РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

06.02.2023Справа № 913/176/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Бондарчук В.В., за участю секретаря судового засідання Ярошевської І.О., розглянувши в порядку загального позовного провадження

позовну заяву Головного управління Національної поліції в Луганській області, Луганська обл., м. Сєвєродонецьк

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Поліпартс», м. Київ

про визнання недійсними пунктів договору та стягнення 129 809,60 грн,

Представники:

від позивача: не з`явилися;

від відповідача: Страшний О.О.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Головне управління Національної поліції в Луганській області (далі - ГУ НП в Луганській області/позивач) звернулося до Господарського суду Луганської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Поліпартс» (далі - ТзОВ «Поліпартс»/відповідач) про:

- визнання недійсними пункту 1.2. розділу І та пункту 3.1. розділу ІІІ договору №8 від 23.03.2022 в частині включення до договірної ціни податку на додану вартість;

- зобов`язання повернути суму податку на додану вартість у розмірі 129 809,60 грн, сплачену за договором №8 від 23.03.2022.

Господарський суд Луганської області ухвалою від 22.08.2022 матеріали позовної заяви ГУ НП в Луганській області направив за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

22.09.2022 матеріали позовної заяви надійшли до Господарського суду міста Києва та за результатом автоматизованого розподілу судової справи передані на розгляд судді Бондарчук В.В.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 26.09.2022 позовну заяву ГУ НП в Луганській області залишив без руху, встановив позивачу спосіб та строк усунення недоліків поданої позовної заяви.

03.10.2022 та 07.10.2022 до суду від позивача надійшли заяви про усунення недоліків позовної заяви.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 17.10.2022 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 14.11.2022.

11.11.2022 до канцелярії суду від позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності його представника.

14.11.2022 суд відклав підготовче засідання на 12.12.2022.

29.11.2022 до канцелярії суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому ТзОВ «Поліпартс» заперечує проти задоволення позову, посилаючись на те, що сторонами в договорі погоджено всі його істотні умови, включаючи податок на додану вартість, та на виконання договору відповідачем поставлено товар на суму 778 857,60 грн, у тому числі ПДВ (20%) 129 809,60 грн, що сплачені позивачем у повному обсязі. При цьому, ці грошові кошти, сплачені в якості податку на додану вартість, не можуть вважатися набутими безпідставно, з огляду на їх перерахування на підставі договору.

09.12.2022 до канцелярії суду від позивача вдруге надійшла заява про розгляд справи за відсутності його представника.

12.12.2022 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 06.02.2023.

06.02.2023 у судове засідання з`явився представник ТзОВ «Поліпартс» та заперечував проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Представник ГУ НП в Луганській області у судове засідання не з`явився.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

23.03.2022 між Головним управлінням Національної поліції в Луганській області (далі - замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Поліпартс» (далі - постачальник) укладено договір про закупівлю товарів за державні кошти №8, відповідно до якого постачальник зобов`язався у 2022 році поставити замовникові товар, зазначений у п. 1.2., а замовник - прийняти і оплатити такий товар.

Згідно п. 1.2. договору найменування товару згідно з ДК 021:2015-34350000-5, «Шини для транспортних засобів великої та малої тоннажності» (Автомобільні шини).

Пунктом 3.1. договору встановлено, що сума договору становить 778 857,60 грн, у тому числі ПДВ (20%) у сумі 129 809,60 грн.

У пункті 3.2 договору передбачено, що сума договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін.

Розрахунки проводяться шляхом оплати замовником після пред`явлення постачальником накладної на оплату товару, після його поставки (пункт 4.1 договору).

Відповідно до пункту 5.1. договору строк поставки товару до 10.04.2022 року.

Пунктом 12.1. договору визначено, що договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до закінчення воєнного стану, оголошеного Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», а в частині оплати за поставлений товар до повного виконання сторонами узятих на себе зобов`язань.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору відповідач поставив позивачу товар за договором на суму 778 857,60 грн, у тому числі ПДВ (20%) на суму 129 809,60 грн, що підтверджується підписаною обома сторонами видатковою накладною №699 від 28.03.2022.

У свою чергу, згідно платіжного доручення №947 від 29.03.2022 позивач сплатив на рахунок відповідача за поставлений товар на підставі видаткової накладної №699 від 28.03.2022 грошові кошти в сумі 778 857,60 грн, у тому числі ПДВ (20%) на суму 129 809,60 грн.

03.05.2022 позивач звернувся до відповідача з листом №1674/111/22/05-2022, в якому просив повернути сплачену за договором №8 від 23.03.2022 суму податку на додану вартість у розмірі 129 809,60 грн, з огляду на прийняття постанови Кабінетом Міністрів України (далі - КМУ) №178 від 02.03.2022.

Проте, листом № 509/1 від 09.05.2022 відповідач повідомив позивача про те, що звернувся до Державної податкової служби України з проханням надати роз`яснення щодо можливості застосування ставки 0 % ПДВ до операцій з постачання таких товарів, як автошини, запасні частини, комплектуючі, охолоджуючі рідини та інші інструменти і обладнання, в період військового стану, згідно постанови КМУ №178 від 02.03.2022. При цьому зазначив, що питання повернення коштів буде розглянуто позивачем після отримання індивідуальної податкової консультації з приводу застосування ставки 0%.

Разом з тим, відповідно до квитанції від 02.06.2022 відповідачем здійснено реєстрацію податкової накладної №10 від 30.03.2022 в Єдиному реєстрі податкових накладних за спірною поставкою товару на суму 778 857,60 грн., ПДВ 20 % 129 809,60 грн.

08.06.2022 ГУ НП в Луганській області повторно направило відповідачу претензію №1952/111/22/05-2022 від 06.06.2022 щодо повернення сплаченої за договором №8 від 23.03.2022 суми податку на додану вартість у розмірі 129 809,60 грн.

З огляду на те, що ТзОВ «Поліпартс» відповіді на претензію не надало та грошові кошти не повернуло, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з положеннями статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів і загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені ст. 215 ЦК України.

Відповідно до частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Приписи частини 1 статті 203 ЦК України передбачають, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Статтею 217 ЦК України передбачено, що недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За приписами частин 1, 3 статті 180 Господарського кодексу України (далі - ГК України) зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. За згодою сторін у господарському договорі може бути передбачено доплати до встановленої ціни за продукцію (роботи, послуги) вищої якості або виконання робіт у скорочені строки порівняно з нормативними (частина 5 статті 180 ГК України).

Відповідно до статті 11 Закону України «Про ціни і ціноутворення» вільні ціни встановлюються суб`єктами господарювання самостійно за згодою сторін на всі товари, крім тих, щодо яких здійснюється державне регулювання цін.

02.03.2022 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №178 «Деякі питання обкладення податком на додану вартість за нульовою ставкою у період воєнного стану».

Так, відповідно до пунктів 1, 2 зазначеної постанови КМУ до припинення чи скасування воєнного стану операції з постачання товарів для заправки (дозаправки) або забезпечення транспорту Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Міністерства внутрішніх справ, Державної служби з надзвичайних ситуацій, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, інших утворених відповідно до законів військових формувань, їх з`єднань, військових частин, підрозділів, установ або організацій, що утримуються за рахунок коштів державного бюджету, для потреб забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави обкладаються податком на додану вартість за нульовою ставкою. Ця постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року.

У підпункті 14.1.178 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що ПДВ - непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу.

За змістом підпунктів а), б) пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку з постачання товарів / послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 Податкового кодексу України.

Згідно із підпунктом г) підпункту 195.1.2 статті 195 Розділу V Податкового кодексу України за нульовою ставкою оподатковуються операції з постачання товарів для заправки (дозаправки) або забезпечення наземного військового транспорту чи іншого спеціального контингенту Збройних Сил України, що бере участь у миротворчих акціях за кордоном України, або в інших випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до наданої на запит Національної поліції України від 22.04.2022 індивідуальної податкової консультації Державна податкова служба України зазначила, що норми підпункту «г» підпункту 195.1.2 пункту 195.1 статті 195 Розділу V Податкового кодексу України та приписи постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2022 № 178 поширюються на органи, установи, організації та заклади, що належать до сфери управління Національної поліції України, що утримуються за рахунок коштів державного бюджету. Зазначені норми застосовуються як до операцій з постачання пального (товар для заправки), так і до операцій з постачання будь-яких інших товарів, що використовуються для забезпечення транспорту (інші паливно-мастильні матеріали, запасні частини, комплектуючі, охолоджуючи рідини, інструменти та додаткове обладнання, визначені відповідними нормативними та технічними документами).

Частиною 1 статті 13 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що систему поліції складають: 1) центральний орган управління поліції; 2) територіальні органи поліції.

Судом встановлено, що договір про закупівлю товарів за державні кошти №8 від 23.03.2022 укладено між Головним управлінням Національної поліції в Луганській області, як замовником, та ТзОВ «Поліпартс», як постачальником, після прийняття постанови КМУ №178 від 02.03.2022 «Деякі питання обкладення податком на додану вартість за нульовою ставкою у період воєнного стану».

При цьому, пункти 1.2, 3.1 договору містять положення про те, що сума договору складає 778 857,60 грн, та включає в себе ПДВ (20 %) у сумі 129 809,60 грн.

Таким чином, оскільки замовником товару за договором № 8 від 23.03.2022 виступає територіальний орган Національної поліції України, наведені пункти 1.2, 3.1 договору суперечать постанові КМУ №178 від 02.03.2022 у частині включення до договірної ціни податку на додану вартість у розмірі 20 %, а не за нульовою ставкою.

Водночас, судом прийнято до уваги правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 03.12.2021 у справі № 910/12764/20 про те, що хоча ПДВ й включається до ціни товару, однак не є умовою про ціну в розумінні цивільного та господарського законодавства, оскільки не може встановлюватися (погоджуватися чи змінюватися) сторонами за домовленістю, тобто у договірному порядку.

Відтак, Верховний Суд у вказаній постанові відступив від висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 08.04.2021 у справи №922/2439/20 щодо неможливості визнання недійсним частини договору стосовно визначення ПДВ (з посиланням на те, що включення в оплату ПДВ містить ціну розрахункової одиниці вартості товару, тобто є істотною умовою договору), та зазначив про незгоду із висновком, викладеним у постановах Верховного Суду від 12.03.2018 у справі № 910/22319/16, від 08.08.2019 у справі № 911/1626/18.

Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання недійсними пункту 1.2. розділу І та пункту 3.1. розділу ІІІ договору № 8 від 23.03.2022 у частині включення до договірної ціни податку на додану вартість.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача повернути позивачу суму податку на додану вартість у розмірі 129 809,60 грн, сплачену за договором, суд зазначає таке.

За положеннями статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Отже, зобов`язання з повернення безпідставно набутого майна виникає відповідно до статті 1212 ЦК України за умови набуття або збереження особою майна за рахунок іншої особи, а також відсутності достатньої правової підстави для такого набуття (збереження), зокрема у разі, коли відповідні підстави згодом відпали.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

У випадку, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава у встановленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

З огляду на те, що відповідачем сума податку на додану вартість у розмірі 129 809,60 грн отримана за товар, який підлягав оподаткуванню за нульовою ставкою, дана сума коштів є перерахованою поза межами договірних платежів та має наслідком збагачення відповідача за рахунок позивача поза підставою, передбаченою законом.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 10.02.2022 у справі № 916/707/21.

Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовної вимоги позивача про стягнення з відповідача отриманої суми податку на додану вартість у розмірі 129 809,60 грн за договором про закупівлю товарів за державні кошти №8 від 23.03.2022, як безпідставно набуті грошові кошти.

Разом із тим, суд звертає увагу ТзОВ «Поліпартс», що статтею 43 Податкового кодексу України встановлені умови повернення платнику помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання, оскільки приймаючи до уваги встановлені судом вище обставини, суд також дійшов висновку, що ТзОВ «Поліпартс» помилково зареєструвало податкову накладну №10 від 30.03.2022 в Єдиному реєстрі податкових накладних за спірною поставкою товару за договором про закупівлю товарів за державні кошти №8 від 23.03.2022 на суму 778 857,60 грн, ПДВ 20 % 129 809,60 грн.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 74, 76, 129, 145, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Головного управління Національної поліції в Луганській області задовольнити повністю.

Визнати недійсними пункт 1.2. розділу І та пункт 3.1. розділу ІІІ договору № 8 від 23.03.2022, в частині включення до договірної ціни податку на додану вартість.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Поліпартс» (03186, місто Київ, вулиця Авіаконструктора Антонова, будинок 15А; ідентифікаційний код 42819207) на користь Головного управління Національної поліції в Луганській області (93406, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вулиця Вілєсова, будинок 1; ідентифікаційний код 40108845) сплачену за договором про закупівлю товарів за державні кошти № 8 від 23.03.2022 суму податку на додану вартість у розмірі 129 809 (сто двадцять дев`ять тисяч вісімсот дев`ять) грн 60 коп. та судовий збір в сумі 4 962 (чотири тисячі дев`ятсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів в порядку, передбаченому ст.ст. 253-259, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 09.02.2023.

Суддя В.В. Бондарчук