39) конкретизувала свої висновки щодо подібності правовідносин, зазначивши таке.

43. На предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Установивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то в такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним й об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.

44. Подібність правовідносин може мати місце не лише у разі тотожності (аналогічності), тобто ідентичності (однаковості) суб`єктного, об`єктного і змістовного критеріїв, але й також у разі їх схожості, що визначається з урахуванням обставин кожної конкретної справи.

45. Не можна посилатися на неврахування висновку Верховного Суду, як на підставу для касаційного оскарження, якщо відмінність у судових рішеннях зумовлена не неправильним (різним) застосуванням норми, а неоднаковими фактичними обставинами справ, які мають юридичне значення.

46. Проаналізувавши правові висновки, які викладені у постановах Верховного Суду, на які посилався Cкаржник у касаційній скарзі, Суд вважає, що ці висновки стосуються правовідносин, які не є подібними до правовідносин у справі, що переглядається, з огляду на таке.

47. У справі №911/1442/19 предметом позову були, зокрема, вимоги про стягнення неустойки та розірвання договору у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки, в частині поставки продукції. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, в межах перегляду справи в касаційному порядку, залишив без змін постанову апеляційного господарського суду та рішення суду першої інстанції, якими в позові було відмовлено повністю. У зазначеній постанові колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що позов про розірвання договору поставки не може бути задоволений, оскільки він вже втратив чинність. Позивач протиправно нарахував та заявив до стягнення пеню за період понад шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, що суперечить приписам ч. 6 ст. 232 ГК України.

48. У справі 910/16750/18 предметом позову були, зокрема, вимоги про розірвання договору підряду та стягнення штрафних санкцій. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, в межах перегляду справи в касаційному порядку, скасував постанову апеляційного суду та залишив без змін рішення суду першої інстанції, яким в позові було відмовлено повністю. У зазначеній постанові колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що навіть після припинення дії договору, невиконані стороною зобов`язання за ним залишаються чинними для такої сторони-боржника, і вказана обставина не звільняє останнього від виконання обов`язку протягом того часу, коли існує відповідне зобов`язання. Проте розірвати можна лише договір, який діє (строк/термін дії якого не закінчився), у зв`язку з чим вимога позивача про розірвання договору підряду є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню судом.

49. У справі №911/991/19 предметом позову були, зокрема, вимоги про стягнення неустойки і розірвання договору поставки у зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за договором поставки товару. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, в межах перегляду справи в касаційному порядку, скасував постанову апеляційного суду та залишив без змін рішення суду першої інстанції, яким в позові було відмовлено повністю. У вказаній постанові зазначено, що з огляду на положення чинного законодавства, зокрема статей 631, 651 Цивільного кодексу України розірвати можна лише договір, який діє (строк/термін дії якого не закінчився). Ураховуючи викладене, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про розірвання договору поставки.

50. У справі №910/7981/17 предметом позову були вимоги про розірвання договору оренди нежилих приміщень та виселення відповідача з нежитлового приміщення у зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору щодо страхування об`єкту оренди, а також невиконанням відповідачем вимоги орендодавця про зміну договору та приведення його у відповідність до Закону України "Про оренду державного та комунального майна" і Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, в межах перегляду справи в касаційному порядку, скасував рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду та направив справу на новий розгляд. У вказаній постанові зазначено, що розірвано може бути лише чинний (такий, що діє на час звернення до суду з позовом та прийняття відповідного судового рішення) договір. В іншому разі буде відсутній предмет спору, яким і виступає у такому разі договір.

51. У справі №910/16684/19 предметом первісного позову були вимоги про стягнення попередньої оплати та пені, що нарахована за несвоєчасність виконання відповідачем умов договору про надання послуг. У свою чергу, предметом зустрічного позову були вимоги про стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, в межах перегляду справи в касаційному порядку, скасував постанову апеляційного суду в частині задоволення первісного позову про стягнення попередньої оплати та пені. Рішення суду першої інстанції про відмову в первісному позові залишив в силі. В іншій частині постанову апеляційного суду, якою відмовлено в задоволенні зустрічного позову залишив без змін. У вказаній постанові зазначено, що позивач за первісним позовом не довів виникнення у відповідача за первісним позовом обов`язку з повернення заявленої до стягнення суми безпідставно набутих коштів, невикористаного авансу в порядку статті 1212 ЦК України. В задоволенні зустрічного позову судом відмовлено з тих підстав, що відповідач не довів наявності в діях позивача складу цивільного правопорушення, як обов`язкової передумови для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків.

52. У справі №909/240/19 предметом позову були вимоги про стягнення сплаченого авансу, збитків та зобов`язання здійснити демонтаж конструкції і звільнення приміщення. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, в межах перегляду справи в касаційному порядку, рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду, якими відмовлено в задоволенні позовних вимог, залишив без змін. У вказаній постанові зазначено, що позивач звернувся до відповідача із претензією про відмову від договору підряду, після чого, перерахував відповідачу другу частину авансового платежу, що в свою чергу, свідчить про відсутність у нього наміру відмовлятися від договору підряду, а тому суди попередніх інстанції дійшли правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову про стягнення сплаченого авансу, збитків та зобов`язання вчинити дії.

53. У справі №913/703/20 предметом первісного позову були вимоги про стягнення авансу у зв`язку з безпідставним набуттям майна товариством (ст.1212 Цивільного кодексу України). Предметом зустрічного позову були вимоги про стягнення заборгованості за договором генерального підряду, з огляду на те, що підрядником використано весь аванс і виконано належним чином частину ремонтних робіт, передбачених договором. Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду, в межах перегляду справи в касаційному порядку, рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду, якими первісний позов задоволено повністю, а в задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю. У вказаній постанові зазначено, що неповернення товариством згідно з умовами договору сум невикористаного авансу, непередання генпідрядником придбаного за отриманий аванс устаткування, обладнання та матеріалів, невідзвітування за його використання відповідними актами форми КБ-2в, КБ-3 та вартості устаткування, що придбавається, невиконання робіт протягом 2020 року, неможливість їх виконання у строк, передбачений договором, доводять існування порушень відповідачем за первісним позовом умов договору та обґрунтованість відмови позивача за первісним позовом від такого договору. За таких обставин, первісні вимоги в частині повернення авансу є обґрунтованими, а зустрічні позовні вимоги, в частині стягнення заборгованості за договором підряду є безпідставними.

54. У справі №285/1018/18 позивач (фізична особа) звернувся з позовом до відповідача (фізичної особи) про відновлення становища, що існувало до порушення прав, зобов`язання відновити паркан по межі відповідно до державного акту на право приватної власності на землю. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду постанову апеляційного суду змінив, виключивши з її мотивувальної частини посилання на неефективний спосіб захисту порушеного права як підставу відмови в позові. встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) не є компетенцією суду. У вказаній постанові Верховний Суд зазначив, що межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками, необхідно відрізняти позовні вимоги про встановлення та про відновлення меж земельної ділянки. Встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) не є компетенцією суду. Суд розглядає справи щодо відновлення меж земельної ділянки, тобто спір про поновлення права, яке існувало у разі його можливого порушення. Відмовивши у позові за недоведеністю позовних вимог, суд апеляційної інстанції одночасно відмовив у позові через неефективний спосіб захисту, який обрала позивач. Верховний Суд зазначив, що неефективний спосіб захисту порушеного права, як підстава відмови у позові, може бути застосований судом за умови встановлення порушення права позивача. З огляду на викладене Верховний Суд дійшов висновку про зміну мотивувальної частини постанови суду апеляційної інстанції шляхом виключення посилання на неефективний спосіб захисту як на підставу відмови в позові.

55. У справі №916/2330/21 предметом позову були вимоги про визнання недійсними договорів, припинення обтяження нерухомого майна, витребування майна, внесення запису про державну реєстрацію права власності, у зв`язку з тим, що спірні договори відступлення прав вимоги суперечить нормам цивільного законодавства України щодо суб`єктного складу договору факторингу та їх нікчемність встановлено за результатом перевірки правочинів вчинених банком. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, постанову апеляційного господарського суду скасував та направив справу на новий розгляд. У вказаній постанові зазначено, що господарський суд, розглядаючи відповідну позовну вимогу та визнаючи договір відступлення прав вимоги (договір цесії) нікчемним, фактично прийняв судове рішення про права та обов`язки осіб, які не були залучені до розгляду справи, що підтверджується також змістом оскаржуваного судового рішення, яке містить пряме посилання на вказаних осіб з аналізом складу їх боргових зобов`язань. Таким чином, при новому розгляді справи суду необхідно врахувати вищенаведене та вирішити питання про залучення до участі у справі осіб, прав та обов`язків яких стосується оспорюваний позивачем договір.

56. У справі №1.380.2019.002610 предметом первісного позову були вимоги про визнання незаконним та скасування рішення про скасування містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки на об`єкт будівництва; про визнання незаконним та скасування рішення про анулювання дозволу на виконання будівельних робіт; про визнання незаконним та скасування наказу про анулювання дозволу на виконання будівельних робіт; про зобов`язання внести до єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, дані про видачу дозволу на виконання будівельних робіт. Предметом позову третьої особи із самостійними вимогами були позовні вимоги про визнання недійсним вчиненого одностороннього правочину, визнання протиправними дії та рішення ДАБІ України щодо видачі дозволу на виконання будівельних робіт. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду постанову апеляційного суду скасував в частині відмови у задоволенні первісних позовних вимог та в частині часткового задоволення позовних вимог третьої особи із самостійними вимогами. Справу в цій частині передав на новий розгляд до апеляційного господарського суду. У решті (в частині закриття провадження у справі та повернення судового збору) постанову апеляційного господарського суду залишив без змін. У вказаній постанові зазначено, що суд апеляційної інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права та порушив норми процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки не дослідив усі зібрані у справі докази та не надав їм належної оцінки, а також враховуючи передбачені частиною 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України межі розгляду справи судом касаційної інстанції, оскаржувану постанову, прийняту за результатами розгляду справи по суті заявлених позовних вимог належить скасувати, а справу - направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

57. У справі №203/2612/13-ц розглядалася заява банку про поворот виконання рішення суду. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду ухвали судів першої та апеляційної інстанції, якими було відмовлено в задоволенні заяви, залишив без змін. У вказаній постанові зазначено, що заявником не спростовано презумпцію правомірності договору, а тому суди дійшли обґрунтованого висновку, що відсутні правові підстави для задоволення заяви про поворот виконання рішення суду.

58. У справі № 5023/3905/12 предметом позову були вимоги про зобов`язання повернути в натурі товар, що передавався на зберігання за договором відповідального зберігання. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду постанову апеляційного суду залишив без змін. У вказаній постанові зазначено, що врахувавши сукупність усіх обставин, належних та допустимих доказів, наданих на укладення та виконання договору відповідального зберігання, апеляційний суд дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог про повернення в натурі товару, що передавався на зберігання за договором відповідального зберігання.

59. У справі №922/1372/20 предметом позову були вимоги про визнання недійсними односторонніх правочинів, визнання відсутності права та зобов`язання не чинити перешкоди у виконанні умов договору про вирощування сільськогосподарських культур. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду залишив без змін. У вказаній постанові зазначено, що вчинені відповідачем правочини про односторонню відмову від договору суперечать положенням договору про вирощування сільськогосподарських культур та умовам діючого законодавства, так як його вчинено за відсутності для цього підстав, а тому вони не відповідають вимогам, які встановлені статтями 626, 651, 1145 та частиною першою статті 203 Цивільного кодексу України, що є підставою для визнання їх недійсними.

60. У справі №910/7164/19 предметом позову були вимоги про визнання недійсним правочину щодо односторонньої відмови від договору на комплексне банківське обслуговування. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду рішення суду першої інстанції скасував, а постанову апеляційного суду залишив без змін. У вказаній постанові зазначено, що суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що неприйнятно високий ризик позивачу встановлений банком небезпідставно та без порушення (за сукупністю відповідних критеріїв), у зв`язку з чим відсутні підстави стверджувати про необґрунтованість та неправомірність односторонньої відмови відповідача від договору, а отже і підстави для задоволення позову відсутні.

61. Натомість у справі, що розглядається, суд апеляційної інстанції відмовляючи в позові про визнання недійсною односторонньої відмови від Контракту виходив з того, що Позивач не довів наявність порушення спірним правочином (претензією) прав та охоронюваних законом інтересів Позивача, не доведено у чому полягає порушення та чи відповідає порушене право заявленим підставам позову. Позивач ні в позовній заяві, ні в судовому засіданні не зазначив, які його права порушує оспорюваний правочин та в чому полягає порушення.

62. Колегія суддів зазначає, що висновки суду апеляційної інстанції щодо недоведеності Позивачем наявності порушення спірним правочином (претензією) його прав та охоронюваних законом інтересів не суперечать відповідним висновкам Верховного Суду, які викладені у зазначених Скаржником справах і підстави для їх врахування у цій справі відсутні.

63. Таким чином, наведені Скаржником у касаційній скарзі постанови Верховного Суду були прийняті у справах або з неоднаковими фактичними обставинами, які мають юридичне значення, або ж за іншого матеріально-правового та процесуально-правового регулювання спірних правовідносин, іншої фактично-доказової бази (обставин справи та зібраних у ній доказів) ніж у цій справі та жодним чином не суперечать висновкам апеляційного суду в цій справі.

64. Тобто, спірні правовідносини у цій справі та у справах, на які послався Скаржник у касаційній скарзі, є очевидно неподібними за об`єктивним, суб`єктивним та змістовним критеріями.

65. Отже, наведена Скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, не була належно обґрунтована та не отримала підтвердження після відкриття касаційного провадження. Інших підстав касаційного оскарження Скаржник не зазначав та не обґрунтовував.

67. Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 296 ГПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини 2 статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновки щодо застосування норми права, які викладені у постановах Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

68. З огляду на викладене, у цій справі касаційне провадження, яке відкрите з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, підлягає закриттю на підставі пункту 5 частини першої статті 296 ГПК України.

Керуючись статтями 234, 235, 296 Господарського процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

1. Закрити касаційне провадження у справі за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Дніпроважмаш" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 03.10.2022 у справі №904/554/22.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуюча Г. Вронська

Судді Н. Губенко

І. Кондратова