ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" січня 2023 р. Справа№ 920/10/21 (920/868/21)

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Полякова Б.М.

Грека Б.М.

Секретар судового засідання: Гудько А.В.

За участю представників учасників справи:

від ТОВ «НВВЦ «Гандікап»: Бикова О.А. - у відповідності до виписки з ЄДРПОУ;

від ТОВ «НВВЦ «Гандікап»: Биков С.А. - згідно з випискою з ЄДРПОУ;

від ТОВ «Міська стоматологічна поліклініка»: Жмакіна Н.В. - відповідно до свідоцтва №1782 від 06.12.2016.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничо впроваджувальний центр «Гандікап» та Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Запорізького обласного управління АТ «Ощадбанк» на рішення Господарського суду Сумської області від 28.07.2022 у справі №920/10/21 (920/868/21) (суддя Соп`яненко О.Ю., повний текст рішення складено та підписано 08.08.2022)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Міська стоматологічна поліклініка» в особі ліквідатора арбітражного керуючого Жмакіної Надії Вікторівни

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничо впроваджувальний центр «Гандікап»

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача:

1) Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»

2) Головне управління ДПС у Сумській області

3) Концерн «Міські теплові мережі»

про визнання договору недійсним та витребування майна до ліквідаційної маси

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «Міська стоматологічна поліклініка» в особі ліквідатора арбітражного керуючого Жмакіної Надії Вікторівни звернулося до Господарського суду Сумської області з позовною заявою у якій просить суд, визнати недійсним з моменту укладення договір купівлі-продажу нежитлового приміщення літ. А-5, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, б. 95А, загальною площею 1042,2 кв.м. від 02.08.2018, укладений між ТОВ «Міська стоматологічна поліклініка» та ТОВ «Науково-виробничо впроваджувальний центр «Гандікап» реєстровий № 2408, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Чепковою О.В.; витребувати від ТОВ «Науково-виробничо впроваджувальний центр «Гандікап» на користь ТОВ «Міська стоматологічна поліклініка» нерухоме майно: нежитлове приміщення літ. А-5, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, б. 95А, загальною площею 1042,2 кв.м. (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101).

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що в ході ліквідаційної процедури у справі про банкрутство ТОВ «Міська стоматологічна поліклініка» встановлено, що у власності боржника перебувало нежитлове приміщення літ. А-5, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, б. 95А, загальною площею 1042, 2 кв.м., яке відповідно до договору купівлі-продажу від 02.08.2018 було продане ТОВ «Науково-виробничо впроваджувальний центр «Гандікап». Також вказує на те, що відчуження єдиного об`єкту нерухомого майна за договором купівлі-продажу у кризовий для підприємства період, за заниженою вартістю зацікавленій особі, після настання строків сплати податкових зобов`язань призвело до неможливості задоволення вимог кредиторів.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду Сумської області від 28.07.2022 у справі № 920/10/21 (920/868/21) (суддя Соп`яненко О.Ю., повний текст рішення складено та підписано 08.08.2022) позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Міська стоматологічна поліклініка» в особі ліквідатора арбітражного керуючого Жмакіної Надії Вікторівни задоволено частково; визнано недійсним з моменту укладення договору купівлі-продажу нежитлового приміщення літ. А-5, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, б. 95А, загальною 1042,2 кв. м. від 02.08.2018, укладений між ТОВ «Міська стоматологічна поліклініка» та ТОВ «Науково-виробничо впроваджувальний центр «Гандікап» реєстровий №2408, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Чепковою О.В.; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Судове рішення прийнято з посиланням на приписи ст.ст. 1, 42, 61, 65 Кодексу України з процедур банкрутства (надалі - КУзПБ), ст.ст. 2, 5, 73, 74, 77, 123, 129, 185, 233, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), ст. 20 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), ст.ст. 13, 15, 16, 203, 215, 234, 256, 388 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), ст. 20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 22 грудня 2011 року №4212-VІ та мотивовано тим, що матеріалами справи підтверджуються обставини здійснення продажу спірного нерухомого майна між особами, пов`язаними відносинами контролю, вирішальний вплив на управління та господарську діяльність яких здійснює одна й та сама особа (контролер), та які є єдиним суб`єктом господарювання в розумінні ст. 1 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Також, місцевий господарський суд зазначив, що укладання ТОВ «Міська стоматологічна поліклініка» договору купівлі-продажу нерухомого майна від 02.08.2018 призвело до зменшення обсягу майнових активів боржника та його неплатоспроможності, а також спрямовано на завдання шкоди кредиторам товариства, а відтак, вимога позивача про визнання недійсним з моменту укладання договору купівлі-продажу нежитлового приміщення літ. А-5, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, б. 95А, загальною площею 1042, 2 кв.м. від 02.08.2018, укладений між ТОВ «Міська стоматологічна поліклініка» та ТОВ «Науково-виробничо впроваджувальний центр «Гандікап» реєстровий № 2408, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Чепковою О.В. підлягає задоволенню.

При цьому, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги щодо витребування від ТОВ «Науково-виробничо впроваджувальний центр «Гандікап» на користь позивача нерухомого майна, оскільки нежитлове приміщення літ. А-5 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, б. 95А, загальною площею 1042,2 кв.м. вибуло з володіння власника за оплатним договором купівлі-продажу, отже до зазначених правовідносин не підлягають застосуванню приписи ст.ст. 387, 388 ЦК України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з вищевказаним рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничо впроваджувальний центр «Гандікап» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 28.07.2022 у справі № 920/10/21 (920/868/21) в частині часткового задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Міська стоматологічна поліклініка» в особі ліквідатора арбітражного керуючого Жмакіної Н.В. та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

У апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничо впроваджувальний центр «Гандікап» зазначає, що останнє не мало і немає ніяких зобов`язань перед кредиторами ТОВ «Міська стоматологічна поліклініка», а також у матеріалах справи відсутні докази наявності у ТОВ «Науково-виробничо впроваджувальний центр «Гандікап» при здійсненні оспорюваного правочину мети заподіяння шкоди кредиторам боржника, а отже, суд першої інстанції допустив помилку і визнав договір фраудаторним.

Також, на переконання скаржника, сам по собі акт податкової перевірки не створює правових наслідків у вигляді виникнення обов`язків зміни чи припинення будь-яких прав платника податків.

Крім того, як зазначає скаржник, висновок суду першої інстанції про те, що боржник внаслідок укладання договору купівлі-продажу не зміг обслуговувати свої борги та став неплатоспроможним, не підтверджується матеріалами справи, оскільки станом на 04.09.2019 боржник продовжував свою діяльність.

Наступним доводом Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничо впроваджувальний центр «Гандікап» є те, що на момент укладення договору нерухоме майно було в незадовільному стані і тому його ціна була 60 000,00 грн, в подальшому відбулися ремонтні роботи і тому станом на 14.12.2018 ціна - 5 700 523,73 грн, а станом на 22.09.2021 ціна - 2 940 710,00 грн.

Поміж іншого, у апеляційній скарзі скаржник вказує на те, що керівник Товариства з обмеженою відповідальністю «Міська стоматологічна поліклініка» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничо впроваджувальний центр «Гандікап» є одна і та сама особа, однак керівник це лиш наймана особа, яка немала вирішального впливу на прийняте рішення про продаж майна.

Також, не погодившись з рішенням Господарського суду Сумської області від 28.07.2022 у справі № 920/10/21 (920/868/21), Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Запорізького обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження; скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 28.07.2022 у справі № 920/10/21 (920/868/21) в повному обсязі та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Доводи скаржника зводяться до того, що приписи статті 42 КУзПБ у частині підстав для визнання недійсними правочинів боржника не підлягають застосуванню до правочинів, що були вчинені боржником до дати введення в дію КУзПБ, тобто до 21.20.2019. До правовідносин, що склали до 21.10.2019 - підлягають застосуванню приписи статті 20 КУзПБ.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

07.10.2022 через управління документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Міська стоматологічна поліклініка» в особі ліквідатора арбітражного керуючого Жмакіної Надії Вікторівни надійшов відзив на апеляційну скаргу, у відповідності до якого останнє просить суд, відмовити у задоволенні апеляційної скарги АТ «Ощадбанк», а рішення Господарського суду Сумської області від 28.07.2022 у справі №920/10/21 (920/868/21) залишити без змін.

07.10.2022 через управління документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Міська стоматологічна поліклініка» в особі ліквідатора арбітражного керуючого Жмакіної Надії Вікторівни надійшов відзив на апеляційну скаргу, згідно з яким останнє просить суд, відмовити у задоволенні апеляційної скарги ТОВ «Науково-виробничо впроваджувальний центр «Гандікап», а рішення Господарського суду Сумської області від 28.07.2022 у справі № 920/10/21 (920/868/21) залишити без змін.

17.10.2022 на електронну пошту Північного апеляційного господарського суду від Головного управління ДПС у Сумській області надійшов відзив на апеляційні скарги АТ «Ощадбанк» та ТОВ «Науково-виробничо впроваджувальний центр «Гандікап», відповідно до якого останнє просить відмовити у задоволенні апеляційних скарг, а рішення Господарського суду Сумської області від 28.07.2022 у справі № 920/10/21 (920/868/21) залишити без змін.

Концерн «Міські теплові мережі» відзиву на апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничо впроваджувальний центр «Гандікап» та Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Запорізького обласного управління АТ «Ощадбанк» не надало, що у відповідності до ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду судового рішення першої інстанції в апеляційному порядку.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.08.2022 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничо впроваджувальний центр «Гандікап» передано для розгляду колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: Сотніков С.В., Поляков Б.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.08.2022 у справі № 920/10/21 (920/868/21) витребувано з Господарського суду Сумської області матеріали справи №920/10/21 (920/868/21) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Міська стоматологічна поліклініка» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничо впроваджувальний центр «Гандікап» про визнання договору недійсним та витребування майна до ліквідаційної маси. Відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничо впроваджувальний центр «Гандікап» на рішення Господарського суду Сумської області від 28.07.2022 у справі № 920/10/21 (920/868/21) до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи № 920/10/21 (920/868/21).

Відповідно до протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 01.09.2022 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Запорізького обласного управління АТ «Ощадбанк» передано для розгляду колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: Сотніков С.В., Поляков Б.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.09.2022 у справі № 920/10/21 (920/868/21) витребувано з Господарського суду Сумської області матеріали справи №920/10/21 (920/868/21) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Міська стоматологічна поліклініка» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничо впроваджувальний центр «Гандікап» про визнання договору недійсним та витребування майна до ліквідаційної маси. Відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Запорізького обласного управління АТ «Ощадбанк» на рішення Господарського суду Сумської області від 28.07.2022 у справі №920/10/21(920/868/21) до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи №920/10/21 (920/868/21).

13.09.2022 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 920/10/21 (920/868/21).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.09.2022 у справі № 920/10/21 (920/868/21) відкрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничо впроваджувальний центр «Гандікап» та Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Запорізького обласного управління АТ «Ощадбанк» на рішення Господарського суду Сумської області від 28.07.2022 у справі №920/10/21 (920/868/21); об`єднано апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничо впроваджувальний центр «Гандікап» та Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Запорізького обласного управління АТ «Ощадбанк» на рішення Господарського суду Сумської області від 28.07.2022 у справі № 920/10/21 (920/868/21) в одне апеляційне провадження; розгляд апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничо впроваджувальний центр «Гандікап» та Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Запорізького обласного управління АТ «Ощадбанк» на рішення Господарського суду Сумської області від 28.07.2022 у справі № 920/10/21 (920/868/21) призначено на 02.11.2022.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.10.2022 у справі № 920/10/21 (920/868/21), зокрема, задоволено клопотання ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «Міська стоматологічна поліклініка», арбітражного керуючого Жмакіної Надії Вікторівни про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.10.2022 у справі № 920/10/21 (920/868/21) відмовлено у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничо впроваджувальний центр «Гандікап» про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.10.2022 у справі № 920/10/21 (920/868/21) відмовлено у задоволенні клопотання Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Запорізького обласного управління АТ «Ощадбанк» про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.11.2022 у справі № 920/10/21 (920/868/21) відмовлено у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничо впроваджувальний центр «Гандікап» про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.11.2022 у справі № 920/10/21 (920/868/21), зокрема, задоволено клопотання Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Запорізького обласного управління АТ «Ощадбанк» про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

02.11.2022 судове засідання не відбулося.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.11.2022 у справі № 920/10/21 (920/868/21), поміж іншого, розгляд апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничо впроваджувальний центр «Гандікап» та Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Запорізького обласного управління АТ «Ощадбанк» на рішення Господарського суду Сумської області від 28.07.2022 у справі № 920/10/21 (920/868/21) в режимі відеоконференції призначено на 07.12.2022.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.11.2022 у справі № 920/10/21 (920/868/21), зокрема, клопотання представника Головного управління ДПС у Сумській області про розгляд справи № 925/1919/15(925/63/22) в режимі відеоконференції задоволено.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.11.2022 у справі № 920/10/21 (920/868/21) виправлено описку в ухвалі Північного апеляційного господарського суду від 09.11.2022 у справі № 920/10/21 (920/868/21).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.12.2022 у справі № 920/10/21 (920/868/21), поміж іншого, клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничо впроваджувальний центр «Гандікап» про проведення судового засідання в режимі відеоконференції по справі № 920/10/21 (920/868/21) в режимі відеоконференції задоволено.

07.12.2022 судове засідання не відбулося.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.12.2022 у справі № 920/10/21 (920/868/21) розгляд апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничо впроваджувальний центр «Гандікап» та Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Запорізького обласного управління АТ «Ощадбанк» на рішення Господарського суду Сумської області від 28.07.2022 у справі №920/10/21 (920/868/21) призначено на 25.01.2023.

Слід зазначити, що головуючий суддя (суддя-доповідач) перебував у відпустці з 02.01.2023 по 13.01.2023 включно.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2023 у справі № 920/10/21 (920/868/21), зокрема, задоволено клопотання Головного управління ДПС у Сумській області про призначення розгляду справи в режимі відеоконференції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2023 у справі № 920/10/21 (920/868/21), поміж іншого, задоволено клопотання ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «Міська стоматологічна поліклініка», арбітражного керуючого Жмакіної Надії Вікторівни про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.01.2023 у справі № 920/10/21 (920/868/21) апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничо впроваджувальний центр «Гандікап» та Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Запорізького обласного управління АТ «Ощадбанк» на рішення Господарського суду Сумської області від 28.07.2022 у справі № 920/10/21 (920/868/21) прийнято до провадження колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: Грек Б.М., Поляков Б.М.

Явка представників сторін

25.01.2023 у судове засідання з`явилися представники Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничо впроваджувальний центр «Гандікап» (в залі суду) та арбітражний керуючий Жмакіна Н.В. (в режимі відеоконференції).

Інші учасники справи у судове засідання 25.01.2023 не з`явилися; про час, місце та дату судового засідання повідомлялися завчасно та належним чином; про причини нез`явлення суд не повідомили.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Нормами ст. 120 ГПК України передбачено можливість повідомлення сторін про призначення справи до розгляду та про дату, час і місце проведення судового засідання чи проведення відповідної процесуальної дії шляхом направлення повідомлень на адресу електронної пошти та з використанням засобів мобільного зв`язку.

Слід зазначити, що копія ухвали Північного апеляційного господарського суду 08.12.2022 у справі № 920/10/21 (920/868/21) була надіслана судом апеляційної інстанції на електрону адресу учасників справи, що підтверджується роздруківкою електронного листування.

При цьому колегія суддів робить акцент на тому, що відповідно до приписів частин 6 та 7 статті 6 ГПК України: «Адвокати, реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в обов`язковому порядку».

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків, має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Розумність строків розгляду справи повинна визначатися з огляду на конкретні обставини справи з урахуванням критеріїв, сформованих у практиці Суду, зокрема складності справи, поведінки сторін та відповідних державних органів (рішення Європейського суду з прав людини від 29.05.2008 «Якименко проти України»; рішення Європейського суду з прав людини від 21.12.2006 «Мороз та інші проти України» та інші).

Таким чином, враховуючи наявність у матеріалах справи доказів повідомлення учасників справи про час, місце та дату судового засідання, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційних скарг по суті за участю представників Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничо впроваджувальний центр «Гандікап» та арбітражного керуючого Жмакіної Н.В.

Позиції учасників справи

25.01.2023 у судовому засіданні представники Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничо впроваджувальний центр «Гандікап» підтримали вимоги апеляційної скарги з підстав викладених у ній та просили її задовольнити, а рішення Господарського суду Сумської області від 28.07.2022 у справі № 920/10/21 (920/868/21) скасувати в частині часткового задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Міська стоматологічна поліклініка» в особі ліквідатора арбітражного керуючого Жмакіної Н.В. та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Арбітражний керуючий Жмакіна Н.В. у судовому засіданні 25.01.2023 заперечувала проти доводів апеляційних скарг з підстав викладених у відзивах на апеляційні скарги та просила залишити їх без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вбачається з матеріалів справи, 02.08.2018 між ТОВ «Міська стоматологічна поліклініка» та ТОВ «Науково-виробничо впроваджувальний центр «Гандікап» укладений договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, літ. А-5, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, б. 95 А, загальною площею 1042,2 кв. м., посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Чепковою О.В., реєстровий № 2408.

За змістом п. 3 Договору купівлі-продажу від 02.08.2018 за погодженням сторін продаж нежитлового приміщення, літ. А-5, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вулиця Перемоги, б. 95 А, загальною площею 1042,2 кв.м. вчиняється за 60 000,00 грн. без ПДВ.

12.04.2019 між ТОВ «Науково-виробничо впроваджувальний центр «Гандікап» та АТ «Ощадбанк» в особі Запорізького обласного управління Акціонерного Товариства «Державний ощадний банк України» укладений іпотечний договір №1, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Горловою Ю.М. за реєстраційним №677. Предметом вказаного Іпотечного договору є нежитлове приміщення, літ. А-5, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вулиця Перемоги, б. 95 А, загальною площею 1042,2 кв.м.

Пунктом 1.5 Іпотечного договору від 12.04.2019 визначено, що вартість нерухомого майна, що є предметом іпотеки, визначена шляхом проведення оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності і згідно Звіту про оцінку майна від 14.12.2018, складеного суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Земля Плюс 2006» (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності №744/18 від 18.09.2018, виданий Фондом державного майна України) становить 5 700 523,73 грн.

Постановою Господарського суду Сумської області від 20.04.2021 у справі № 920/10/21 боржника ТОВ «Міська стоматологічна поліклініка» визнано банкрутом; відкрито ліквідаційну процедуру строком на дванадцять місяців; ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Жмакіну Н.В.

21.10.2019 введений в дію Кодекс України з процедур банкрутства, пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень якого визначено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

В силу визначень, наведених у ст. 1 Кодексу, ліквідатор - арбітражний керуючий, призначений господарським судом для здійснення ліквідаційної процедури.

Виходячи з приписів ч. 1 ст. 61 КУзПБ ліквідатор з дня свого призначення здійснює, зокрема, такі повноваження: приймає у своє відання майно боржника, забезпечує його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; проводить інвентаризацію та визначає початкову вартість майна банкрута; аналізує фінансовий стан банкрута; виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута; формує ліквідаційну масу; заявляє до третіх осіб вимоги щодо повернення банкруту сум дебіторської заборгованості; заявляє в установленому порядку заперечення щодо заявлених до боржника вимог поточних кредиторів за зобов`язаннями, які виникли під час провадження у справі про банкрутство і є неоплаченими; подає до суду заяви про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб, тощо.

Особливістю реалізації повноважень арбітражного керуючого у ліквідаційній процедурі є обов`язок ліквідатора здійснити повноту дій, спрямовану на виявлення та повернення активів боржника (ч. 1 ст. 65 КУзПБ).

На обгрунтування правових підстав звернення до суду із позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу майна позивач (ліквідатор у справі про банкрутство) посилається на приписи ст. 42 КУзПБ, відповідно до ч. ч. 1, 2 якої правочини, вчинені боржником після відкриття провадження у справі про банкрутство або протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора, якщо вони завдали збитків боржнику або кредиторам, з таких підстав: боржник виконав майнові зобов`язання раніше встановленого строку; боржник до відкриття провадження у справі про банкрутство взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим; боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами, відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови що в момент прийняття зобов`язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів; боржник оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів до боржника перевищувала вартість майна; боржник узяв на себе заставні зобов`язання для забезпечення виконання грошових вимог.

Правочини, вчинені боржником протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора також з таких підстав: боржник безоплатно здійснив відчуження майна, взяв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог; боржник уклав договір із заінтересованою особою; боржник уклав договір дарування.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Північний апеляційний господарський суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничо впроваджувальний центр «Гандікап» та арбітражного керуючого Жмакіної Н.В., обговоривши доводи апеляційних скарг, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини даної господарської справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при ухваленні оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку про те, що апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничо впроваджувальний центр «Гандікап» та Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Запорізького обласного управління АТ «Ощадбанк» не підлягають задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції не підлягає зміні чи скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Кожна особа має право на захист її особистого немайнового або майнового права чи інтересу в суді (ст.ст. 15, 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства визначено справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

В силу ч.ч. 1, 2 ст. 5 ГПК України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 16 ЦК України, положення якої кореспондуються з положеннями статті 20 ГК України, визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Згідно з абз. 12 ч. 2 ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Провадження у справі про банкрутство, на відміну від позовного провадження, призначенням якого є визначення та задоволення індивідуальних вимог кредиторів, має на меті задоволення сукупності вимог кредиторів неплатоспроможного боржника. Досягнення цієї мети є можливим за умови гарантування: 1) охорони інтересів кредиторів від протизаконних дій інших кредиторів; 2) охорони інтересів кредиторів від недобросовісних дій боржника, інших осіб; 3) охорони боржника від протизаконних дій кредиторів, інших осіб. Отже, визнання недійсними правочинів боржника у межах справи про банкрутство спрямоване на досягнення однієї з основних цілей процедури неплатоспроможності - максимально можливе справедливе задоволення вимог кредиторів.

Тож розгляд та захист порушених прав у межах справи про банкрутство має певні характерні особливості, що відрізняються від позовного провадження.

Зокрема, укладення договору боржника поза межами «підозрілого періоду» (одного року, що передував порушенню справи про банкрутство), визначеного статтею 20 Закону про банкрутство, та відсутність підстав для застосування статті 42 КУзПБ з огляду на непоширення її дії на правовідносини, що склалися до вступу в дію КУзПБ, не виключає можливості звернення зацікавлених осіб (арбітражного керуючого або кредитора) з позовами про захист майнових прав та інтересів з підстав, передбачених нормами ЦК України, ГК України чи інших законів.

У такому разі звернення в межах справи про банкрутство з позовом про визнання недійсним правочинів боржника на підставі загальних засад цивільного законодавства є належним способом захисту, який гарантує практичну й ефективну можливість захисту порушених прав кредиторів та боржника. Аналогічний висновок був викладений Верховним Судом у постановах від 02.06.2021 у справі № 904/7905/16, від 28.10.2021 у справі №911/1012/13 тощо.

КУзПБ є частиною цивільного/господарського законодавства, тому до правовідносин, які регулює цей Кодекс як спеціальний нормативно-правовий акт, можуть застосовуватися також норми ЦК України, зокрема щодо загальних підстав для визнання недійсними правочинів за участі боржника.

Визнання правочину недійсним є одним з передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів за статтею 16 ЦК України, статтею 20 ГК України. Загальні вимоги щодо недійсності правочину встановлені статтею 215 цього Кодексу.

Приписами ст.ст. 16, 203, 215 ЦК України визначено, що для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним як способу захисту є усталеним у судовій практиці, що підтверджується висновками, які містяться у постановах Верховного Суду від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18, від 17.06.2020 у справі №910/12712/19, від 20.01.2021 у справі № 910/8992/19 (910/20867/17), від 16.03.2021 у справі № 910/3356/20, від 18.03.2021 у справі № 916/325/20, від 19.02.2021 у справі № 904/2979/20.

Позивач, звертаючись до суду із позовом у даній справі, оцінює спірний договір купівлі-продажу нерухомого майна на відповідність умовам щодо фіктивності правочину, визначеним ст. 234 ЦК України.

Однак, слід зазначити, що договір купівлі-продажу нерухомого майна від 02.08.2018 не відповідає визначенню фіктивного правочину (ст. 234 ЦК України).

Так, фіктивний правочин виключає наявність наміру створити юридичні наслідки в момент його вчинення, що, в свою чергу, унеможливлює виникнення будь-яких майнових наслідків, оскільки такий правочин їх не породжує. Фіктивний правочин характеризується тим, що сторони не бажають настання правових наслідків, обумовлених договором; усі сторони договору поінформовані про його фіктивність; письмовим текстом договору створюється лише видимість правовідносин між сторонами; мета вчинення фіктивного правочину не має значення.

З огляду на матеріали справи, документально підтверджено, що за придбане за договором купівлі-продажу нерухоме майно покупець ТОВ «НВВЦ «Гандікап» перерахувало продавцю 60 000,00 грн платіжним дорученням № 211 від 02.08.2018, в подальшому на підставі Іпотечного договору № 1 від 12.04.2019 вказане нерухоме майно передано ТОВ «НВВЦ «Гандікап» в іпотеку ПАТ «Державний ощадний банк України».

Отже, передача нерухомого майна за договором від 02.08.2018 de facto відбулася, тому такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний, і норма статті 234 ЦК України не підлягає застосуванню, адже фіктивний правочин de jure не породжує будь-яких правових наслідків.

Необхідно вказати, що однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Відтак, цивільний оборот ґрунтується на презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних відносин, які вправі розраховувати саме на таку поведінку інших учасників, яка відповідатиме зазначеним критеріям і уявленням про честь та совість.

Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (ч. 3 ст. 13 ЦК України).

З огляду на п. 151 постанови Верховного Суду від 02.06.2021 у справі № 904/7905/16, формулювання «зловживання правом» необхідно розуміти як суперечність, оскільки якщо особа користується власним правом, то його дія дозволена, а якщо вона не дозволена, то саме тому відбувається вихід за межі свого права та дію без права. Сутність зловживання правом полягає у вчиненні уповноваженою особою дій, які складають зміст відповідного суб`єктивного цивільного права, недобросовісно, в тому числі всупереч меті такого права.

Отже, правочини, які укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Правочин не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення.

Також, у постанові Верховного Суду від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18 зазначено, що обираючи варіант добросовісної поведінки, боржник зобов`язаний піклуватися про те, щоб його юридично значимі вчинки були економічно обґрунтованими. Також поведінка боржника, повинна відповідати критеріям розумності, що передбачає, що кожне зобов`язання, яке правомірно виникло, повинно бути виконано належним чином, а тому кожний кредитор вправі розраховувати, що усі існуючі перед ним зобов`язання за звичайних умов будуть належним чином та своєчасно виконані. Доброчесний боржник повинен мати на меті добросовісно виконати усі свої зобов`язання, а в разі неможливості такого виконання - надати справедливе та своєчасне задоволення (сатисфакцію) прав та правомірних інтересів кредитора.

Стосовно тверджень позивача про те, що договір купівлі-продажу нерухомого майна від 02.08.2018 має ознаки фраудаторного правочину, слід зазначити наступне.

Договором, що вчиняється на шкоду кредиторам (фраудаторний договір), може бути як оплатний, так і безоплатний договір. Застосування конструкції «фраудаторності» при оплатному цивільно-правовому договорі має певну специфіку, яка проявляється в обставинах, що дають змогу кваліфікувати оплатний договір як такий, що вчинений на шкоду кредитору. До таких обставин, зокрема, відноситься: момент укладення договору; контрагент, з яким боржник вчиняє оспорюваний договір (наприклад, родич боржника, пасинок боржника, пов`язана чи афілійована юридична особа); ціна (ринкова/неринкова), наявність/відсутність оплати ціни контрагентом боржника.

У постанові Верховного Суду від 07.12.2018 у справі №910/7547/17 вказано, що вчинення власником майна правочину з розпорядження належним йому майном з метою унеможливити задоволення вимоги іншої особи - стягувача за рахунок майна цього власника може бути кваліфіковане як зловживання правом власності, оскільки власник використовує правомочність розпорядження майном на шкоду майновим інтересам кредитора.

Особа, яка є боржником перед своїми контрагентами, повинна утримуватися від дій, які безпідставно або сумнівно зменшують розмір її активів. Угоди, що укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною.

Таким чином будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання з погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину - правочину, що вчинений боржником на шкоду кредиторам (відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18, від 03.03.2020 у справі № 910/7976/17, від 03.03.2020 у справі № 904/7905/16, від 03.03.2020 у справі № 916/3600/15, від 26.05.2020 у справі № 922/3796/16, від 04.08.2020 у справі № 04/14-10/5026/2337/2011, від 17.09.2020 у справі № 904/4262/17, від 22.04.2021 у справі № 908/794/19 (905/1646/17)).

У відповідності до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 03.07.2019 у справі № 369/11268/16-ц (провадження № 14-260цс19), позивач вправі звернутися до суду із позовом про визнання договору недійсним, як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України), та послатися на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою може бути як підстава, передбачена статтею 234 ЦК України, так і інша, наприклад, підстава, передбачена статтею 228 ЦК України.

Використання особою належного їй суб`єктивного права не для задоволення легітимних інтересів, а з метою заподіяння шкоди кредиторам, ухилення від виконання зобов`язань перед кредиторами є очевидним використанням приватно-правового інструментарію всупереч його призначенню («вживанням права на зло»).

В якості обставин, що свідчать про зловживання відповідачем правом (фраудаторність правочину), Господарський суд Сумської області прийняв наступні:

1. Боржник знав про наявність значної для підприємства заборгованості перед органом податкової служби та вчинив правочин з метою ухилення від стягнення заборгованості за рахунок єдиного нерухомого майна підприємства - нежитлового приміщення.

Так, Головним управлінням ДФС у Запорізькій області було проведено перевірку ТОВ «Міська Стоматологічна Поліклініка» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, за результатами якої складено Акт від 26.07.2018 № 49/08-01-13-06/02005237, виявлено порушення податкового законодавства та донараховано податкові зобов`язання. Перевірку проведено з відома та у присутності генерального директора ТОВ ОСОБА_1, проте від підписання акту посадові особи Товариства відмовилися, про що складений відповідний акт.

За результатами проведеної перевірки ТОВ «Міська Стоматологічна Поліклініка» вручено податкові повідомлення-рішення: № від 14.09.2018; № від 14.09.2018; № від 14.09.2018; та вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску: № від 14.09.2018 та № від 14.09.2018.

Так, рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 25.06.2019 у справі № 280/1290/19 позовні вимоги Головного управління ДФС у Запорізькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Міська стоматологічна поліклініка» про стягнення коштів з податкового боргу, донарахованого на підставі повідомлень-рішень від 14.09.2018, задоволено у повному обсязі; стягнуто кошти з рахунків платника податків у всіх банках, що належать такому платнику податків Товариства з обмеженою відповідальністю «Міська стоматологічна поліклініка», а також за рахунок готівки, що належить такому платнику податків на користь УК у Вознесенівському районі м. Запоріжжя (код одержувача 38025409 в УК у Вознесенівському районі м. Запоріжжя, МФО 899998) податкового боргу: з військового збору в сумі 64 133,84 грн; з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платнику податку у вигляді з/п, у сумі 832 340,61 грн; з ПДВ із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 46 391,94 грн; з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 115,96 грн.

Загальна сума заборгованості ТОВ «Міська стоматологічна поліклініка» стягнута за рішенням суду складає 942 982,35 грн.

Отже, боржник, знаючи ще 26.07.2018 про виникнення значного податкового боргу здійснив 02.08.2018 продаж всього належного боржнику нерухомого майна покупцю ТОВ «Науково-виробничо впроваджувальний центр «Гандікап», що є зацікавленою особою. У результаті таких дій боржник не зміг обслуговувати свої борги та став неплатоспроможним.

2. Сумнівно низька ціна, за яку був здійснений продаж нерухомого майна у серпні 2018.

02.08.2018 між ТОВ «Міська Стоматологічна Поліклініка» та ТОВ «Науково-виробничо впроваджувальний центр «Гандікап» укладений договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, літ. А-5, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вулиця Перемоги, б. 95 А, загальною площею 1042,2 кв.м., посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Чепковою О.В., реєстровий № 2408.

Згідно пункту 3 вказаного Договору купівлі-продажу за погодженням сторін продаж предмету договору вчиняється за 60 000,00 грн без ПДВ, тобто вартість одного квадратного метру нежитлового приміщення у центральній частині обласного центру (відповідно до інформації з відкритого доступу) становить 57,57 грн.

Також, звітом про незалежну оцінку майна № 1/09-с від 22.09.2021 (оцінювач ФОП Риженкова В.О.), наданим позивачем, вартість спірного майна станом на 02.08.2018 визначена 2 940 710 грн.

Пунктом 1.5 Іпотечного договору від 12.04.2019 визначено, що вартість нерухомого майна, що є предметом іпотеки, визначена шляхом проведення оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності і згідно Звіту про оцінку майна від 14.12.2018, складеним суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Земля Плюс 2006» (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності №744/18 від 18.09.2018, виданий Фондом державного майна України), становить 5 700 523,73 грн.

Відповідач заперечуючи, зазначає, що на момент придбання приміщення за адресою: м. Запоріжжя, вулиця Перемоги, б. 95 А перебувало у незадовільному технічному стані, що підтверджує наданими фото та актом обстеження б/н від 30.08.2018, складеним техніком з інвентаризації майна Остапенко С.В. В подальшому, ТОВ «НВВЦ «Гандікап» провело відновлювальний ремонт приміщення, вклавши в нього власні та залучені (кредитні кошти ПАТ «Державний ощадний банк України») кошти, у зв`язку з чим станом на грудень 2018 оціночна вартість об`єкту нерухомого майна зросла.

Також, відповідачем замовлена рецензія від 09.12.2021 на звіт про оцінку нежитлових приміщень № 1/09-с від 22.09.2021 (оцінювач ФОП Риженкова В.О.), відповідно до якої, вказаний звіт не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, є неякісним та непрофесійним і не може бути використаний.

Суд критично оцінює вказані пояснення, оскільки надані в якості доказів копії фото не підтверджують видимого абсолютного незадовільного стану всіх приміщень; договір кредитної лінії з ПАТ «Державний ощадний банк України», кошти якого за поясненнями представника відповідача були використані для ремонту придбаних приміщень, був укладений лише 12.04.2019 (договір № 775). Щодо інших кредитних договорів, які б були укладені у період з серпня по грудень 2018, представник відповідача у своїх поясненнях не зазначав.

Стосовно заперечень відповідача проти наданого позивачем звіту про оцінку нежитлових приміщень та висновків Експертної ради Українського товариства оцінювачів, суд робить висновок, що оцінка нежитлових приміщень станом на серпень 2018 оцінювачем здійснювалася у вересні 2021, за відсутності будь-якої технічної та бухгалтерської документації (не були надані керівництвом ТОВ «Міська стоматологічна поліклініка» ліквідатору), без особистого огляду оцінювачем нежитлових приміщень у стані на момент продажу, а тому звіт не у повній мірі відображає ринкову вартість нежитлових приміщень. Проте, наведена у вказаному звіті про оцінку інформація та пояснення позивача, третьої особи (Головного управління ДПС У Сумській області) свідчать про наявність обґрунтованих сумнівів у позивача (ліквідатора у справі про банкрутство) та третьої особи (кредитора у справі про банкрутство) щодо адекватності ціни нерухомого майна, за яку був вчинений його продаж у серпні 2018.

Зазначені вище обставини свідчать про те, що боржник здійснив відчуження майнового активу, за рахунок якого кредитори мали б змогу задовольнити свої вимоги, оцінивши його в оспорюваному Договорі значно нижче за ринкову вартість майна.

3) Боржник уклав оспорюваний Договір із зацікавленою особою.

Так, слід зазначити, що керівник та засновник ТОВ «Науково-виробничо впроваджувальний дентр «Гандікап» ОСОБА_1 станом на час вчинення оспорюваного правочину (02.08.2018) була керівником також і ТОВ «Міська стоматологічна поліклініка», що підтверджується Витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 9 та №85.

ТОВ «НВВЦ «Гандікап» та ТОВ «Міська стоматологічна поліклініка» на час вчинення правочину (02.08.2018) мали зареєстроване одне і те ж місцезнаходження: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, б. 95А.

В силу ст. 1 КУзПБ заінтересованими особами стосовно боржника є - юридична особа, створена за участю боржника, юридична особа, що здійснює контроль над боржником, юридична або фізична особа, контроль над осою здійснює боржник, юридична особа, з якою боржник перебуває під контролем третьої особи, власники (учасники, акціонери) боржника, керівник боржника, особи, які входять до складу органів управління боржника, головний бухгалтер (бухгалтер) боржника, у тому числі звільнені з роботи за три роки до відкриття провадження у справі про банкрутство, а також особи, які перебувають у родинних стосунках із зазначеними особами та фізичною особою - боржником, а саме: подружжя та їхні діти, батьки, брати, сестри, онуки, а також інші особи, щодо яких наявні обґрунтовані підстави вважати їх заінтересованими.

За змістом статті 1 Закону України «Про захист економічної конкуренції» суб`єкт господарювання - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми та форми власності чи фізична особа, що здійснює діяльність з виробництва, реалізації, придбання товарів, іншу господарську діяльність, у тому числі яка здійснює контроль над іншою юридичною чи фізичною особою; група суб`єктів господарювання, якщо один або декілька з них здійснюють контроль над іншими.

Контроль - вирішальний вплив однієї чи декількох пов`язаних юридичних та/або фізичних осіб на господарську діяльність суб`єкта господарювання чи його частини, який здійснюється безпосередньо або через інших осіб, зокрема завдяки: праву володіння чи користування всіма активами чи їх значною частиною; праву, яке забезпечує вирішальний вплив на формування складу, результати голосування та рішення органів управління суб`єкта господарювання; укладенню договорів і контрактів, які дають можливість визначати умови господарської діяльності, давати обов`язкові до виконання вказівки або виконувати функції органу управління суб`єкта господарювання; заміщенню посади керівника, заступника керівника спостережної ради, правління, іншого наглядового чи виконавчого органу суб`єкта господарювання особою, яка вже обіймає одну чи кілька із зазначених посад в інших суб`єктах господарювання; обійманню більше половини посад членів спостережної ради, правління, інших наглядових чи виконавчих органів суб`єкта господарювання особами, які вже обіймають одну чи кілька із зазначених посад в іншому суб`єкті господарювання.

Згідно з п. 20 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» кінцевий бенефіціарний власник (контролер) - фізична особа, яка незалежно від формального володіння має можливість здійснювати вирішальний вплив на управління або господарську діяльність юридичної особи безпосередньо або через інших осіб, що здійснюється, зокрема, шляхом реалізації права володіння або користування всіма активами чи їх значною часткою, права вирішального впливу на формування складу, результати голосування, а також вчинення правочинів, які надають можливість визначати умови господарської діяльності, давати обов`язкові до виконання вказівки або виконувати функції органу управління, або яка має можливість здійснювати вплив шляхом прямого або опосередкованого (через іншу фізичну чи юридичну особу) володіння однією особою самостійно або спільно з пов`язаними фізичними та/або юридичними особами часткою в юридичній особі у розмірі 25 чи більше відсотків статутного капіталу або прав голосу в юридичній особі.

Статтею 1 Закону України «Про захист економічної конкуренції» визначено, що пов`язаними особами є юридичні та/або фізичні особи, які спільно або узгоджено здійснюють господарську діяльність.

Отже, вищевикладені обставини здійснення продажу спірного нерухомого майна між особами, пов`язаними відносинами контролю, вирішальний вплив на управління та господарську діяльність яких здійснює одна й та сама особа (контролер), та які є єдиним суб`єктом господарювання в розумінні ст. 1 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Таким чином зазначене свідчить, що укладення ТОВ «Міська стоматологічна поліклініка» договору купівлі-продажу нерухомого майна від 02.08.2018 призвело до зменшення обсягу майнових активів боржника та його неплатоспроможності, а також спрямовано на завдання шкоди кредиторам товариства.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов правомірного та обґрунтованого висновку, що вимога позивача про визнання недійсним з моменту укладення договору купівлі-продажу нежитлового приміщення літ. А-5, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, б. 95А, загальною площею 1042,2 кв.м., від 02.08.2018, укладеного між ТОВ «Міська стоматологічна поліклініка» та ТОВ «Науково-виробничо впроваджувальний центр «Гандікап» реєстровий №2408, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Чепковою О.В., підлягає задоволенню та вимога позивача про витребування від ТОВ «Науково-виробничо впроваджувальний центр «Гандікап» на користь позивача нерухомого майна не підлягає задоволенню.

При цьому, вимога позивача про витребування у ТОВ «Науково-виробничо впроваджувальний центр «Гандікап» на користь позивача не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Приписами статті 387 ЦК України визначено, що власник має право витребувати майно з чужого незаконного володіння.

Віндикація застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема, від добросовісного набувача з підстав, які передбачені ч. 1 ст. 388 ЦК України.

Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках (ч. 3 ст. 388 ЦК України).

Недобросовісним набувачем є набувач, який знав або міг знати про те, що володіє майном незаконно.

Також, судом враховано правову позицію викладену в постанові Верховного Суду України від 17.12.2014 у справі № 6-140цс14 згідно якої власник майна може витребувати належне йому майно від будь якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними. При цьому норма частини першої статті 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було в наступному набувачем відчужене третій особі, оскільки надає право повернення майна лише стороні правочину, який визнано недійсним. Захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України.

Право власника відповідно до ч.1 статті 388 ЦК України на витребування майна від добросовісного набувача пов`язане з тим, в який спосіб майно вибуло з його володіння. Коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування майна від добросовісного набувача, є вичерпним. Й однією з таких підстав є вибуття майна володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом (п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України).

Разом з тим, у даній справі нежитлове приміщення літ. А-5 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, б. 95А, загальною площею 1042,2 кв.м. вибуло з володіння власника за оплатним договором купівлі-продажу, отже до зазначених правовідносин не підлягають застосуванню приписи ст.ст. 387, 388 ЦК України з підстав, наведених позивачем.

Враховуючи вищевикладене, твердження апеляційних скарг не спростовують висновків, викладених в рішенні Господарського суду Сумської області від 28.07.2022 у справі № 920/10/21 (920/868/21) та у даному випадку скаржниками не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх правових позицій, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції. Таким чином, апеляційні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Частиною 1 ст. 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд зазначає, що рішення місцевого господарського суду прийняте з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування рішення Господарського суду Сумської області від 28.07.2022 у справі № 920/10/21 (920/868/21).

Розподіл судових витрат

Судовий збір за подачу апеляційних скарг, у відповідності до ст. 129 ГПК України, судом покладається на скаржників.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Кодексом України з процедур банкрутства, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничо впроваджувальний центр «Гандікап» та Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Запорізького обласного управління АТ «Ощадбанк» залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Сумської області від 28.07.2022 у справі № 920/10/21 (920/868/21) залишити без змін.

3. Справу № 920/10/21 (920/868/21) повернути до Господарського суду Сумської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, строки та випадках, передбачених ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України та ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

Повний текст постанови складено та підписано - 08.02.2023.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді Б.М. Поляков

Б.М. Грек