РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30.01.2023Справа № 910/969/22 (753/17233/21)

За позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Музенідіс Тревел Україна" (01024, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 9/2, оф. 62, ідентифікаційний номер 39173811);

2) Фізичної особи-підприємця Величко (Овсяник) Ольги Сергіївни ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 )

про стягнення коштів

в межах справи №910/969/22

За заявою Фізичної особи-підприємця Роскіна Олега Романовича ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Музенідіс Тревел Україна" (01024, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 9/2, оф. 62, ідентифікаційний номер 39173811)

про банкрутство

Суддя Мандичев Д.В.

Представники учасників: не викликались.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду міста Києва знаходиться справа №910/969/22 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Музенідіс Тревел Україна".

ОСОБА_1 звернувся до Дарницького районного суду міста Києва з позовною заявою до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Музенідіс Тревел Україна"; 2) Фізичної особи-підприємця Величко (Овсяник) Ольги Сергіївни, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача - 216 313,29грн., з відповідача- 63 353,29грн.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 13.09.2021 цивільну справу передано за підсудністю до Подільського районного суду міста Києва.

31 січня 2022 року Подільським районним судом міста Києва прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 23.09.2022 справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Музенідіс Тревел Україна",Фізичної особи-підприємця Величко (Овсяник) Ольги Сергіївни про стягнення грошових коштів передано до Господарського суду м. Києва для розгляду судом, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Музендіс Тревел Україна".

Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду вказану справу передано на розгляд судді Мандичеву Д.В.

У відповідності до ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника. Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.11.2022 прийнято справу № 753/17233/21 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Музенідіс Тревел Україна" Фізичної особи-підприємця Величко (Овсяник) Ольги Сергіївни про стягнення грошових коштів до розгляду в межах справи № 910/969/22. Призначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Ухвала суду від 30.11.2022 направлена відповідачу-1 рекомендованим листом із повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача-1, зазначену в позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 01024, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 9/2, оф. 62.

Проте конверт із копією вищенаведеної ухвали повернуто на адресу суду підприємством поштового зв`язку без вручення відповідачу-1 у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.

Також ухвала суду від 30.11.2022 направлена відповідачу-2 рекомендованим листом із повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача-2, зазначену в позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: АДРЕСА_2 .

Однак, підприємством поштового зв`язку повернуто до суду конверт із копією вищенаведеної ухвали без вручення відповідачу-2 за закінченням встановленого терміну зберігання.

Згідно з частиною 7 статті 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

Таким чином, ухвала суду про відкриття провадження у справі направлялася за адресою місцезнаходження відповідачів згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за відсутності заяв про зміну їх місцезнаходження.

За приписами частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

При цьому, судом також враховано, що згідно з частинами 1, 2 статті 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Приписами статті 248 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

06.03.2020 між ОСОБА_1 (замовник) та ТОВ "Музенідіс Тревел Україна", який діє від імені та в інтересах Туристичних компаній MOUZENIDIS TRAVEL S.A, MOUZENIDIS TRAVEL СYPRUS LTD, MOUZENIDIS TRAVEL TBILISI LTG, MOUZENIDIS HUNGARY TRAVEL AGENCY Kft, (туроператор), від імені та за дорученням якого на підставі агентського договору на реалізацію туристичного продукту від 26.06.2020 № АДТА/20-KIV.00108, діє ФОП Овсяник О.С. (у подальшому змінила прізвище на Величко), укладено договір на туристичне обслуговування № KSD10060FM.

Відповідно до пункту 1.2. договору туроператор через турагента зобов`язується забезпечити надання комплекту туристичних послуг (надалі - Туристичний продукт/ Турпродукт), а замовник зобов`язується на умовах даного договору прийняти та оплатити його.

Пунктом 2.1. договору встановлено, що вартість турпродукту за цим договором зазначається в гривні в рахунку на оплату туристичних послуг, який є невід`ємною частиною цього Договору, та дійсний протягом одного банківського дня. Вартість продукту в гривні та грошовому еквіваленті іноземної валюти зазначається в підтвердженні заявки замовника (Додаток № 1 до Договору).

06.03.2020 сторонами укладено додаток № 1 до договору на туристичне обслуговування № KSD10060FM від 06.03.2020 на підтвердження заяви замовника, відповідно до якого визначено наступні умови туру: початок туру: 10.06.2020; закінчення туру: 19.06.2020; загальна вартість турпродукту: 44 535,15 грн., місце надання: Греція, Салоники.

На виконання умов договору 10.03.2020 Зерук Марія Володимирівна сплатила на користь ФОП Овсяник О.С., як турагента, грошові кошти в сумі 24 500,00 грн. на підставі договору № KSD10060FM від 06.03.2020, що підтверджується розрахунковою квитанцією для готівкових розрахунків № KSD10060FM від 10.03.2020.

У свою чергу, відповідно до копії платіжного доручення від 11.03.2020 № 209 ФОП Овсяник О.С. перерахувала на рахунок ТОВ "Музенідіс Тревел Україна" грошові кошти в розмірі 22 000,00 грн. по заявці KSD10060FM.

20.05.2020 між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до договору на туристичне обслуговування № KSD10060FM від 06.03.2020, відповідно до якої сторони домовились визнати таким, що втратив чинність Додаток № 1 від 06.03.2020, в якому були погоджені параметри Турпродукту, в зв`язку з односторонньою відмовою замовника від виконання договору на туристичне обслуговування до початку туристичної подорожі.

Згідно з пунктом 3 додаткової угоди сторони дійшли згоди укласти Додаток № 1 до договору в новій редакції за попереднім узгодженням з туроператором, погодити нові параметри туристичного продукту.

У пункті 5 додаткової угоди вказано, що вартість раніше погодженого сторонами турпродукту, від якого відмовився замовник, в обсязі перерахованому турагентом на рахунок туроператора, за врахуванням ФПВ туроператора, вважається сторонами оплатою/передоплатою за турпродукт, параметри якого будуть погоджені сторонами у додатку № 1 в новій редакції.

Відтак, 04.06.2021 сторонами укладено договір на туристичне обслуговування № 113Ам.

Відповідно до п. 5.1 договору туроператор зобов`язаний забронювати та надати Замовнику турпродукт (пакет туристичних та пов`язаних послуг), замовлених замовником в повному обсязі, кількості, якості та у визначені цим Договором терміни, про які сторони попередньо домовилися, за умови сплати повної вартості турпродукту замовником у строки, встановлені даним Договором та додатками до нього.

Згідно з п.5.3 договору туроператор зобов`язаний у випадку виникнення обставин, що роблять неможливими надання замовнику послуг з вини Туроператору (за винятком випадків форс-мажорних обставин та відмова консульських установ у видачі замовнику та/або туристам) у разі невжиття заходів для заміни замовлених послуг па альтернативні, повернути кошти, оплачені замовником, в т.ч. туристом, за врахуванням фактично понесених туроператором, турагентом витрат.

Відповідно до додатку № 1 до договору на туристичне обслуговування № 113Ам щодо підтвердження заявки замовника погоджено наступні умови туристичного продукту: початок туру: 26.06.2021, закінчення туру: 05.07.2021, загальна вартість турпродукту: 71 500,00 грн.

У зв`язку з цим, Зерук Марія Володимирівна сплатила на користь ФОП Овсяник О.С., як турагента, грошові кошти в сумі 47 000,00 грн. на підставі договору № KSD10060FM від 06.03.2020, що підтверджується розрахунковою квитанцією для готівкових розрахунків № KSD10060FM від 04.06.2021.

У свою чергу, ФОП Овсяник О.С. перерахувала на користь ТОВ "Музенідіс Тревел Україна" грошові кошти в сумі 41 353,29 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 05.06.2021 № 380.

Проте, обумовлені договором на туристичне обслуговування від 04.06.2021 № 113Ам туристичні послуги позивачу надані не були.

29.06.2021 ФОП Овсяник О.С. здійснила повернення позивачу коштів в розмірі 8 146,71 грн. за туристичні послуги за договором № 113Ам від 04.06.2021 по заявці KSD10060FM, що становило розмір агентської винагороди.

26.07.2021 позивач звернувся до ТОВ «Музенідіс Тревел Україна» та ФОП Овсяник Ольги Сергіївни із заявами (вимогами) про повернення коштів за ненадані туристичні послуги в розмірі 71 500,00 грн., що були сплачені відповідно до заявки № KSD10060FM, та про сплату неустойки за період з 27.06.2021 року по 23.07.2021 року в розмірі 57 915,00 грн.

Поряд із цим, 17.06.2021 ФОП Овсяник О.С. звернулася до ТОВ «Музенідіс Тревел Україна» із вимогою про повернення сплачених коштів у сумі 63 353,29 грн. у зв`язку з неможливістю виконання останнім своїх зобов`язань за договором № KSD10060FM від 06.03.2020.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, ФОП Величко (Овсяник) О.С. наголосила на тому, що повернула позивачу грошові кошти в сумі 8 146,71 грн., що складало розмір її агентської винагороди. Відтак, решта коштів має бути відшкодована ТОВ «Музенідіс Тревел Україна».

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд відзначає наступне.

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У частині першій статті 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі статтею 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Згідно зі статтею 5 Закону України "Про туризм" туристичні оператори юридичні особи, створені згідно із законодавством України, для яких виключною діяльністю є організація та забезпечення створення туристичного продукту, реалізація та надання туристичних послуг, а також посередницька діяльність із надання характерних та супутніх послуг і які в установленому порядку отримали ліцензію на туроператорську діяльність.

Відповідно до частин першої-третьої статті 20 Закону України "Про туризм" за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов`язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов`язується оплатити його. До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом. Договір на туристичне обслуговування укладається в письмовій чи електронній формі відповідно до закону.

Туроператор або турагент вправі відмовитися від виконання договору лише за умови повного відшкодування замовникові збитків, підтверджених у встановленому порядку та заподіяних внаслідок розірвання договору, крім випадку, коли це відбулося з вини туриста (частина восьма статті 20 Закону України "Про туризм").

Відповідно до ч. 9 ст. 20 Закону України "Про туризм" туроператор або турагент вправі відмовитися від виконання договору лише за умови повного відшкодування замовникові збитків, підтверджених у встановленому порядку та заподіяних внаслідок розірвання договору, крім випадку, якщо це відбулося з вини туриста.

Згідно з ч. 10 ст. 20 Закону України "Про туризм" турист вправі відмовитися від виконання договору на туристичне обслуговування до початку туристичної подорожі за умови відшкодування туроператору (турагенту) фактично здійснених ним документально підтверджених витрат, пов`язаних із відмовою.

Як передбачено ч. 12 ст. 20 Закону України "Про туризм" туроператор несе перед туристом відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування, крім випадків, якщо: невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини третіх осіб, не пов`язаних з наданням послуг, зазначених у цьому договорі, та жодна із сторін про їх настання не знала і не могла знати заздалегідь.

У статті 23 Закону України "Про туризм" визначено, що ваучер форма письмового договору на туристичне або на екскурсійне обслуговування, яка може використовуватися відповідно до цього Закону.

Статтею 33 Закону України "Про туризм" передбачено, що суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, що завдало шкоду, зобов`язаний відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до частин першої, другої статті 32 Закону України "Про туризм" за неналежне виконання своїх зобов`язань туроператор, турагент, інші суб`єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства. Розмір майнової відповідальності туроператора, турагента чи іншого суб`єкта туристичної діяльності не може перевищувати фактично завданих замовнику збитків з їх вини.

Згідно із ч. 1 ст. 236 Цивільного кодексу України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 295 Господарського кодексу України комерційне посередництво (агентська діяльність) є підприємницькою діяльністю, що полягає в наданні комерційним агентом послуг суб`єктам господарювання при здійсненні ними господарської діяльності шляхом посередництва від імені, в інтересах, під контролем і за рахунок суб`єкта, якого він представляє. Комерційним агентом може бути суб`єкт господарювання (громадянин або юридична особа), який за повноваженням, основаним на агентському договорі, здійснює комерційне посередництво.

У відповідності до ст. 305 Господарського кодексу України відносини, що виникають при здійсненні комерційного посередництва (агентської діяльності) у сфері господарювання, регулюються цим Кодексом, іншими прийнятими відповідно до нього нормативно-правовими актами, що визначають особливості комерційного посередництва в окремих галузях господарювання. У частині, не врегульованій нормативно-правовими актами, зазначеними у цій статті, до агентських відносин можуть застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України, якими регулюються відносини доручення.

Відповідно до ст. 239 Цивільного кодексу України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє.

Як встановлено судом, 06.03.2020 між Зерук Марією Володимирівною (замовник) та ТОВ "Музенідіс Тревел Україна", який діє від імені та в інтересах Туристичних компаній MOUZENIDIS TRAVEL S.A, MOUZENIDIS TRAVEL СYPRUS LTD, MOUZENIDIS TRAVEL TBILISI LTG, MOUZENIDIS HUNGARY TRAVEL AGENCY Kft, (туроператор), від імені та за дорученням якого на підставі агентського договору на реалізацію туристичного продукту від 26.06.2020 № АДТА/20-KIV.00108, діє ФОП Овсяник О.С. (у подальшому змінила прізвище на Величко), укладено договір на туристичне обслуговування № KSD10060FM.

У додатку № 1 до договору на туристичне обслуговування № KSD10060FM від 06.03.2020 на підтвердження заяви замовника визначено наступні умови туру: початок туру: 10.06.2020; закінчення туру: 19.06.2020; загальна вартість турпродукту: 44 535,15 грн., місце надання: Греція, Салоники.

У той же час, Указом Президента України № 87/2020 від 13 березня 2020 року введено в дію рішення Ради Національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричинено корона вірусом SARS-CoV-2 , відповідно до якого з 17 березня 2020 року закрито регулярне пасажирське сполучення через державний кордон України.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 року № 338-р "Про переведення єдиної державної системи цивільного захисту у режим надзвичайної ситуації" урядом запроваджено режим надзвичайної ситуації на всій території України в термін до 31 жовтня 2020 року, одночасно із запровадженням карантину до 31 жовтня 2020 року, тобто у період заброньованого туру.

Законодавчим актом Уряду Грецької Республіки № 4690 від 13.04.2020 «Заходи протидії наслідкам пандемії COVID-19 та подальших невідкладних положень» надано право грецьким туроператорам, готелям та авіаперевізникам по турах, анульованих в період з 25 лютого 2020 року по 30 вересня 2020 року, не повертати кошти, а надавати ваучери на майбутні поїздки протягом 18 місяців з дати отримання ваучера. У разі, якщо після сплину 18-місячного терміну ваучер не буде використаний, кошти повертаються туроператором.

Відтак, 20.05.2020 між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до договору на туристичне обслуговування № KSD10060FM від 06.03.2020, відповідно до якої сторони домовились визнати таким, що втратив чинність Додаток № 1 від 06.03.2020, та встановлено, що вартість раніше погодженого сторонами турпродукту, від якого відмовився замовник, в обсязі перерахованому турагентом на рахунок туроператора, за врахуванням ФПВ туроператора, вважається сторонами оплатою/передоплатою за турпродукт, параметри якого будуть погоджені сторонами у додатку № 1 в новій редакції.

04.06.2021 сторонами укладено договір на туристичне обслуговування № 113Ам із додатком № 1, в якому погоджено наступні умови туристичного продукту: початок туру: 26.06.2021, закінчення туру: 05.07.2021, загальна вартість турпродукту: 71 500,00 грн.

Приймаючи до уваги, що позивачем вже була сплачена частина грошових коштів у сумі 24 500,00 грн. за договором № KSD10060FM від 06.03.2020, позивачем доплачено на користь ФОП Овсяник О.С., як турагента, грошові кошти в сумі 47 000,00 грн. Отже, загальна сума сплачених позивачем коштів становить 71 500,00 грн.

Утім, матеріали справи не містять доказів виконання прийнятих ТОВ «Музенідіс Тревел Україна» зобов`язань за договором на туристичне обслуговування № KSD10060FM від 06.03.2020 (із укладеним на його заміну договором на туристичне обслуговування від 04.06.2021 № 113Ам) по наданню сформованого турпродукту на суму перерахованих позивачем коштів у сумі 71 500,00 грн.

За змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів" споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.

Згідно з ч. 2 ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів" якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків.

Відповідно до частини першої статті 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

У статті 25 Закону України "Про туризм" встановлено, що туристи мають право на відшкодування матеріальних і моральних збитків у разі невиконання або неналежного виконання умов договору.

За правилом ч. 11 ст. 20 Закону України «Про туризм» туроператор несе перед туристом відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування.

Тобто, згідно із наведеною нормою закону саме туроператор несе відповідальність перед туристом за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2021 року у справі № 569/16256/19 (провадження № 61-9034св20), від 30 серпня 2021 року у справі № 559/1604/18 (провадження № 61-782св20).

Таким чином, враховуючи, що відповідач-1, діючи в особі Туроператора, порушив умови договору на туристичне обслуговування від 04.06.2021 № 113Ам, який укладено замість договору № KSD10060FM від 06.03.2020, не надав передбачені послуги та не повернув позивачу повну суму сплачених коштів за замовлені туристичні послуги згідно договору, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача-1 сплачених позивачем коштів у розмірі 63 353,29 грн.

Разом із цим, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ФОП Овсяник О.С. повернуто на рахунок позивача 8 146,71 грн., що були утримані ФОП Овсяник О.С. в якості агентської винагороди за договором № KSD10060FM від 06.03.2020.

За наведених обставин, оскільки ФОП Овсяник О.С. у повному обсязі перераховані сплачені позивачем кошти в розмірі 71 500,00 грн. за замовлені туристичні послуги, а саме 63 353,29 грн. перераховано ТОВ «Музенідіс Тревел Україна», та 8 146,71 грн. повернуто позивачу, суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для стягнення з ФОП Овсяник О.С. 63 353,29 грн.

Крім того, позивач просив стягнути з відповідача-1 пеню в розмірі 102 960,00 грн. за 48 днів прострочення з 27.06.2021 по 13.08.2021, нараховану на підставі частини 5 статті 10 Закону України "Про захист прав споживачів".

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

За змістом ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 12 ст. 20 Закону України «Про туризм» туроператор несе перед туристом відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 32 Закону України «Про туризм» за неналежне виконання своїх зобов`язань туроператор, турагент, інші суб`єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства. Розмір майнової відповідальності туроператора, турагента чи іншого суб`єкта туристичної діяльності не може перевищувати фактично завданих замовнику збитків з їх вини.

Відповідно до ч.5 ст. 10 ЗУ "Про захист прав споживачів" у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством.

Верховний Суд у постанові від 30.08.2021 у справі №559/1604/18 дійшов висновку, що до правовідносин про надання туристичних послуг слід застосовувати розмір пені, передбачений в частині п`ятій статті 10 Закону України Про захист прав споживачів.

У пункті 2.10 договору від 04.06.2021 № 113Ам сторони погодили, що повернення коштів, внесених замовником як оплати турпродукту за договором, здійснюється турагентом в узгоджені сторонами строки, але не пізніше 10 робочих днів з дати отримання турагентом заяви замовника на повернення коштів.

Із матеріалів справи слідує, що позивач 26.07.2021 звернувся до ФОП «Овсяник О.С. та до ТОВ «Музенідіс Тревел Україна» із вимогою щодо повернення коштів за ненадані туристичні послуги.

Дана вимога відповідно до інформації про пошук поштового відправлення на сайті АТ «Укрпошта» за штрихкодовим ідентифікатором №559 не вручена відповідачу-1 під час доставки 01.08.2021, у зв`язку з чим прострочення з повернення грошових коштів має місце з 14.08.2021.

Разом із цим, позивачем визначений період прострочення та нарахування пені з 27.06.2021 по 13.08.2021.

Відтак, заявлена до стягнення пеня розрахована поза межами строку, за який остання підлягає нарахуванню, у зв`язку з чим відповідна позовна вимога не підлягає задоволенню.

Щодо пред`явлених позовних вимог про стягнення з відповідачів 50 000,00 грн. моральної шкоди, завданої внаслідок невиконання договору про надання туристичних послуг та відмовою в поверненні грошових коштів, суд дійшов висновку про наступне.

Згідно із Глобальним етичним кодексом туризму, туристичну діяльність необхідно здійснювати в гармонії із специфічними особливостями і традиціями приймаючих регіонів і країн, дотримуючись при цьому їх законів, звичаїв і традицій.

Відповідно до частин 1-3 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За змістом частини четвертої статті 23 ЦК України при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

З огляду на те, що «розумність» і «справедливість» є оціночними поняттями, суди, насамперед першої та апеляційної інстанцій, які заслуховують сторін та встановлюють фактичні обставини справи, мають широкий діапазон розсуду під час визначення розумного та справедливого (співмірного) розміру відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Обов`язковими підставами відшкодування моральної шкоди є наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні.

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

У той же час, позивачем не доведено жодними належними та допустимими доказами завдання відповідачем-1 моральної шкоди, яка призвела до погіршення або позбавлення можливості реалізації позивачем своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Ураховуючи те, що вимоги позову в цій частині не обґрунтовані належним чином та не доведені жодними доказами, суд дійшов висновку в задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача-1 50 000,00 грн. моральної шкоди відмовити.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з частиною 3 статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів" споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

При цьому, відповідно до частини 2 статті 129 ГПК України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем - ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судові витрати, які складаються зі сплаченої позивачем суми судового збору, відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Також підлягають відшкодуванню пропорційно розміру задоволених позовних вимог витрати позивача в розмірі 10 000,00 грн. на професійну правничу допомогу адвоката.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.07.2021 між ОСОБА_1 (клієнт) та адвокатським об`єднанням «Літігейшн Груп» укладено договір про надання правової допомоги, згідно з пунктом 4.1 якого вартість правової допомоги становить 10 000,00 грн. за надання правової допомоги в суді першої інстанції щодо звернення до суду з позовною заявою до ТОВ "Музенідіс Тревел Україна".

18.08.2021 між сторонами підписано акт наданої правової допомоги № 1 на суму 10 000,00 грн., який оплачено позивачем у повному обсязі 03.08.2021, що підтверджується випискою з банківського рахунку.

Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню частково, понесені позивачем судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають стягненню пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме в розмірі 2 928,77 грн.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Музенідіс Тревел Україна" (01024, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 9/2, оф. 62, ідентифікаційний номер 39173811) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 63 353 (шістдесят три тисячі триста п`ятдесят три) грн. 29 коп. вартості туристичних послуг, а також 2 928 (дві тисячі дев`ятсот двадцять вісім) грн. 77 коп. витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Музенідіс Тревел Україна" (01024, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 9/2, оф. 62, ідентифікаційний номер 39173811) у дохід Державного бюджету України 633 (шістсот тридцять три) грн. 53 коп. судового збору.

4. В іншій частині позову відмовити.

5. Видати накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 07.02.2023.

Суддя Д.В. Мандичев