ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" січня 2023 р. Справа№ 910/15043/21 (910/10070/22)

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Полякова Б.М.

суддів: Остапенка О.М.

Гарник Л.Л.

за участю секретаря судового засідання Дюкарєвої І.М.

розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.10.2022

у справі № 910/15043/21 (910/10070/22) (суддя Мандичев Д.В.)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер Вей Капітал" про забезпечення позову

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер Вей Капітал"

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс"

2) ОСОБА_1

про визнання недійсним договору та застосування наслідків недійсності правочину

в межах справи №910/15043/21

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Буддевелопмент Київ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс"

про банкрутство

за участю представників сторін відповідно до протоколу судового засідання від 17.01.2023

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду міста Києва знаходиться справа №910/15043/21 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Буддевелопмент Київ" про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс".

29.09.2022 до Господарського суду м. Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер Вей Капітал" до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс"; 2) ОСОБА_1 про визнання недійсним Договору купівлі-продажу будівель та споруд від 14.06.2018 та застосування наслідків недійсності Договору купівлі-продажу будівель та споруд від 14.06.2018 шляхом скасування запису про право власності та рішення про державну реєстрацію та їх обтяжень.

Одночасно з позовною заявою Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтер Вей Капітал" подало заяву про забезпечення позову.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, заявник обґрунтовував її можливістю передчасної реалізації майна зареєстрованим власником до закінчення розгляду цієї справи, що може мати наслідком істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду без нових звернень до суду.

У зв`язку з цим позивач наголосив, що оспорюваний правочин підлягає визнанню недійсним, а відчужене нерухоме майно має бути повернуто до складу ліквідаційної маси боржника.

У той же час, новим власником спірного нерухомого майна - ОСОБА_1 , вчиняються дії щодо відчуження даного майна, про що свідчить розміщене нею оголошення від 07.07.2022 в інтернеті за веб-адресою https://address.ua/kiev/prodazha-ofisov-dneprovskijj-pozharskogo-56636708 (скорочене посилання: https://cutt.ly/TLos46m) про продаж нерухомого майна.

Позивач стверджує, що у випадку відчуження спірного об`єкту нерухомості задоволення судом позовних вимог, а саме скасування запису про право власності та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, на підставі яких за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна, не призведе до поновлення порушеного права позивача, оскільки подальше відчуження майна стороною недійсного правочину виключає такий спосіб захисту як реституцію.

Таким чином позивач просив вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна: будівлі та споруди (літ. А, Б, В, Г), загальною площею 1081,1 кв. м., що розташовані за адресою: м. Київ, АДРЕСА_1 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00; заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав, зокрема, Міністерству юстиції України, його територіальним органам, Департаменту державної реєстрації, нотаріусам та іншим органам, які виконують функції реєстрації, вчиняти будь-які дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації прав власності та інших речових прав, а також будь-які дії (в тому числі правочини) щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, внесення до статутних капіталів юридичних осіб, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження та інші) щодо об`єкту нерухомого майна: будівлі та споруди (літ. А, Б, В, Г), загальною площею 1081,1 кв. м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.10.2022 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер Вей Капітал" про забезпечення позову у справі №910/15043/21 (910/10070/22) задоволено частково. З метою забезпечення позову накладено арешт на об`єкт нерухомого майна: будівлі та споруди (літ. А, Б, В, Г), загальною площею 1081,1 кв. м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00. Заборонено органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав, зокрема, Міністерству юстиції України, його територіальним органам, Департаменту державної реєстрації, нотаріусам та іншим органам, які виконують функції реєстрації, вчиняти будь-які дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації прав власності та інших речових прав, а також будь-які дії (в тому числі правочини) щодо відчуження, передачі у володіння, внесення до статутних капіталів юридичних осіб, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження та інші) щодо об`єкту нерухомого майна: будівлі та споруди (літ. А, Б, В, Г), загальною площею 1081,1 кв. м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00. В іншій частині заяви відмовлено.

Ключовим мотивом ухвали є:

- невжиття заявленого заходу забезпечення позову призведе до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду в разі подальшого відчуження відповідачем-2 спірного нерухомого майна.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою до Північного апеляційного господарського суду, з апеляційною скаргою звернулася ОСОБА_1 , в якій просить скасувати ухвалу місцевого суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Ключовими аргументами скарги є:

- заявником не доведено належними та допустимими доказами свої вимоги заяви;

- апелянт є власником спірного майна з 2018 та з цього часу не вживав жодних дій щодо його відчуження.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа № 910/15043/21 (910/10070/22) передана на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Поляков Б.М., судді Гарник Л.Л., Остапенко О.М. Зазначена колегія суддів сформована відповідно до рішення загальних зборів суддів Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2018 зі змінами від 12.11.2019 й може розглядати справи про банкрутство та справи у спорах, які пов`язані з процедурою банкрутства, справи у спорах щодо захисту прав на об`єкти інтелектуальної власності.

Відтак, судова колегія зазначає, що визначений за допомогою автоматизованої системи розподілу судової справи склад колегії суддів є судом, встановленим законом, у розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20 липня 2006 року вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Zand v. Austria», висловлено думку, що термін «судом, встановленим законом» у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.10.2022 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/15043/21 (910/10070/22), відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів справи.

На виконання ухвали від 17.10.2022 з Господарського суду міста Києва надійшли матеріали справи №910/15043/21 (910/10070/22).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.11.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.10.2022 у справі № 910/15043/21 (910/10070/22), розгляд справи призначено на 06.12.2022.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.12.2022 розгляд справи №910/15043/21 (910/10070/22) відкладено на 20.12.2022.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.12.2022 розгляд справи №910/15043/21 (910/10070/22) відклала на 17.01.2023.

В силу положень ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

За приписами статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позов. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

У той же час, метою забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, щодо захисту яких пред`явлено позов, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів і ускладнень ефективного захисту або поновлення оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся у випадку задоволення позову.

Суд наголошує, що заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Якщо позивач звернувся до суду з вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, тому в даному випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся (аналогічна правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 року у справі №381/4019/18 вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Отже, у кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів наявні підстави вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника. Близьких за змістом висновків дійшов Верховний Суд, зокрема, у постановах від 21.01.2019 у справі № 902/483/18, від 28.08.2019 у справі № 910/4491/19, від 12.05.2020 у справі № 910/14149/19, від 13.01.2020 у справі №922/2163/17.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, заявник обґрунтовував її можливістю передчасної реалізації майна зареєстрованим власником до закінчення розгляду цієї справи, що може мати наслідком істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду без нових звернень до суду.

На обґрунтування наявності обґрунтованих припущень щодо відчуження новим власником спірного нерухомого майна - ОСОБА_1 , такого майна до закінчення розгляду справи по суті, заявник послався на розміщене оголошення від 07.07.2022 в інтернеті за веб-адресою https://address.ua/kiev/prodazha-ofisov-dneprovskijj-pozharskogo-56636708 (скорочене посилання: https://cutt.ly/TLos46m) про продаж спірного нерухомого майна.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер Вей Капітал" про забезпечення позову, місцевий суд вказав, що звертаючись із заявою про забезпечення позову, заявник обґрунтовував її можливістю передчасної реалізації майна зареєстрованим власником до закінчення розгляду цієї справи, що може мати наслідком істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду без нових звернень до суду.

Отже, обраний позивачем спосіб забезпечення позову полягає у накладенні арешту та заборони вчинення реєстраційних дій щодо майна, яке є предметом відчуження за оспорюваним у межах даної справи договором купівлі-продажу будівель та споруд від 14.06.2018 із застосуванням наслідків його недійсності.

Відтак, суд дійшов висновку, що накладення арешту на спірне майно у цій справі має логічний зв`язок з предметом позовних вимог, що заявлені, і такий захід може забезпечити ефективний захист прав або інтересів позивача в разі ухвалення рішення про задоволення позову.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком місцевого суду з огляду на таке.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Тобто забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Під час вирішення питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи факти, на підставі яких пред`явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Як вбачається із матеріалів позовної заяви у справі № 910/15043/21 (910/10070/22), позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер Вей Капітал" спрямовані на визнання недійсним Договору купівлі-продажу будівель та споруд від 14.06.2018 та застосування наслідків недійсності Договору купівлі-продажу будівель та споруд від 14.06.2018 шляхом скасування запису про право власності та рішення про державну реєстрацію їх обтяжень.

Тобто, предмет спору - недійсність договору купівлі-продажу, який укладено між позивачами ще 14.06.2018 (тобто більш ніж 4 роки тому), та з того моменту пройшло більше 3 років до дати відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс".

Тому, саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 21.03.2018 року у справі №904/5971/17, постанові від 07.06.2018 року у справі №910/23468/17, постанові від 04.06.2018 року у справі №910/23741/17, постанові від 04.05.2018 року у справі №910/339/18.

При цьому, заявник посилається лише на оголошення про продаж майна, розміщене в липні 2022 року в мережі Інтернет.

При цьому доказів того, що оголошення в мережі Інтернет розмішене саме апелянтом позивачем не надано, а апелянт в судовому засідання наголосила, на тому, що не розміщувала будь-яких оголошень про продаж майна та не вчиняла будь-яких дій спрямованих на таке відчуження.

Крім того, на думку колегії суддів, перебування об`єктів нерухомого майна під арештом фактично блокує господарську діяльність теперішнього його власника, оскільки позбавляє останню можливості користування майном для отримання фінансової винагороди та інше.

На думку колегії суддів у даному випадку заборона органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав, зокрема, Міністерству юстиції України, його територіальним органам, Департаменту державної реєстрації, нотаріусам та іншим органам, які виконують функції реєстрації, вчиняти будь-які дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації прав власності та інших речових прав - тобто фактично заборона на розпорядження майном є достатнім та співмірним механізмом забезпечення ефективного юридичного захисту в даній справі.

За таких обставин, колегія суддів прийшла до висновку, що ухвала Господарського суду міста Києва від 05.10.2022 у справі № 910/15043/21 (910/10070/22) підлягає зміні, шляхом виключення частини другої резолютивної частини щодо арешту на об`єкт нерухомого майна: будівлі та споруди (літ. А, Б, В, Г), загальною площею 1081,1 кв. м., що розташовані за адресою: м. Київ, АДРЕСА_1 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00.

У зв`язку з введенням указами Президента України воєнного стану на всій території України; можливістю незнаходження осіб за вказаними в апеляційних скаргах адресами, зокрема, у зв`язку з евакуацією; тимчасовою нероботою АТ "Укрпошта", зокрема, на тимчасово окупованих та звільнених від агресора територіях; та інше, з метою належного повідомлення сторін в цій особливій для країни ситуації, відповідно до приписів п.п. 6, 7 ст. 6 та ст. 169 ГПК України, колегія суддів вважає за можливе повідомляти осіб про розгляд справи не через АТ "Укрпошта", а іншими засобами, які доступні в період воєнного стану (надсилання повідомлення на електрону пошту сторін, електронний кабінет, повідомлення на офіційному сайті ПАГС); докази повідомлення долучати до матеріалів справи.

Керуючись ст.ст. 2, 7 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 253-255, 269, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.10.2022 у справі № 910/15043/21 (910/10070/22) задовольнити частково.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.10.2022 у справі № 910/15043/21 (910/10070/22) змінити, виключивши частину другу резолютивної частини щодо арешту на об`єкт нерухомого майна: будівлі та споруди (літ. А, Б, В, Г), загальною площею 1081,1 кв. м., що розташовані за адресою: м. Київ, АДРЕСА_1 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00.

3. В решті ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.10.2022 у справі № 910/15043/21 (910/10070/22) залишити без змін.

4. Справу № 910/15043/21 (910/10070/22) повернути до Господарського суду міста Києва.

5. Дану постанову направити на відомі суду електронні адреси сторін, що наявні в матеріалах справи.

Відповідно до частин 6 та 7 статті 6 ГПК України:

"Адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, державні органи, органи місцевого самоврядування, суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки та особи, які провадять клірингову діяльність у значенні, наведеному в Законі України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки", реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в добровільному порядку.

Особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою."

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок касаційного оскарження передбачено ст. 287 ГПК України та ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

Повний текст складено 23.01.2023.

Головуючий суддя Б.М. Поляков

Судді О.М. Остапенко

Л.Л. Гарник