ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07.02.2023р. Справа №905/881/22

за позовом Акціонерного товариства Укртелеком, м.Київ в особі Дніпропетровської філії Акціонерного товариства Укртелеком, м.Дніпро

до відповідача Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради, м.Маріуполь

про стягнення 98510,58 грн.

Суддя Левшина Г.В.

при секретарі судового засідання Чекан Ю.І.

Представники сторін:

від позивача: Горобець Ю.В.

від відповідача: Жоголева В.В.

В засіданні суду брали участь:

1. Стислий зміст позовних вимог:

Акціонерне товариство Укртелеком, м.Київ в особі Дніпропетровської філії Акціонерного товариства Укртелеком, м.Дніпро, позивач, звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради, м.Маріуполь, про стягнення інфляції у сумі 79286,58 грн. та 3% річних у сумі 19224,00 грн.

В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань з оплати вартості наданих на пільгових умовах телекомунікаційних послуг, що встановлено рішенням господарського суду Донецької області від 09.10.2017р. по справі №905/3237/16.

2. Стислий зміст заперечень відповідача:

Відповідач у відзиві на позовну заяву позовні вимоги не визнав, посилаючись на ті обставини, що Управління соціального захисту населення Приморського району Маріупольської міської ради, відносно якого було ухвалене судове рішення у справі №905323716, на теперішній час знаходиться в стані припинення, внаслідок чого Департамент не є належним відповідачем у цій справі.

Крім цього, відповідачем заявлено про безпідставне нарахування позивачем трьох процентів річних та інфляції на суму стягнутого судового збору.

Також відповідачем зроблено заяву про застосування позовної давності до позовних вимог.

3. Щодо порядку господарського судочинства під час розгляду справи судом:

Ухвалою суду від 15.11.2022р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/881/22; вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження; судове засідання призначено на 20.12.2022р. об 11:10 год.; встановлено відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження протягом 15 днів з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі; відповідачу визначено надати відповідно до ст.165 ГПК України відзив на позовну заяву і всі письмові докази (які можливо доставити до суду), протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі; одночасно надіслати позивачу копію відзиву та доданих до нього документів, докази такого направлення надати суду до початку судового засідання; явку у засідання представників сторін визнано не обов`язковою.

25.11.2022р. відповідачем суду надано відзив на позовну заяву.

02.12.2022р. на електронну пошту суду від позивача надійшло клопотання про участь в розгляді справи в режимі відеоконференції, яке ухвалою від 05.12.2022р. задоволено.

12.12.2022р. позивачем надано суду відповідь на відзив.

В засідання суду 20.12.2022р. з`явився позивач, який підтримав позовні вимоги, надав суду відповідь на відзив, відповідач в засідання суду не з`явився.

Згідно з ухвалою від 20.12.2022р. відкладено розгляд справи на 17.01.2023р. об 11.00 год.

В засідання суду 17.01.2023р. в режимі відеоконференції з`явилися представники сторін, позивач підтримав свої вимоги, відповідач виклав свої заперечення проти позову та заявив про застосування позовної давності.

В судовому засіданні 17.01.2023р. оголошено перерву до 07.02.2023 року об 11:15 год.

В засідання суду з`явилися представники сторін.

4. Встановлені судом та неоспорені сторонами обставини справи:

22.01.2016р. між Публічним акціонерним товариством Укртелеком, в особі Дніпровської філії Публічного акціонерного товариства Укртелеком (надалі Постачальник) та Управлінням соціального захисту населення Приморського району Маріупольської міської ради (надалі Платник) був укладений договір №12І200-60/16 про відшкодування витрат по наданню телекомунікаційних послуг пільговим категоріям населення у 2016 році та проведення розрахунків за надані пільги (надалі Договір).

Предметом цього договору є відносини сторін щодо організації роботи по відшкодуванню витрат головним розпорядником бюджетних коштів за рахунок субвенцій з державного бюджету, пов`язаних з наданням телекомунікаційних послуг пільговим категоріям населення.

Постачальник здійснює надання телекомунікаційних (в т.ч. абонплата, встановлення телефонів, проведення додаткових робіт при позачерговому та пільговому встановленні квартирних телефонів, користування радіоточкою) громадянам, які мають відповідні пільги, а платник здійснює фінансування пільг за рахунок міського бюджету, згідно рішення сесії міської ради, проводить розрахунки за надані пільги в межах своїх кошторисних призначень (п.1.2. Договору).

Відповідно до п.2.1.1 договору постачальник зобов`язується надавати населенню обумовлені законодавством України пільги на оплату телекомунікаційних послуг відповідно до затверджених тарифів і в обсязі передбаченим платником у кошторисі доходів та видатків на фінансування цих пільг.

Постачальник згідно п.2.1.2 договору зобов`язується щомісяця надавати у відділ персоніфікованого обліку пільговиків платника до 25 числа місяця, що настає за звітним, на електронних носіях та га паперових носіях розрахунки щодо вартості послуг, наданих громадянам пільгових категорій у минулому місяці, згідно з формою « 2-пільга» встановленою п.10 постанови Кабінету Міністрів України від 29.01.2003р. №117 «Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги»; до 15 числа місяця, що настає за звітним, надавати платнику списки та розрахунки необхідні для фінансування за рахунок місцевого бюджету; до 10 числа подавати платнику наряди на встановлення телефонів та списки інвалідів 1-ої та 2-ої груп, необхідні для фінансування за рахунок обласного бюджету; до 03-го числа місяця, другого за звітним складати акти звіряння сум заборгованості по наданим телекомунікаційним послугам станом на 1 число місяця, що передує звітному.

В свою чергу, платник згідно розділу 2.2 договору зобов`язується:

- проводити розрахунки за надані телекомунікаційні послуги пільговій категорії населення, які внесені до Єдиного реєстру та звіряти інформацію, що знаходиться в реєстрі, з інформацією, яка надходить від виконавця, а в разі виявлення розбіжностей щодо загальної кількості пільговиків або розміру пільг, що надаються конкретному пільговику, не провадить розрахунків, що стосуються виявлених розбіжностей, до уточнення цієї інформації.

- на протязі п`яти днів здійснювати перерахування коштів передбачених на фінансування пільг, які компенсують витрати виконавця щодо послуг зв`язку населенню, що мають право на пільги.

- передбачати кошторисом доходів та витрат кошти, які будуть спрямовані на фінансування пільг, що відповідатимуть витратам виконавця, в межах виділеного платнику фінансування за рахунок міського бюджету.

На виконання умов договору від 22.01.2016р. №121200-60/16 та вимог чинного законодавства України, позивач в період з січня по серпень 2016р. надавав послуги зв`язку на пільгових умовах на суму 131750,72 грн.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань з оплати вартості наданих послуг, позивач звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Управління соціального захисту населення Приморського району Маріупольської міської ради про стягнення заборгованості в сумі 131750,72 грн.

09.10.2017р. рішенням господарського суду Донецької області по справі №905/3237/16 було задоволено позовні вимоги Акціонерного товариства Укртелеком, м.Київ в особі Дніпропетровської філії Акціонерного товариства Укртелеком, м.Дніпро до Управління соціального захисту населення Приморського району Мароіуполської міської ради та стягнуто з останнього заборгованість по витратах понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах в сумі 131750,72 грн. та судовий збір в сумі 1976,26 грн.

Відповідно до ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 12.12.2017р. рішення господарського суду Донецької області від 09.10.2017р. залишено без змін, внаслідок чого останнє набрало законної сили 12.12.2017р.

Згідно з ухвалою господарськього суду Донецької області від 08.12.2021р. замінено боржника за рішенням господарського суду Донецької області від 09.10.2017р. по справі №905/3237/17 з Управління соціального захисту населення Приморського району Маріупольської міської ради на його правонаступника Департамент соціального захисту населення Маріупольської міської ради.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань, позивачем на підставі ст.625 Цивільного кодексу України нараховано та пред`явлено до стягнення за період з 12.12.2017р. по 26.09.2022р. три проценти річних в сумі 19224,00 грн. та інфляцію в сумі 79286,58 грн. за період з грудня 2017р. по вересень 2022р.

5. Оцінка суду і визначені відповідно до встановлених обставин правовідносини:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

Як було зазначено вище, рішенням господарського суду Донецької області від 09.10.2017р. у справі №905/3237/16 встановлено факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем в сумі 131750,72 грн. за договором від 22.01.2016р. №121200-60/16.

В силу положень ч.4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, факт наявності у відповідача заборгованості перед позивачем за договором від 22.01.2016р. №121200-60/16 має преюдиційне значення та не підлягає доказуванню в силу положень ч.4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, суд не враховує посилання відповідача на ті обставини, що він є неналежним відповідачем у даній справі, оскільки на теперішній час Управління не припинено.

Так, як вже було зазначено судом в ухвалі від 08.12.2021р. при вирішенні питання щодо правонаступництва Департаментом прав та обов?язків Управління у цій справі, у даному випадку відсутність у Єдиному державному реєстрі запису про припинення Управління соціального захисту населення Приморського району, що припиняється у результаті ліквідації та утворення Департаменту соціального захисту населення, та відсутність державної реєстрації змін до відомостей, що містяться у Єдиному державному реєстрі щодо правонаступництва юридичної особи, не є вирішальним та не впливає на встановлення судом факту процесуального правонаступництва.

Натомість для вирішення питання про процесуальну заміну сторони у справі (боржника) на стадії виконання судового рішення у даній справі, необхідною умовою є наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника, у той час як витяг з Єдиного державного реєстру не містить обсягу прав і обов`язків, що передаються (переходять до іншої особи).

Під час розгляду заяви судом з`ясовано, що починаючи з 01.01.2018 року усе майно, права та обов`язки Управління соціального захисту населення Приморського району перейшли до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради, у тому числі й зобов`язання щодо виконання рішення суду у справі №905/3237/16, які набули законної сили та є обов`язковими до виконання.

Встановивши, що стягувачем було надано належні та достатні докази для здійснення відповідної заміни боржника його правонаступником, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви стягувача та заміни боржника у виконавчому провадженні - Управління соціального захисту населення Приморського району Маріупольської міської ради, м.Маріуполь на його правонаступника Департамент соціального захисту населення Маріупольської міської ради, м.Маріуполь, внаслідок чого відповідна заява була задоволена.

За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст.599 Цивільного кодексу України).

Отже, за змістом статей 598-609 Цивільного кодексу України рішення суду про стягнення боргу не є підставою для припинення грошового зобов`язання.

Таким чином, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України. Право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України та ч.1 ст.193 Господарського кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст.611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Стаття 599 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст.625 ЦК України).

Індекс інфляції та 3% річних від простроченої суми підлягають сплаті до моменту фактичного повернення боргу.

Оскільки відповідачем прострочено оплату за послуги у розмірі 131750,72 грн., згідно вимог ст.ст.610, 611 625 Цивільного кодексу України вказане є підставами для застосування до відповідача відповідальності за несвоєчасне виконання зобов`язання у вигляді 3% річних та інфляційних втрат.

Одночасно, щодо нарахування трьох процентів річних та інфляції на суму стягнутого судового збору, суд враховує, що стаття 625 ЦК України входить до розділу I "Загальні положення про зобов`язання" книги п`ятої ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання, і її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження» і до них не можна застосовувати норми, що передбачають цивільно-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання, зокрема, ст.625 Цивільного кодексу України.

Як наслідок, нарахування позивачем інфляції та трьох процентів річних на суму судового збору є неправомірним. Одночасно, решта розрахунку, проведеного позивачем на суму основного боргу за період з 12.12.2017р. по 26.09.2022р., є арифметично вірним, таким, що відповідає законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи.

Як було зазначено вище, відповідачем заявлено про застосування позовної давності до позовних вимог.

Згідно із ст.257 Цивільного кодексу України встановлений загальний строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (позовна давність), у три роки.

За змістом ст.261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

При цьому, згідно із ст.262 Цивільного кодексу України заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували поданню такого позову.

Виходячи з того, що позовна заява направлена до суду 01.11.2022р. (згідно з поштовим штампом на конверті), судом встановлено, що позивачем порушений встановлений ст.258 Цивільного кодексу України трирічний строк позовної давності за вимогами про стягнення трьох процентів річних за період з 12.12.2017р. по 31.10.2019р. та інфляції за вказаний період, нарахованих внаслідок невиконання відповідачем свого грошового зобов?язання зі сплати боргу в сумі 131750,72 грн.

Згідно п.4 ст.267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності є підставою для відмови у позові.

За приписом п.5 ст.267 Цивільного кодексу України суд може поновити пропущений строк позовної давності, якщо визнає поважними причини пропуску такого строку. В такому випадку порушене право підлягає захисту.

При цьому, поважними причинами є такі обставини, які роблять своєчасне пред`явлення позову до суду неможливим або ускладенним.

Відповідного клопотання про поновлення строків позовної давності по вимогах про стягнення з відповідача трьох процентів річних та інфляції за період з 12.12.2017р. по 31.10.2019р. за прострочення виконання зобов`язань позивачем до матеріалів справи не надано.

Наявності поважних причин пропуску позивачем встановленого трирічного строку позовної давності на звернення до суду з вимогами про стягнення трьох процентів річних та інфляції судом не встановлено.

Враховуючи викладене, виходячи з того, що позивачем пропущено встановлений строк позовної давності в частині вимог про стягнення з відповідача трьох процентів річних та інфляції за період з 12.12.2017р. по 31.10.2019р., вимоги позивача в цій частині підлягають залишенню без задоволення.

Як наслідок, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають три проценти річних в сумі 11478,58 грн. за період з 01.11.2019р. по 26.09.2022р. та інфляція в сумі 53427,84 грн. за період з листопада 2019р. по вересень 2022р. внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов?язань зі сплати боргу в сумі 131750,72 грн.

Судовий збір підлягає розподілу між сторонами пропорційно задоволеним позовним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.13, 74, 76, 129, 165, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства Укртелеком, м.Київ в особі Дніпропетровської філії Акціонерного товариства Укртелеком, м.Дніпро до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради, м.Маріуполь про стягнення інфляції у сумі 79286,58 грн. та 3% річних у сумі 19224,00 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради, м.Маріуполь (87500 Донецька обл., м.Маріуполь, пр..Миру, 70; 69063 м.Запоріжжя, пр.Соборний, 74, ) на користь Акціонерного товариства Укртелеком, м.Київ в особі Дніпропетровської філії Акціонерного товариства Укртелеком, м.Дніпро (01601 м.Київ, бул.Тараса Шевченко, 18, ; 49101 м.Дніпро, вул.Херсонська, 26, ) три проценти річних в сумі 11478,58 грн. та інфляцію в сумі 53427,84 грн., судовий збір в сумі 1713,14 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні 07.02.2023р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення підписано 07.02.2023р.

Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Східного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Г.В. Левшина