РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.02.2023Справа № 910/6895/22

Суддя Господарського суду міста Києва Нечай О.В., розглянувши без виклику сторін (без проведення судового засідання) у спрощеному позовному провадженні матеріали справи

за позовом Приватного підприємства "Турбо-К" (Україна, 69068, Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Кругова, буд. 165; ідентифікаційний код: 13608111)

до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (Україна, 01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3; ідентифікаційний код: 24584661)

про стягнення 781 904,68 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство "Турбо-К" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (далі - відповідач) про стягнення 781 904,68 грн, з яких 696 000,00 грн заборгованості, 77 937,34 грн інфляційних втрат та 7 967,34 грн 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором № 75/128-21/11-121-01-21-10392 від 29.06.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.08.2022 вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення її недоліків - протягом 10 днів з дня вручення даної ухвали.

22.08.2022 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви з додатками.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.08.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу визнано судом малозначною, постановлено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) та серед іншого встановлено сторонам строки для подання ними відповідних заяв по суті справи.

07.09.2022 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому він просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що в Договорі не встановлено строк виконання зобов`язання щодо оплати частини вартості послуг в розмірі суми ПДВ, що становить 116 000,00 грн. Відтак, зобов`язання в цій частині підлягає виконанню у строк, встановлений ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, а саме у семиденний строк від дня пред`явлення кредитором вимоги. Оскільки кредитор таку вимогу не пред`являв, то, на думку відповідача, строк виконання зобов`язання не настав.

19.09.2022 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій позивач вказує на хибність доводів відповідача, викладених у відзиві. Позивач зазначає, що договірна ціна включає вартість послуг з урахуванням ПДВ, а відтак зобов`язання щодо оплати частини вартості послуг в розмірі суми ПДВ підлягає виконанню у той же строк, що й зобов`язання з оплати вартості самих послуг.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

29.06.2021 між Приватним підприємством "Турбо-К" (виконавець) та Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" (замовник) було укладено Договір № 75/128-21/11-121-01-21-10392 (далі - Договір), відповідно до п. 1.1 якого виконавець приймає на себе зобов`язання надати замовнику наступні послуги: Код ДК 021:2015 - 51530000-6 Послуги зі встановлення верстатів (послуга: "Капітальний ремонт токарно-гвинторізного верстату модель 1М63Н інвентарний № 15638, токарно-гвинторізних універсальних верстатів модель КА-280 інвентарний № 14718, модель КА-280 інвентарний № 14719").

Вартість послуг визначається відповідно до протоколу узгодження договірної ціни та складає 580 000,00 грн, крім того 116 000,00 грн ПДВ, разом 696 000,00 грн (п. 2.1 Договору).

Пунктами 2.2, 2.3 Договору визначено, що оплата наданих послуг здійснюється за фактично наданий обсяг послуг протягом 60 календарних днів від дати підписання обома сторонами Акта здачі-приймання наданих послуг, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця.

Оплата замовником частини вартості послуг у розмірі суми ПДВ здійснюється після реєстрації виконавцем належним чином оформленої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно з п. 4.2 Договору передача верстатів в ремонт й після ремонту оформляється двосторонніми Актами приймання-передачі верстатів в ремонт і Актами приймання-передачі верстатів з ремонту відповідно, підписаними уповноваженими особами замовника й виконавця.

Приймання наданих послуг замовником та їх передача виконавцем здійснюється за Актом здачі-приймання наданих послуг (п. 5.1 Договору).

За умовами пунктів 5.2 - 5.4 Договору після завершення надання послуг виконавець складає і направляє замовникові три примірники підписаного зі своєї сторони Акта здачі-приймання наданих послуг для оформлення з додаванням документів, що підтверджують використання ТМЦ (копії актів на списання та інше), а також документів згідно з розділом 4 технічної документації.

Замовник протягом 10-ти днів від дня одержання Акта здачі-приймання наданих послуг зобов`язаний відправити виконавцеві підписаний Акт або мотивовану відмову від приймання результатів наданих послуг.

У випадку мотивованої відмови замовника, сторони складають двосторонній акт із переліком виявлених недоліків, вартості неякісно наданих послуг та строків їх усунення. Виконавець зобов`язаний усунути виявлені недоліки в строк, установлений в двосторонньому акті, без додаткової оплати.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до Актів здачі-приймання токарно-гвинторізних верстатів на капітальний ремонт від 28.07.2021, від 30.09.2021, від 07.10.2021, замовником передано, а виконавцем прийнято на капітальний ремонт токарно-гвинторізні верстати КА-280 інвентарний № 14718, КА-280 інвентарний № 14719, 1М63Н інвентарний № 15638, які в подальшому відповідно до Актів здачі-приймання токарно-гвинторізного верстата з капітального ремонту від 01.12.2021, від 09.12.2021, від 14.12.2021 були повернуті замовнику.

На підтвердження надання послуг з капітального ремонту верстатів матеріали справи містять підписані та скріплені печатками сторін Акти здачі-приймання наданих послуг № 1 від 01.12.2021 на суму 216 000,00 грн з ПДВ, № 2 від 09.12.2021 на суму 216 000,00 грн з ПДВ та № 3 від 14.12.2021 на суму 264 000,00 грн з ПДВ.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначає, що послуги, надані відповідно до вищенаведених актів, не були оплачені відповідачем, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 696 000,00 грн заборгованості, 77 937,34 грн інфляційних втрат та 7 967,34 грн 3% річних.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наступне.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до положень статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладений між сторонами Договір, з огляду на встановлений статтею 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, є належною підставою, у розумінні статті 11 Цивільного кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків, та за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який підпадає під правове регулювання Глави 63 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Судом встановлено, що позивач свої зобов`язання за Договором з капітального ремонту токарно-гвинторізних верстатів виконав належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями Актів здачі-приймання наданих послуг № 1 від 01.12.2021 на суму 216 000,00 грн, № 2 від 09.12.2021 на суму 216 000,00 грн та № 3 від 14.12.2021 на суму 264 000,00 грн, підписаними без будь-яких взаємних претензій по обсягу, якості та строкам виконання робіт (надання послуг) та скріпленими печатками сторін.

Вищевказані акти відповідають вимогам статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", будь-які істотні недоліки у них відсутні, відтак суд приймає зазначені акти як належні докази на підтвердження надання послуг позивачем та їх прийняття відповідачем.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

З урахуванням погодженого сторонами у пунктах 2.2, 2.3 Договору порядку розрахунків, зобов`язання відповідача щодо оплати наданих послуг за Договором мало бути виконано протягом 60 календарних днів від дати підписання сторонами Актів здачі-приймання наданих послуг. При цьому, оплата частини вартості послуг у розмірі суми ПДВ здійснюється після реєстрації позивачем податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 Цивільного кодексу України особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина).

Поряд із цим варто зауважити, що правомірність будь-якого правочину презюмується: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 Цивільного кодексу України), а в силу статті 629 названого кодексу договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Отже, уклавши Договір, сторони погодилися з передбаченими у ньому умовами щодо строків розрахунку за надані послуги, і кожна зі сторін цього Договору беззаперечно взяла на себе певні обов`язки, які відображені в його умовах.

Так, строк виконання грошового зобов`язання відповідача визначений у п. 2.2 Договору, в той же час положення п. 2.3 Договору визначають умову, за якою у відповідача виникає обов`язок здійснити остаточний розрахунок з позивачем, включаючи суму ПДВ.

Зазначення ціни Договору з урахуванням ПДВ свідчить про обов`язок виконавця зареєструвати податкову накладну з метою отримання замовником податкових вигод.

Платник податку - постачальник з настанням першої з умов виникнення податкових зобов`язань, визначених у пункті 187.1 статті 187 Податкового кодексу України, зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Оскільки в матеріалах справи відсутні докази виконання позивачем обов`язку зі складення податкових накладних за фактом надання послуг згідно з вищезазначеними Актами здачі-приймання наданих послуг та направлення цих податкових накладних на реєстрацію до Єдиного реєстру податкових накладних, суд знаходить слушними доводи відповідача про те, що строк виконання обов`язку з оплати частини вартості послуг у розмірі суми ПДВ не настав.

В контексті викладеного слід звернути увагу на положення п. 6.7 Договору, у якому сторони узгодили, що у випадку відсутності у Єдиному реєстрі податкових накладних, в строк, визначений чинною редакцією Податкового кодексу України, зареєстрованої електронної податкової накладної, замовник має право в односторонньому порядку зменшити ціну Договору, передбачену п. 2.1 цього Договору, на суму ПДВ.

Відтак суд приходить до висновку, що строк виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань є таким, що настав лише в сумі 580 000,00 грн, що складає вартість послуг за Актами здачі-приймання наданих послуг № 1 від 01.12.2021, № 2 від 09.12.2021 та № 3 від 14.12.2021 за вирахуванням суми ПДВ.

Наведене узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 18.08.2020 у справі № 916/3089/19.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з нормами статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З огляду на викладене, оскільки невиконання грошового зобов`язання відповідачем за Договором підтверджується матеріалами справи, доказів сплати боргу відповідач не надав, позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 580 000,00 грн визнається судом обґрунтованою. Водночас, за відсутності доказів реєстрації податкових накладних відсутні підстави стверджувати про виникнення у відповідача обов`язку зі здійснення остаточного розрахунку, що становить суму податку на додану вартість.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 7 967,34 грн та 77 937,34 грн інфляційних втрат.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Статтею 253 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За приписами ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Позивач при нарахуванні 3% річних не врахував, що останній день строку оплати згідно з Актом здачі-приймання наданих послуг № 3 від 14.12.2021 припав на 12.02.2022 - неробочий день, а відтак днем закінчення строку для виконання зобов`язання був перший за ним робочий день - 14.02.2022.

У зв`язку з викладеним, а також враховуючи те, що позовна вимога в частині стягнення з відповідача заборгованості визнана судом обґрунтованою лише в сумі 580 000,00 грн, суд здійснив власний розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, не виходячи за заявлений позивачем період нарахування.

За підрахунком суду, розмір втрат позивача від інфляції за заявлений період склав 64 947,79 грн, а розмір трьох процентів річних - 6 793,98 грн.

Відповідно до частин 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частинами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищевикладене, дослідивши всі обставини справи, перевіривши їх наявними доказами, судом встановлено часткову обґрунтованість заявленого позову, відтак до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають 580 000,00 грн заборгованості, 64 947,79 грн інфляційних втрат та 6 793,98 грн 3% річних.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору, відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 9 776,13 грн. Решта сплаченого судового збору в розмірі 1 952,44 грн залишається за позивачем.

Враховуючи ту обставину, що позивачем не надано доказів на підтвердження понесення ним витрат на професійну правничу допомогу адвоката, про які зазначено в попередньому (орієнтовному) розрахунку суми судових витрат, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для розподілу вказаних витрат між сторонами.

Керуючись статтями 129, 233, 237, 238, 240, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (Україна, 01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3; ідентифікаційний код: 24584661) на користь Приватного підприємства "Турбо-К" (Україна, 69068, Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Кругова, буд. 165; ідентифікаційний код: 13608111) заборгованість в розмірі 580 000 (п`ятсот вісімдесят тисяч) грн 00 коп., інфляційні втрати в розмірі 64 947 (шістдесят чотири тисячі дев`ятсот сорок сім) грн 79 коп., 3% річних в розмірі 6 793 (шість тисяч сімсот дев`яносто три) грн 98 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 9 776 (дев`ять тисяч сімсот сімдесят шість) грн 13 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 952,44 грн покласти на позивача.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду в разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи подається у порядку та строк, визначені статтями 254, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 01.02.2023

Суддя О.В. Нечай