ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" січня 2023 р. Справа № 911/1682/22

Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А., за участю секретаря судового засідання Гопанок І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Фізичної особи-підприємця Медвідь Майі Леонідівни

до Державного підприємства "Чайка"

про стягнення 333 607,02 гривень

представники сторін не з`явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Через канцелярію Господарського суду Київської області від Фізичної особи-підприємця Медвідь Майі Леонідівни (далі - ФОП Медвідь Майя Леонідівна/позивач) надійшла позовна заява до Державного підприємства "Чайка" (далі - ДП "Чайка"/відповідач) про стягнення 333 607,02грн, з яких: 252 770,00 грн заборгованості, 32 460,47 грн пені, 5 611,75 грн 3% річних та 42 764,80 грн інфляційних втрат.

Вказані вище вимоги обґрунтовано обставинами порушення відповідачем грошового зобов`язання за договором перевезення вантажів автомобільним транспортом №1812 від 01.05.2021 в частині повної та вчасної оплати отриманих послуг.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 30.09.2022 у справі №911/1682/22 позовну заяву Фізичної особи-підприємця Медвідь Майі Леонідівни залишено без руху, виявлені недоліки постановлено усунути протягом десяти днів з дня вручення зазначеної ухвали.

05.10.2022 через канцелярію Господарського суду Київської області від позивача надійшла заява на усунення недоліків позовної заяви, в якій позивачем були надані суду пояснення та докази на підтвердження викладених у позовній заяві обставин здійснення відповідачем оплати на загальну суму 150 273,00 грн.

Також, усуваючи недоліки позовної заяви, позивач надав до суду належним чином засвідчену виписку по рахунку АТ "РАЙФФАЙЗЕН БАНК" № НОМЕР_1 , належного ФОП Медвідь Майі Леонідівні, за змістом якої ДП "Чайка" за період з 01.07.2021 до 03.10.2022 за договором перевезення вантажів автомобільним транспортом від 01.05.2021 №1812 було здійснено оплати на адресу ФОП Медвідь Майі Леонідівни всього у сумі 150 273,00 грн, а саме:

- 22.09.2021 на суму 42 350,00 грн, призначення платежу: за транспортні послуги автомобілем зг.рах. № ММ-294/21 від 25.08.2021, без ПДВ;

- 22.09.2021 на суму 63 540,00 грн, призначення платежу: за транспортні послуги автомобілем зг.рах. № ММ-295/21 від 25.08.2021, без ПДВ;

- 06.08.2021 на суму 44 383,00 грн, призначення платежу: за транспортні послуги автомобілем зг.рах. № ММ-230/21 від 22.07.2021, без ПДВ.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 14.10.2022 у справі №911/1682/22 прийнято позовну заяву ФОП Медвідь Майі Леонідівни до розгляду та відкрито провадження, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, а також надано відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження.

Водночас у зв`язку з відсутністю в Господарського суду Київської області фінансування видатків на оплату послуг з пересилання поштових відправлень, про що було повідомлено учасників судового процесу на офіційному веб-сайті Господарського суду Київської області, копію вказаної вище ухвали судом не направлено сторонам, зокрема відповідачу засобами поштового зв`язку.

Поряд з тим, вказану ухвалу судом надіслано представнику позивача - на вказану у позовній заяві електронну пошту info@letrаdo.ua, відповідачу - на електронну пошту згідно відомостей з ЄДР , про що свідчить наявна в матеріалах справи довідка б/н від 14.10.2022.

02.11.2022 через канцелярію Господарського суду Київської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого Державне підприємство "Чайка" не погодилось з вимогами позивача та просило відмовити у їх задоволенні, зокрема з огляду на відсутність доказів надання позивачем послуг.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 03.11.2022 у справі №911/1682/22:

- призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін на 14.11.2022;

- викликано у судове засідання представників сторін.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 14.11.2022у справі №911/1682/22у зв`язку з неявкою представника відповідача, а також неможливістю вирішення спору судовому засіданні, призначеному на 14.11.2022, постановлено відкласти судове засідання на 28.11.2022 та явку відповідача у вказане судове засідання визнати обов`язковою.

28.11.2022 через канцелярію Господарського суду Київської області від представника позивача надійшло клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи, які за твердженнями позивача, підтверджують факт надання послуг за актом № ММ-229/21 від 22.07.2021 на суму 37 800,00 грн, а саме:

- подорожній лист вантажного автомобіля від 09.07.2021;

- подорожній лист вантажного автомобіля від 07.07.2021;

- подорожній лист вантажного автомобіля від 03.07.2021;

- подорожній лист вантажного автомобіля від 17.07.2021;

- подорожній лист вантажного автомобіля від 24.06.2021;

- подорожній лист вантажного автомобіля від 27.06.2021;

- подорожній лист вантажного автомобіля від 27.06.2021;

- подорожній лист вантажного автомобіля від 28.06.2021;

- подорожній лист вантажного автомобіля від 24.06.2021;

- подорожній лист вантажного автомобіля від 22.06.2021;

- подорожній лист вантажного автомобіля від 29.06.2021 (надалі - подорожні листи).

Також, у поданому клопотанні представник позивача звернув увагу, що згідно наданого до матеріалів позовної заяви акту звірки взаємних розрахунків станом за період: 01.05.2021 - 31.10.2021, підписаного між ФОП Медвідь М.Л. та ДП "Чайка" за договором № 1812 від 01.05.2021, сума заборгованості ДП "Чайка" перед ФОП Медвідь М.Л. згідно акту № ММ-229/21 від 22.07.2021 на суму 37 800,00 грн, була визнана відповідачем, про що свідчить проставлений останнім підпис та печатка у такому акті.

У судовому засіданні 28.11.2022 суд причини пропуску строку поданого позивачем клопотання визнав поважними і для належного та об`єктивного розгляду справи прийняв подані докази.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 28.11.2022у справі №911/1682/22, враховуючи неявку представника відповідача, а також неможливість вирішення спору в судовому засіданні постановлено відкласти на 26.12.2022 судове засідання.

23.12.2022 через канцелярію Господарського суду Київської області від представника позивача надійшла заява згідно якої останній зазначив, що позивачем було подано до суду всі наявні документи (докази), якими обґрунтовуються позовні вимоги, заявлені у позовній заяві вимоги про стягнення заборгованості підтримує у повному обсязі, у зв`язку з чим просить задовольнити їх та розглядати справу №911/1682/22 за відсутності позивача (представника позивача).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 26.12.2022 у справі №911/1682/22 розгляд відкладено на 16.01.2023.

У судовому засіданні 16.01.2023, після закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами, суд вийшов до нарадчої кімнати, по виходу з якої

ВСТАНОВИВ:

01.05.2021 між ДП "Чайка" як замовником та ФОП Медвідь М.Л. як виконавцем укладено договір перевезення вантажів автомобільним транспортом №1812 (далі - договір №1812), відповідно до п.1.1. якого виконавець зобов`язується за завданням замовника надати послуги перевезення сіна, соломи, дробини та зернових культур за маршрутом с. Лісне - с. Бузова; с. Лісне - с. Ясногородка; с. Лісне - м. Київ (Оболонь); с. Лісне - с. Дударків.

Відповідно до п.2.1.,2.2. договору №1812 вартість перевезення вантажу становить 350 грн 00 коп., за 1 год. (550 грн. 1 т/км перевезення зерна з с. Лісне - с. Дударків).

Вартість робіт (послуг), що доручаються виконавцю за даним договором складає орієнтовно 300 000 грн 00 коп.

Згідно п.3.1., 3.5. договору №1812 виконавець зобов`язаний надати послуги у строки у відповідності із заявками замовника.

Виконавець після виникнення/зміни у нього податкових зобов`язань з ПДВ у зв`язку з відносинами за цим договором, зобов`язаний скласти і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) відповідну податкову накладну/розрахунок коригування до податкової накладної у строки і у порядку, які визначені Податковим кодексом України.

Пунктами 4.2., 4.3., 4.4. договору №1812 встановлено, що остаточний розрахунок проводиться за фактично відпрацьований час згідно підписаних обома сторонами актів прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг).

Замовник проводить оплату за послуги протягом 5 банківських днів з моменту підписання актів прийому-передачі виконаних робіт (послуг) та наданих виконавцем рахунків.

Оплата за цим договором здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок виконавця.

Відповідно до п. 6.1. договору №1812 договір діє з моменту підписання та до 31.12.2021, але у будь-якому випадку до повного виконання зобов`язань сторонами.

Так, згідно викладених у позові доводів позивач зауважив, що ним на виконання вимог договору №1812 було надано на адресу ДП "Чайка" послуги на загальну суму 252 770,00 грн, в підтвердження чого позивач посилається на додані до позовної заяви документи, зокрема:

- рахунок-фактуру №ММ-417/21 від 20.10.2021 на суму 128 520,00 грн;

- акт №ММ-417/21 здачі-прийняття робіт від 20.10.2021 згідно договору №1812 від 01.05.2021;

- рахунок-фактуру №ММ-342/21 від 18.10.2021 на суму 86 450,00 грн;

- акт №ММ-342/21 здачі-прийняття робіт від 18.10.2021 згідно договору №17062020(1523) від 17.06.2020;

- рахунок-фактуру №ММ-229/21 від 22.07.2021 на суму 37 800,00 грн.

- акт №ММ-229/21 здачі-прийняття робіт від 22.07.2021 згідно договору №17062020(1523) від 17.06.2020;

Позивач у позовній заяві звернув увагу, що ДП "Чайка" були підписані з ФОП Медвідь М.Л. акти прийому-передачі виконаних робіт (послуг) № ММ-417/21 від 20.10.2021 на суму 128 520,00 грн., №ММ-342/21 від 18.10.2021 на суму 86 450,00 грн, та скріплені печаткою без зауважень зі сторони замовника.

Також, позивач зазначив, що примірник підписаного зі сторони позивача акту прийому-передачі виконаних робіт (послуг) №ММ-229/21 від 22.07.2021 на суму 37 800,00 грн, переданий відповідачу особисто та в подальшому надісланий засобами поштового зв`язку на адресу ДП "Чайка" (08330, Київська область, Бориспільський р-н, с. Дударків, вул. Гоголя, буд. 62А), що підтверджується номером поштового відправлення 701, відповідно до якого поштове відправлення отримано представником відповідача 20.09.2022, разом з тим, такий акт за фактом отримання його відповідачем так і не був підписаний з боку уповноваженої особи відповідача.

За доводами позивача, відповідач оплату за надані послуги з перевезення не здійснив, внаслідок чого у нього перед позивачем виникала заборгованість у розмірі 252 770,00 грн.

В підтвердження наявності у відповідача заборгованості перед позивачем у сумі 252 770,00 грн, останній посилається на доданий до позовної заяви акт звірки взаєморозрахунків підписаний між ФОП Медвідь М.Л. та ДП "Чайка", за яким вбачається, що станом за період з 01.05.2021 до 31.10.2021 між ФОП Медвідь М.Л. і ДП "Чайка" за договором № 1812 від 01.05.2021наявна заборгованість у розмірі 252 770,00 грн.

Враховуючи викладені вище обставини позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача252 770,00 грн заборгованості, 32 460,47 грн пені, 5 611,75 грн 3 % річних та 42 764,80 грн інфляційних втрат.

Не погодившись з вказаними вище доводами та вимогами позивача, відповідач зазначив, що до позовної заяви позивачем не надано жодних доказів, які б свідчили про фактичне надання позивачем послуг згідно з актом здачі-прийняття робіт від 22.07.2021 №ММ-229/21 на суму 37 800,00 грн.

За доводами відповідача, єдиним доказом на підтвердження заборгованості у розмірі 37 800,00 грн позивачем було надано акт звірки взаєморозрахунків, втім на переконання відповідача, підкріплене висновками викладеними у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.02.2021 у справі №904/3242/18, від 20.04.2021 у справі №910/14518/19, такий акт є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтери підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій, відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом у справі, не доводить факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, не є доказом оплати товару, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.

Відповідач наголосив, що будь-яких доказів у розумінні ст.ст. 76-79 ГПК України на підтвердження наявності у відповідача заборгованості перед позивачем саме за актом здачі-прийняття робіт від 22.07.2021 №MM-229/21 на суму 37 800,00 грн., позивачем суду надано не було, а тому відсутні докази, які б підтвердили що у ДП "Чайка" наявне певне грошове зобов`язання саме на підставі зазначеного акта.

Окремо відповідач також звернув увагу на те, що позивачем при зверненні до суду з позовною заявою з приводу стягнення заборгованості за актом здачі-прийняття робіт від 22.07.2021 №ММ-229/21 на суму 37 800,00 грн було пропущено встановлену ч. 3 ст. 925 ЦК України спеціальну позовну давність в один рік, оскільки, якщо і припустити, що послуги були надані у липні 2021 року, скорочений однорічний строк позовної давності для стягнення вартості наданих послуг закінчився у липні 2022 року, тоді як позивач звернувся до суду тільки у вересні 2022 року.

Вказані вище обставини, за твердженнями відповідача свідчать про те, що, навіть якщо суд і прийде до висновку про наявність заборгованості відповідача перед позивачем за актом здачі-прийняття робіт від 22.07.2021 №ММ-229/21 на суму 37 800,00 грн, наявні всі правові підстави для застосування строків давності та визнання пропущеним строку звернення позивача до суду по стягненню спірної суми.

Крім того, щодо вимог позивача про стягнення пені, відповідач зазначив про відсутність підстав для застосування до відповідача передбаченої умовами договору відповідальності за порушення грошового зобов`язання, яке мало місце не під час дії вказаного договору, а саме незаконним є нарахування пені за несвоєчасний розрахунок з 01.01.2022.

З огляду на вказане відповідач вважає вимоги позивача безпідставними та просить у задоволенні позовної заяви відмовити в повному обсязі.

З`ясувавши обставини справи та дослідивши подані докази, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 173, ч. 2 п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Оскільки в даному випадку спірні правовідносини пов`язані з виконанням умов договору про перевезення, суд вирішуючи такий спір керується спеціальними нормами законодавства, які регламентують господарські відносин за договором про перевезення.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 909 ЦК України, яка кореспондує з приписами ч. 1 ст. 307 ГК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Частиною 3 ст. 909 ЦК України встановлено, що укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Згідно з ч. 7 ст. 193 ГК України, що кореспондує з приписами статей525,526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Так, судом встановлено, що згідно акта №ММ-417/21 здачі-прийняття робіт від 20.10.2021 останній був підписаний сторонами правочину, засвідчений печатками з обох сторін, що підтверджує обставини надання позивачем послуг з перевезення, прийняття їх відповідачем, погодження ДП "Чайка" з умовами укладеного договору №1812та, відповідно, породжує для відповідача обов`язок по сплаті коштів за відповідні послуги, у передбачений п.4.3. такого правочину строк, а саме до 26.10.2021 включно.

Однак належних та допустимих доказів сплати відповідачем вартості отриманих послуг з перевезення за актом №ММ-417/21 здачі-прийняття робіт від 20.10.2021 на суму 128 520,00 грн суду не надано. Надана ж до суду копія виписки по рахунку АТ "РАЙФФАЙЗЕН БАНК" № НОМЕР_1 підтверджує, що відповідачем за період з 01.07.2021 до 03.10.2022 за договором перевезення вантажів автомобільним транспортом від 01.05.2021 №1812 було здійснено оплати на адресу ФОП Медвідь Майі Леонідівни всього у сумі 150 273,00 грн на підставі інших розрахункових документів.

За таких обставин, беручи до уваги наведені нормативні приписи, оскільки відповідач взяті на себе грошові зобов`язання не виконав та не оплатив надані послуги, враховуючи арифметичну відповідність суми боргу обставинам справи та наявним в матеріалах справи доказам, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з ДП "Чайка" 128 520,00 грн вартості неоплачених послуг підлягає задоволенню як така, що доведена позивачем належними та допустимими доказами та не спростована у встановленому порядку відповідачем.

Щодо акта №ММ-342/21 здачі-прийняття робіт від 18.10.2021 суд зазначає, що вказаний акт був підписаний сторонами правочину, засвідчений печатками з обох сторін, що підтверджує обставини надання позивачем послуг з перевезення, прийняття їх відповідачем, що у розумінні ст. 909 ЦК України свідчить про виникнення у відповідача обов`язку по сплаті коштів за відповідні послуги.

Водночас суд вважає за необхідне звернути увагу, що акт №ММ-342/21 здачі-прийняття робіт від 18.10.2021, за яким позивач просить суд стягнути з відповідача 86 450,00 грн заборгованості, було складено на підставі договору №17062020(1523) від 17.06.2020, який позивачем долучено до матеріалів справи не було.

Враховуючи відсутність підстав для застосування до правовідносин сторін за актом №ММ-342/21 здачі-прийняття робіт від 18.10.2021 положень договору №1812, слід звернути увагу на таке.

Згідно ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

З урахуванням встановлених вище обставин та приписів чинного законодавства до спірних правовідносин слід застосовувати приписи ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України.

Втім докази направлення вимоги відповідачу щодо сплати вартості отриманих послуг до моменту звернення до Господарського суду Київської області позивачем до суду не надано.

В контексті вказаного суд робить висновок, що вимогою про сплату вартості отриманих послуг в розумінні ч. 2 ст. 530 ЦК України слід вважати момент отримання відповідачем копії позовної заяви з додатками, а саме 20.09.2022 відповідно до трекінгу відстеження Укрпошта за №202.

Отже, підписання відповідачем акту №ММ-342/21 здачі-прийняття робіт від 18.10.2021 без будь-яких зауважень чи заперечень, з урахуванням отримання копії позовної заяви, породжує для ДП "Чайка" обов`язок по сплаті коштів за відповідні послуги протягом семи днів з моменту отримання вимоги, до 27.09.2022.

Однак належних та допустимих доказів сплати відповідачем вартості отриманих послуг з перевезення за актом№ММ-342/21 здачі-прийняття робіт від 18.10.2021 на суму 86 450,00 грн суду не надано.

За таких обставин, беручи до уваги наведені нормативні приписи, оскільки відповідач взяті на себе грошові зобов`язання не виконав та не оплатив надані послуги, враховуючи арифметичну відповідність суми боргу обставинам справи та наявним в матеріалах справи доказам, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з ДП "Чайка" 86 450,00 грн вартості неоплачених послуг підлягає задоволенню.

Щодо вимоги позивача в частині стягнення заборгованості у розмірі 37 800,00 грн згідно акта №ММ-229/21 здачі-прийняття робіт від 22.07.2021, суд дійшов таких висновків.

Позивач, аргументуючи підстави для стягнення з відповідача суми заборгованості за актом №ММ-229/21 здачі-прийняття робіт від 22.07.2021 зазначає, що примірник такого акту надавався відповідачу та був направлений засобами поштового зв`язку, втім вказаний акт не повертався, вмотивованої відмови від прийняття наданих послуг не надходило, що свідчить про обставини прийняття з боку відповідача наданих послуг та наявності підстав для оплати наданих послуг у відповідності до акту.

Зі змісту акта №ММ-229/21 здачі-прийняття робіт від 22.07.2021 слідує, що він містить підпис перевізника, разом з тим підпис уповноваженої особи замовника на такому акті відсутній.

В контексті вказаного суд зауважує, що приписами чинного законодавства не встановлено обставин, за якими, у разі непідписання замовником акта здачі-прийняття робіт, зазначені у такому акті послуги вважаються такими, що були прийняті замовником, а тому, з урахуванням відсутності в матеріалах справи договору №17062020(1523) від 17.06.2020, на підставі якого було складено такий акт, відсутні підстави вважати, що відповідачем прийнято такі послуги та у нього виникло зобов`язання щодо їх оплати.

За таких обставин, оскільки акт №ММ-229/21 здачі-прийняття робіт від 22.07.2021 замовником не підписаний, не подано належних та допустимих доказів надання послуг перевезення за таким актом, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення боргу у відповідній частині.

Посилання позивача у позовній заяві на акт звірки взаємних розрахунків за період з 01.05.2021 за договором №1812, як доказ вчинення відповідних господарських відносин та наявності заборгованості, оцінюються судом критично, з огляду на те, що за відсутності інших первинних документів, акт звірки розрахунків є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтери підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій, відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин.

Вказану правову позицію викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.02.2021 у справі №904/3242/18, від 20.04.2021 у справі №910/14518/19.

До того ж суд звертає увагу на те, що вказаний акт звірки взаємних розрахунків за період з 01.05.2021 за договором №1812 від 01.05.2021 підписано невстановленою особою, зокрема Форостяковою Н. (повні ініціали неможливо ідентифікувати у зв`язку з неповним відображенням на копії наданого документу), тоді як доказів наявності у Форостякової Н. повноважень на підпис такого акта суду не надано, що ставить під сумнів поданий позивачем до матеріалів справи акт звірки взаємних розрахунків.

Посилання позивача на долучені до матеріалів справи подорожні листи вантажного автомобіля суд сприймає критично, оскільки зі змісту останніх не можливо встановити, що такі подорожні листи були складені саме за наслідком надання позивачем послуг з перевезення за актом №ММ-229/21 здачі-прийняття робіт від 22.07.2021, з урахуванням обставин проведення відповідачем оплати послуг за актом №230/21 за той же період.

Стосовно ж посилань відповідача на пропуск строку спеціальної позовної давності щодо заявленої позивачем вимоги про стягнення 37 800,00 грн заборгованості за актом №ММ-229/21 здачі-прийняття робіт від 22.07.2021 суд вважає за необхідне вказати, що положення закону про правові наслідки спливу позовної давності можуть застосовуватися лише у тих випадках, коли буде доведено існування самого суб`єктивного права і факт його порушення або оспорювання, а тому, з огляду на встановлену вище безпідставність вимог позивача в даній частині, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування передбачених ст. 267 ЦК України наслідків спливу строків позовної давності до відповідних вимог позивача за позовом.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань за договором №1812 від 01.05.2021 позивач просить суд стягнути з ДП "Чайка" 42 764,80 грн інфляційних витрат, 5 611,75 грн 3% річних, нарахованих:

- з 23.10.2021 по 08.09.2022 на 86 450,00 грн боргу за актом №ММ-342/21 здачі-прийняття робіт від 18.10.2021;

- з 27.10.2021 по 08.09.2022 на 128 520,00 грн боргу за актом №ММ-417/21 здачі-прийняття робіт від 20.10.2021.

Приписами ст. ст. 612, 625 ЦК України унормовано, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, позивачем обраховано інфляційні втрати та 3% річних на заборгованість з оплати послуг за актом №ММ-342/21 здачі-прийняття робіт від 18.10.2021 за період з 23.10.2021 по 08.09.2022.

Поряд з тим судом встановлено, що моментом виникнення у відповідача зобов`язання щодо сплати такої заборгованості є 27.09.2022, а тому вказаний позивачем період з 23.10.2021 по 08.09.2022 лежить поза межами моменту виникнення у відповідача відповідного зобов`язання.

З огляду наведеного суд дійшов висновку про те, що нарахування позивачем інфляційних втрат та 3% річних на 86 450,00 грн заборгованості з оплати послуг за актом №ММ-342/21 здачі-прийняття робіт від 18.10.2021 за період з 23.10.2021 по 08.09.2022 є необґрунтованим та безпідставним.

Отже, оскільки арифметично правильний розмір заявлених до стягнення інфляційних втрат та 3 % річних, обрахований судом, з урахуванням норм закону та встановлених обставин, в межах вказаного позивачем періоду з 27.10.2021 по 08.09.2022 на 128 520,00 грн заборгованості за актом №ММ-417/21 здачі-прийняття робіт від 20.10.2021 складає відповідно 27 261,93 грн та 3 348,56 грн, вимоги позивача про стягнення з відповідача 42 764,80 грн інфляційних витрат та 5 611,75 грн 3% річних підлягають частковому задоволенню у розмірі 27 261,93 грн інфляційних втрат та 3 348,56 грн 3 % річних.

Окрім того, позивач просить стягнути з ДП "Чайка" пеню у розмірі 32 460,47 грн, нараховану у відповідності до умов договору:

- з 23.10.2021по 23.03.2022 на 86 450,00 грн боргу за актом №ММ-342/21 здачі-прийняття робіт від 18.10.2021;

- з 27.10.2021 по 27.03.2022 на 128 520,00 грн боргу за актом №ММ-417/21 здачі-прийняття робіт від 20.10.2021.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до приписів ст. ст. 230, 231 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Тобто, законодавець пов`язує можливість застосування штрафних санкцій за порушення строків виконання зобов`язань саме з умовами їх встановлення у договорі.

Тому, саме зобов`язання зі сплати пені має визначатися згідно з укладеним сторонами договором, інакше буде порушуватися принцип свободи договору, оскільки сторони вправі і не передбачати будь-яких санкцій за порушення строків розрахунку.

Отже, якщо сторони не передбачили умовами договору можливість сплати пені за порушення строків виконання зобов`язань та не визначали її розміру, то немає підстав для стягнення пені у розмірі, не погодженому в договірному порядку та прямо не встановленому законом.

Відповідна правова позиція викладена в постанові КГС ВС від 05.09.2019 у справі №908/1501/18.

З огляду встановлення відсутності договірних положень, якими врегульовано питання нарахування пені за прострочення сплати 86 450,00 грн за актом №ММ-342/21 здачі-прийняття робіт від 18.10.2021, суд дійшов висновку про відсутність підстав для нарахування пені на вказану суму заборгованості за відповідним актом.

Щодо стягнення пені за період з27.10.2021 по 27.03.2022 на 128 520,00 грн боргу за актом №ММ-417/21 здачі-прийняття робіт від 20.10.2021, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Пунктом 5.2. договору, на виконання вимог якого було складено акт №ММ-417/21 здачі-прийняття робіт від 20.10.2021 сторони погодили, що за затримку оплати послуг, передбачену в цьому договорі, замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі 0,1 % від несплаченої суми за кожен день затримки.

Враховуючи законодавчі приписи та встановлений судом момент виникнення у відповідача обов`язку по оплаті вартості послуг, суд дійшов висновку, що у позивача виникло право на нарахування пені за порушення строку сплати зобов`язання за актом №ММ-417/21 здачі-прийняття робіт від 20.10.2021 на 128 520,00 грн заборгованості з 27.10.2021.

Відповідно до приписів статті 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», який врегульовує договірні правовідносини між платниками і одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань встановлено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Тобто, чинним законодавством визначено, що в якому б розмірі не визначалась в договорі пеня, стягненню підлягає лише пеня, сума якої не перевищує ту, що обчислена на підставі подвійної облікової ставки Національного банку України.

Зазначена правова позиція щодо розміру обчислення пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань на підставі подвійної облікової ставки Національного банку України є сталою та, зокрема, викладена в постановах Верховного Суду від 27.05.2019 року у справі № 910/20107/17.

Однак позивач здійснив обчислення пені, виходячи з визначеного у договорі №1812 розміру 0,1 %, що є більшим ніж подвійна облікова ставка Національного банку України та не відповідає законодавчим приписам, а тому суд здійснював обрахунок заявленої до стягнення пені в межах вказаного позивачем періоду з 27.10.2021 по 27.03.2022 на 128 520,00 грн заборгованості, за актом №ММ-417/21 здачі-прийняття робіт від 20.10.2021, виходячи з подвійної облікової ставки Національного банку України.

Оскільки арифметично правильний розмір пені, обрахований судом в межах заявленого позивачем періоду, з урахуванням вказаних вище законодавчих приписів та обставин справи, складає 9 943,57 грн, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 32 460,47 грн пені підлягає частковому задоволенню у розмірі 9 943,57 грн.

Аргументи відповідача про те, що пеня нарахована поза межами дії договору, а саме з 01.01.2022 та не підлягає нарахуванню і стягненню за несвоєчасний розрахунок, починаючи з цієї дати, сприймаються судом критично, оскільки приписами ч. 4 ст. 631 ЦК України регламентовано, що закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору, а тому дата зазначена у договорі, яка визначає момент закінчення дії договору не звільняє відповідача від відповідальності за порушення положень такого договору.

Витрати позивача по сплаті судового збору, у відповідності до ст. 129 ГПК України, покладаються судом на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 233, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Чайка" (08330, Київська обл., Бориспільський р-н., село Дударків, ВУЛИЦЯ ГОГОЛЯ, будинок 62А, ідентифікаційний код 31245250) на користь Фізичної особи-підприємця Медвідь Майі Леонідівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ):

- 214 970 (двісті чотирнадцять тисяч дев`ятсот сімдесят) грн 00 коп. основного боргу;

- 3 348 (три тисячі триста сорок вісім) грн 56коп. 3% річних;

- 27 261 (двадцять сім тисяч двісті шістдесят одну) грн 93коп. інфляційних втрат;

- 9 943 (дев`ять тисяч дев`ятсот сорок три) грн 57 коп. пені;

- 3 832 (три тисячі вісімсот тридцять дві) грн 65 коп. судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку статті 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене у апеляційному порядку - до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 254, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 03.02.2023.

Суддя В.А. Ярема