УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

м. Київ

01.02.2023Справа № 906/61/23
Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., розглянувши без виклику і повідомлення учасників справи у нарадчій кімнаті заяву вх. №611/23 (906/61/23) Первинної профспілкової організації Обласного медичного центру здоров`я та спортивної медицини Житомирської обласної ради від 03.01.2023

про забезпечення позову до подачі позовної заяви Первинної профспілкової організації Обласного медичного центру здоров`я та спортивної медицини Житомирської обласної ради (м.Житомир)

до особи, яка може отримати статус учасника справи: Житомирської обласної ради

(м.Житомир)

про забезпечення позову до подачі позовної заяви,

ВСТАНОВИВ:

Первинна профспілкова організація Обласного медичного центру здоров`я та спортивної медицини Житомирської обласної ради звернулась до Господарського суду Житомирської області з заявою від 03.01.2023 про забезпечення позову до подачі позовної заяви, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом:

- зупинення дії рішення одинадцятої сесії Житомирської обласної ради VIII скликання №403 від 14 липня 2022 року Про припинення КНП "Обласний медичний центр спортивної медицини" Житомирської обласної ради щодо реорганізації шляхом приєднання до КНП Обласний медичний консультативно-діагностичний центр Житомирської обласної ради, до набрання судового рішення законної сили.

- заборони Житомирській обласній раді вчиняти будь-які дії які направлені на ліквідацію, припинення, обмеження здійснення фінансової та господарської діяльності КНП "Обласний медичний центр спортивної медицини" Житомирської обласної ради, в тому числі шляхом приєднання до КНП "Обласний медичний консультативний центр" Житомирської обласної ради, до набрання судового рішення законної сили.

04.01.2023 Господарським судом Житомирської області постановлено ухвалу №906/61/23 про передачу заяви за виключною підсудністю до Господарського суду міста Києва на підставі ч.5 ст.30 в порядку ст.31 Господарського процесуального кодексу України.

Супровідним листом 906/61/23/823/23 від 23.01.2023 матеріали заяви на виконання поіменованої ухвали передані до Господарського суду міста Києва.

30.01.2023 в порядку ст.31 Господарського процесуального кодексу України матеріали заяви надішли до Господарського суду міста Києва.

01.02.2023 матеріали справи № 906/61/23 (вхідний № 611/23) передано на розгляд судді Курдельчуку І.Д.

Відповідно до ч. 7 ст.31 ГПК України справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому цією статтею, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

За таких обставин прийняти матеріали справи 906/61/23 до провадження.

Розглянувши матеріали заяви про забезпечення позову, суд вважає, що у її задоволенні слід відмовити з таких підстав.

Частиною першою статті 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з частиною першою статті 11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Забезпечення позову за своєю правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Забезпечення позову - це, по суті, обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає стаття 136 ГПК України.

Згідно з положеннями цієї статті господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У вирішенні питання про забезпечення позову, виходячи з положень статей 136, 137 ГПК України, господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та наслідків заборони відповідачеві або іншим особам здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими вимогами позивача (в даному випадку третьої особи), чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи.

Водночас, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів та, вживаючи заходи забезпечення позову, слід враховувати, що такими заходами не повинні порушуватися права осіб, що не є учасниками справи, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Аналогічні правові висновки щодо застосування статей 136, 137 ГПК України викладені у постановах Касаційного господарського суду Верховного Суду від 29.08.2019 у справі №917/258/19, від 22.07.2019 у справі №914/120Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №910/19256/16, від 14.05.2018 у справі №910/20479/17, від 14.06.2018 у справі №916/10/18, від 23.06.2018 у справі №916/2026/17, від 16.08.2018 у справі №910/5916/18, від 11.09.2018 у справі №922/1605/18, від 14.01.2019 у справі №909/526/18, від 21.01.2019 у справі №916/1278/18, від 25.01.2019 у справі №925/288/17, від 26.09.2019 у справі №904/1417/19, від 26.10.2020 у справі №907/477/20 та від 09.07.2021 у справі №910/6825/20.

За змістом статей 136, 137 ГПК України обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Відповідно до частини першої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Отже, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, має пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

В свою чергу, обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Згідно з частиною першою статті 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії та іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 136 ГПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Вирішуючи питання щодо забезпечення позову, суд насамперед повинен з`ясувати зміст позовних вимог, а також правові підстави позову.

Заява передує поданню позову з вимогами про визнання протиправним та скасування рішення № 403 одинадцятої сесії Житомирської обласної ради VІІІ скликання від 14. Липня 2022 року «Про припинення КНП «Обласний медичний центр здоров`я та спортивної медицини» Житомирської обласної ради, реорганізувавши його шляхом приєднання до Комунального некомерційного підприємства «Обласний медичний консультативний центр» Житомирської обласної ради.

Як вбачається з матеріалів заяви, 14 липня 2022 року на пленарному засіданні одинадцятої сесії 8 скликання Житомирською обласною радою було прийнято рішення №403 "Про припинення КНП "Обласний медичний центр спортивної медицини" Житомирської обласної ради реорганізувавши його шляхом приєднання до КНП "Обласний медичний консультативно-діагностичний центр" Житомирської обласної ради.

В обґрунтування поданої заяви посилається на таке.

- Житомирською обласною радою VIII cкликання порушено п.15,17, 19, 73 Регламенту ради, затвердженого рішенням за № 13 від 24.12.2020 в редакції рішення 16 від 16.12.2021 та вимоги ст. 43,59,60 Закону України «Про місцеве самоврядування в України»;

- проект рішення не був предметом обговорення , зокрема з працівниками трудових колективів та КНП "Обласний медичний центр спортивної медицини" всупереч ст.55 Закону України «Про місцеве самоврядування в України»;

- Наслідком чого має бути визнано в судовому порядку протиправним та скасовано. рішення № 403

- у разі реалізації вищевказаного рішення № 403 перестане існувати комунальний заклад "Обласний медичний центр спортивної медицини"де діє Первинної профспілкової організації Обласного медичного центру здоров`я та спортивної медицини Житомирської обласної ради, та будуть вимушено звільнені члени профспілки.

Отже, у разі реалізації процедуру припинення юридичної особи, не вжиття заходів забезпечення позову взагалі унеможливить в подальшому виконання рішення суду та практично унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, як представника працівників КНП "Обласний медичний центр спортивної медицини" Житомирської обласної ради.

Щодо тверджень позивача про порушення оскарженими рішенням та розпорядженням його трудових прав та інтересів суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Згідно з ч. 3 ст. 36 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України).

Відповідно до роз`яснень Міністерства юстиції України "Гарантії працівників у разі ліквідації або реорганізації підприємства, установи, організації" від 25.01.2011р. вказується, зокрема, що скорочення чисельності або штату працівників може бути зумовлене, зокрема, вдосконаленням виробництва, суміщенням професій, зменшенням обсягу виробництва продукції, перепрофілюванням підприємства, установи, організації (далі - підприємство) тощо. Скорочення чисельності та скорочення штату - це різні поняття. Так, скорочення чисельності передбачає звільнення працівників, натомість скорочення штату - зменшення кількості або ліквідацію певних посад, спеціальностей, професій тощо. При цьому одночасно можуть вводитися інші посади, спеціальності, професії тощо, в результаті чого кількість працівників може і не зменшуватися, а в окремих випадках навіть збільшуватися.

Тому, суд вважає безпідставними твердження заявника, що реорганізацію

КНП "Обласний медичний центр спортивної медицини" Житомирської обласної ради порушуються трудові права, оскільки оскарженим рішенням не визначається, що посади на яких перебувають члени профспілкової організації, на захист яких і направлено дії майбутнього позивача, скорочується чи ліквідується.

При цьому суд зазначає, що заявником фактично оскаржуватиметься процедура підготовки і розгляду відповідачем (його структурними підрозділами та посадовими/службовими особами ) рішення про реорганізацію комунального підприємства, а наслідком рішення є виключна компетенція відповідача як органу місцевого самоврядування, до відання якого законодавством віднесенні питання створення, реорганізації та ліквідації комунальних підприємств.

Частиною 5 статті 19 Господарського кодексу України визначено, що незаконне втручання та перешкоджання господарській діяльності суб`єктів господарювання з боку органів державної влади, їх посадових осіб при здійсненні ними державного контролю та нагляду забороняються.

Відповідно до статті 6 Господарського кодексу України загальними принципами господарювання в Україні є, зокрема, свобода підприємницької діяльності у межах, визначених законом та заборона незаконного втручання органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у господарські відносини.

Завданнями господарського судочинства не є контроль ефективності управління власником його корпоративними правами, інакше було б порушено принцип невтручання у діяльність суб`єкта приватного права щодо розпоряджаннями його правами та перебрання органом правосуддя чужих дискреційних повноважень.

Профспілкова організація звернулася до суду з вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення позову не вимагатиме примусового виконання, а тому в цьому випадку така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не підлягає дослідженню, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Подібний за змістом правовий висновок викладений у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду Верховного Суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18, у постановах Касаційного господарського суду Верховного Суду від 29.08.2019 у справі №917/258/19, від 22.07.2019 у справі №914/120/19, від 27.05.2019 у справі №923/65/19, від 26.10.2020 у справі №907/477/20, від 15.01.2021 у справі №914/1939/20 та від 29.06.2021 у справі №916/3710/20.

Водночас, заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі дійсної необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Подібний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18.

Суд вирішує питання щодо визначення можливих наслідків невжиття заходів забезпечення у формі істотного ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту або поновлення порушених прав заявника - позивача чи осіб в інтересах, яких він звертається (необхідна умова для застосування заходів забезпечення позову), виключно в межах заявлених позовних вимог, тобто в межах способу захисту (предмета позову), з яким позивач звернеться до суду, з огляду на приписи статті 5 та частини 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України. Тоді як, зважаючи на предмет позову, з яким буде звертатись профспілкова організація до суду, вказані заявником заходи забезпечення позову не є співмірними із сформованими вимогами майбутнього позову і не направлені на забезпечення ефективного захисту та поновлення порушених прав позивача (осіб в інтересах яких фактично має бути заявлено позов) в контексті заявленого способу захисту

Всупереч вимог ст. 74 ГПК України заявником не надано суду належних доказів, які б свідчили про наявність підстав для забезпечення позову.

За таких обставин у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст.31, 136, 137, 140, 232-235 ГПК України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1.Прийняти до провадження заяву Первинної профспілкової організації Обласного медичного центру здоров`я та спортивної медицини Житомирської обласної ради від 03.01.2023 про забезпечення позову до подачі позовної заяви.

2. У задоволенні заяви Первинної профспілкової організації Обласного медичного центру здоров`я та спортивної медицини Житомирської обласної ради про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набрала законної сили 01.02.2023 та може бути оскаржена протягом десяти днів з моменту її підписання до Північного апеляційного господарського суду.

Судове рішення є врученим з дня отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи в модулі "Електронний суд" ЄСІТС (п.2ч.6ст.242 ГПК України), вказану такою особою під час подання документів до суду.

Суддя Ігор Курдельчук