РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.01.2023Справа № 910/7095/22

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "ІНЖБУД КОМПАНІ"
простягнення 1 971 106,24 грн
Суддя Підченко Ю.О.
Секретар судового засідання Лемішко Д.А.
Представники сторін:

від позивача: Марковська В.В.

від відповідача: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа № 910/7095/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНЖБУД КОМПАНІ" про стягнення заборгованості в розмірі 2 069 763,66 грн, 3% річних в розмірі 1 342,58 грн.

05.10.2022 до суду від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 1 969 763,66 грн, 3% річних в розмірі 1 342, 58 грн.

Враховуючи те, що дії позивача зі зменшення розміру позовних вимог не суперечать законодавству та не порушують права і охоронювані законом інтереси інших осіб, суд прийняв заяву позивача про зменшення позовних вимог до розгляду, а спір у справі буде вирішений з урахуванням нової ціни позову - 1 971 106, 24 грн.

З огляду на те, що в підготовчому провадженні здійснено дії передбачені ст. 182 Господарського процесуального кодексу України, суд вирішив закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті на 19.01.2023.

Відповідно до ухвали суду від 16.01.2023 задоволено клопотання позивача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.

17.01.2023 до суду від позивача надійшло клопотання з якого вбачається, що після переходу до розгляду справи по суті відповідачем здійснено часткові оплати заборгованості на суму 588 000,00 грн, на підтвердження чого надано довідку про надходження коштів, а з урахуванням п. 2 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вже не може здійснити своє право на зменшення позовних вимог.

У судовому засіданні 19.01.2023 представник позивача наполягав на задоволенні заявленого позову та надав усні пояснення по справі.

Відповідач явку уповноваженого представника в судове засідання 19.01.2023 не забезпечив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Згідно з положеннями ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав - перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Враховуючи наявні в матеріалах справи фактичні дані, строки розгляду спору по суті, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено поважних причин неявки, підстав для відкладення слухання справи немає, наявних у справі доказів достатньо для вирішення спору по суті, а неявка представника відповідача не перешкоджає розгляду справи.

У судовому засіданні 19.01.2023 відповідно до приписів ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" (як постачальником) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробничо-будівельна компанія "Мрія" (попередній споживач) було укладено договір про постачання електричної енергії споживачу на умовах Комерційної пропозиції "Базова" (в подальших редакціях Комерційна пропозиція "Базова Б") шляхом приєднання до публічних умов договору та відповідної комерційної пропозиції, опублікованих на веб-сайті постачальника. Приєднання відбулося шляхом подання Попереднім споживачем підписаної заяви-приєднання від 29.12.2018 постачальнику. Попередньому споживачу присвоєно особовий рахунок № 74002020.

У програмному комплексі позивача з обліку юридичних споживачів електричної енергії договір з попереднім споживачем зареєстровано з реквізитами - № 74002020ПВ від 24.12.2018.

Додатковою угодою від 01.08.2019 про заміну сторони до договору про постачання електричної енергії споживачу особовий рахунок № 74002020 попереднього споживача за договором № 74002020ПВ від 24.12.2018 замінено на Товариство з обмеженою відповідальністю "ІНЖБУД" КОМПАНІ".

Відповідно до п. 1 Додаткової угоди споживач передає у повному обсязі свої зобов`язання (права, обов`язки) за договором, а ТОВ "ІНЖБУД" КОМПАНІ" приймає ці зобов`язання (зокрема не виконані) та зобов`язується їх виконати належним чином на умовах договору.

Як вбачається з доводів позивача, з 01.08.2019 ТОВ "ІНЖБУД" КОМПАНІ" стало споживачем за договором про постачання електричної енергії споживачу № 74002020ПВ від 24.12.2018 на умовах публічного договору про постачання електричної енергії споживачу та Комерційної пропозиції "Базова-Б", опублікованих на веб-сайті постачальника, з урахуванням змін, внесених додатковою угодою. Про намір приєднатися до умов публічного договору про постачання електричної енергії споживачу та Комерційної пропозиції "Базова" свідчить також подання постачальнику заяви-приєднання від 26.07.2019.

Відповідно до п. 2.1. договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами договору.

Згідно з п. 5.1. договору споживач розраховується із постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією.

Ціна електричної енергії має зазначатися постачальником у рахунках про оплату електричної енергії за цим договором. Розрахунковим періодом за договором є календарний місяць (п.п. 5.4., 5.5.).

Відповідно до п. 6.1. Комерційної пропозиції розрахунок (оплата) за фактично спожиту електричну енергію здійснюється споживачем у строк не більше 5 робочих днів після закінчення розрахункового періоду, не залежно від отримання рахунку. Споживач самостійно формує розрахункові документи в сервісі "Особовий кабінет" не пізніше 24 один після закінчення розрахункового періоду. В інших випадках, виставлення рахунків за спожиту електроенергію здійснюються не пізніше 20-го числа місяця наступного за спожиту електроенергію здійснюється не пізніше 20-го числа місяця наступного за розрахунковим , за умови отримання даних про обсяги споживання від споживача/оператора системи/адміністратора комерційного обліку. Виставлення рахунку здійснюється шляхом його формування в програмному комплексі постачальника з можливістю перегляду в сервісі "Особистий кабінет". У разі не отримання споживачем рахунку, споживач здійснює оплату за спожиту електричну, в установлені даним розділом строки, за платіжним документом, самостійно оформленим споживачем.

Як стверджує позивач, рахунки на оплату фактично спожитої енергії формувалися відповідно до даних комерційного обліку (інформація про обсяги споживання), які надавалися оператором системи - ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі", у відповідності до вимог п. 4.3., 4.12., пп. 31 п. 5.1.2. Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 (далі також - ПРРЕЕ), та п. 9.14. Розділу ІХ, п. 12.4. Розділу ХІІ Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №311.

Позивач наголосив, що на підставі отриманих даних про спожиті відповідачем обсяги електроенергії ним сформовані рахунки за розрахункові періоди "січень 2022 - травень 2022:

- від 22.01.2022 № 74002020/1/1 на суму - 1 020 920,66 грн;

- від 22.02.2022 № 74002020/2/1 на суму - 730 247,14 грн;

- від 22.03.202 № 74002020/3/1 на суму - 268 777,13 грн;

- від 22.04.2022 № 74002020/4/1 на суму - 250 003,46 грн.

Після отримання даних від оператора системи розподілу , заявником скориговано нарахування за розрахунковий період березень 2022 у сторону зменшення рахунком № 74002020/5/1 перерахунок від 16.05.2022 на суму - 95 434,70 грн та нарахування за розрахунковий період травень 2022 у сторону збільшення рахунком № 7402020/6/1 перерахунок від 05.07.2022 на суму - 1 347,52 грн.

Згідно з п. 4.24 ПРЕЕ у разі відсутності графіка погашення заборгованості та при відсутності у платіжному документі у реквізиті призначення платежу посилань на період, за який здійснюється оплата або перевищення суми платежу, необхідної для цього періоду, ці кошти, перераховані споживачем за електричну енергію, електропостачальник має право зарахувати як погашення існуючої заборгованості цього споживача з найдавнішим терміном її виникнення.

Спір у справі виник у зв`язку з тим, як наголошує позивач, що відповідач не оплатив вартість проданої/купленої електричної енергії за період з 01.01.2022-31.05.2022. З огляду на що до стягнення з відповідача нараховано заборгованість в розмірі 1 969 763,66 грн (). враховуючи заяву про зменшення розміру позовних вимог.

Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався, наведених позивачем доводів жодним чином не спростував.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений ч. 1 ст. 251 ГПК України та ухвалою суду про відкриття провадження у даній справі не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, справа може бути розглянута за наявними у ній документами з урахуванням згаданого вище припису ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами договору, суд дійшов висновку, що вказаний договір за своєю правовою природою є договором про постачання електричної енергії.

За ч. 1 ст. 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

В силу положень ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріалами справи підтверджується наявність заборгованості відповідача перед позивачем за отриману електричну енергію за період з 01.01.2022-31.05.2022 на загальну суму 1 969 763,66 грн.

Однак, під час розгляду справи позивачем повідомлено, що відповідачем здійснено часткові оплати заборгованості на суму 588 000,00 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Оскільки, сума основного боргу в розмірі 588 000,00 грн, заявлена позивачем до стягнення, погашена відповідачем в повному обсязі, предмет спору у справі в частині стягнення 588 000,00 грн відсутній, за таких обставин, провадження у даній справі підлягає закриттю в частині таких вимог відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

Позов в частині стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 1 381 763, 66 грн підлягають задоволенню в повному обсязі.

Окрім наведеного розміру заборгованості позивачем заявлено до стягнення 3% річних в розмірі 1 342,58 грн за період заборгованості січень 2022 (період прострочення з 08.02.2022 по 23.02.2022).

Факт прострочення відповідачем оплати за отриману електричну енергію підтверджується наявними у матеріалах справи фактичними даними та під час вирішення спору спростований не був.

Відповідно до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних судом встановлено, що вказаний розрахунок здійснено з урахуванням встановленого договором строку оплати та здійснених відповідачем оплат, визначений позивачем період нарахування є обґрунтованим, розрахунок арифметично правильний, у зв`язку з чим позовні вимоги щодо стягнення 3% річних у розмірі 1 342,58 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з покладенням судового збору на сторони пропорційно до розміру задоволених вимог в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, згідно з ч. 4 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

У відповідності до ч. 2 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Пунктом 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду у разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Враховуючи закриття провадження у справі в частині стягнення основного боргу в розмірі 588 000,00 грн та прийняття судом заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог, на користь позивача підлягає поверненню судовий збір в сумі 10 537,89 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 231, 232, 233, 237, п. 2 ч. 5 ст. 238, ст. ст. 240, 241, ч. 1 ст. 256, 288 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Закрити провадження у справі № 910/7095/22 в частині позивних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНЖБУД КОМПАНІ" про стягнення заборгованості в сумі 588 000,00 грн.

2. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" задовольнити.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНЖБУД КОМПАНІ" (04111, м. Київ, вул. Данила Щербаківського, 52, офіс 39А; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" (04050, м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, 31, ) заборгованість в розмірі 1 381 763, 66 грн, 3% річних в розмірі 1 342,58 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 20 746, 59 грн. Видати наказ.

4. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" (04050, м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, 31, ) з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 10 537,89 грн, перерахований згідно з платіжним дорученням № 2559123 від 28.06.2022, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи № 910/7095/22.

5. Підставою повернення судового збору є дане рішення, яке затверджено гербовою печаткою Господарського суду міста Києва.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, то строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 30.01.2023 року.

Суддя Ю.О.Підченко