УХВАЛА

30 січня 2023 року

м. Київ

cправа № 910/16047/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Малашенкової Т. М. (головуючий), Бенедисюка І. М., Селіваненка В. П.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» (далі - АТ «Харківміськгаз», скаржник)

на рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2022

та постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.11.2022

у справі №910/16047/21

за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз»

до Акціонерного товариства «Укртрансгаз»

про визнання недійсним правочину,

ВСТАНОВИВ:

На електронну адресу Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду 22.11.2022 надійшла від АТ «Харківміськгаз» касаційна скарга, в якій просить, зокрема скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.11.2022 у справі №910/16047/21, та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Крім того, скаржник у клопотанні просить зупинити виконання постанови апеляційного суду до завершення касаційного перегляду. Касаційна скарга підписана кваліфікованим та удосконаленим електронним підписом представником - Мар`їною Іриною Олегівною, повноваження якої станом на дату її підписання не відкликані. Підпис перевірено протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.01.2023 для розгляду касаційної скарги у справі №910/16047/21 визначено колегію суддів у складі: Малашенкової Т. М. - головуючий, Бенедисюка І. М., Селіваненка В. П.

Відповідно до частини четвертої статті 294 ГПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.

На обґрунтування своєї правової позиції у поданій касаційній скарзі АТ «Харківміськгаз» із посиланням на пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України вказує, що підставами для касаційного оскарження прийнятих судових актів є те, що вони прийняті з порушенням норм матеріального права [статті 203 Господарського кодексу України (далі - ГК України), статті 601 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)] та процесуального права (статті 75 ГПК України), оскільки суди застосували норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах викладеного у постанові Верховного Суду від 24.01.2018 у справі №908/3039/16, від 05.04.2018 у справі №910/13205/17, від 25.04.2018 у справі №910/6781/17, від 25.07.2018 у справі №916/4933/15, від 22.08.2018 у справі №910/21652/17, від 11.09.2018 у справі №910/21648/17, від 11.10.2018 у справі №910/23246/17 (у даній постанові застосовано термін «прозорість вимог»), від 13.11.2018 у справі №914/163/14, від 02.04.2019 у справі №918/539/18, від 11.09.2019 у справі №910/21648/17.

До того ж скаржник зазначає, що відмовляючи в позові місцевий господарський суд виходив з того, що у сторін, в межах виконання договірних зобов`язань, утворилася взаємна заборгованість, яка визнавалась сторонами, тому її погашення відповідачем шляхом зарахування між сторонами зустрічних однорідних, у відповідності до статті 601 ЦК України та статті 203 ГК України, у формі заяв про припинення зобов`язань зарахування зустрічних однорідних вимог, відповідає як положенням договору, так і вимогам чинного законодавства України щодо однорідності, зустрічності та настання строку для оплати, тоді як на думку скаржника умовами, за наявності яких можливе припинення зобов`язання зарахуванням, є прозорість та безспірність вимог, які зараховуються, тобто коли між сторонами немає спору відносно характеру зобов`язань, його змісту, умов виконання та розміру зобов`язань, а наявність заперечень іншої сторони на заяву про зарахування чи відсутність будь-якої умови передбаченої статтею 601 ЦК України, а також наявність обставин, що передбачені статтею 602 ЦК України виключає проведення зарахування у добровільному порядку.

З огляду на викладене касаційна скарга АТ «Харківміськгаз» подана із додержанням вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України, а саме пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України.

Відповідно до частини третьої статті 294 ГПК України питання про відкриття касаційного провадження у справі вирішується колегією суддів у складі трьох суддів не пізніше двадцяти днів з дня надходження касаційної скарги або з дня надходження заяви про усунення недоліків, поданої у порядку, визначеному статтею 292 цього Кодексу.

Отже, на момент відкриття касаційного провадження доводи касаційної скарги не є очевидно неприйнятними, а відтак подані матеріали достатні для касаційного розгляду на підставі пунктів 1 частини другої статті 287 ГПК України.

Разом з тим, Суд звертає увагу, що відповідно до статті 291 ГПК України особа, яка подає касаційну скаргу, надсилає іншим учасникам справи копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення.

Водночас скаржником до матеріалів касаційної скарги не додано доказів надсилання учасникам справи копії скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення, що підтверджується переліком додатків до скарги.

При цьому Верховний Суд враховує практику Європейського суду з прав людини, а саме рішення від 18 листопада 2010 року (пункти 37-38) у справі «Мушта проти України», де зазначено, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, і має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

Беручи до уваги обов`язок суду сприяти учасникам справи у реалізації їх процесуальних прав з дотриманням принципу розумності та пропорційності, з метою уникнення надмірного формалізму, із додержанням балансу між метою забезпечення належної процесуальної поведінки сторони та забезпеченням її права на касаційне оскарження судового рішення, Суд дійшов висновку про відсутність підстав для залишення без руху касаційної скарги та/або повернення касаційної скарги з цих підстав. Такий висновок зроблено із додержанням балансу між метою забезпечення належної процесуальної поведінки сторони та забезпеченням її права на касаційне оскарження судового рішення.

Щодо клопотання скаржника про зупинення дії оскаржуваної постанови, яке обґрунтовано тим, що заборгованість Акціонерного товариства «Укртрансгаз» (далі - АТ «Укртрансгаз») - це додаткова плата за недотримання параметрів якості природного газу за договором № від 17.12.2015 в розмірі 36 144 340, 70 грн була підставою для проведення взаємозаліку. Станом на сьогодні ця заборгованість стягнута на користь АТ «Харківміськгаз» у судовому порядку, рішення суду набрало законної сили та виконано у справі №910/9568/21, а сторони у цій справі та у справі №910/9568/21 одні й ті самі. Нібито заборгованість АТ «Харківміськгаз» - це обсяг протранспортованого природного газу у 35 495 934, 59 грн за даними АТ «Укртрансгаз» також була підставою проведення взаємозаліку. Відображення взаємозаліку згідно з постановою Північного апеляційного господарського суду від 22.11.2022 у цій справі призведе до відсутності заборгованості АТ «Укртрансгаз» перед АТ «Харківміськгаз». В той час, як ця заборгованість вже перерахована згідно з рішенням на користь АТ «Харківміськгаз», тоді як АТ «Укртрансгаз» наполягає на проведенні взаємозаліку, не зважаючи на спірність, щоб уникнути розрахунків за додаткову плату недотримання параметрів якості природного газу шляхом перерахування коштів на користь АТ «Харківміськгаз».

З аналізу абзацу другого частини четвертої статті 294 та статті 332 ГПК України вбачається, що заява про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії має містити обґрунтування необхідності зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії.

Повноваження суду стосовно зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії унормовано положенням частини першої статті 332 ГПК України, відповідно до якого суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку. Однак необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права на доступ до суду.

Клопотання про зупинення виконання судових рішень або зупинення їх дії, має бути мотивованим, містити підстави для зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії, підтверджені належними доказами. У клопотанні заявник повинен навести обґрунтування його вимог та довести, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для відновлення порушених прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, або буде неможливим повернення виконання судових рішень або зупинення їх дії у разі, якщо вони будуть скасовані.

Заява про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії повинна містити не лише посилання на правові норми, що надають суду можливість здійснити таку процесуальну дію, а й бути обґрунтованою посиланням на конкретні обставини (утруднення повторного розгляду справи, перешкоди у здійсненні повороту виконання, запобігання порушенню прав осіб, які брали/не брали участі у розгляді справи, але рішенням суду вирішено питання про їх права та обов`язки) та наявністю доказів в підтвердження таких обставин (ухвала Великої Палати Верховного Суду від 28.10.2019 у справі №904/94/19).

Сумніви скаржника щодо дотримання судами попередніх інстанцій норм права під час постановлення оскаржених судових рішень покладені в основу касаційної скарги та за умов дотримання їх відповідності нормам ГПК України є підставою для перегляду цих рішень судом касаційної інстанції. Водночас вони (аргументи для касаційного оскарження) не обґрунтовують підстави для зупинення виконання оскарженого рішення або зупинення його дії та не можуть аргументовано свідчити про таку необхідність.

Сама по собі незгода учасника судового процесу із судовим рішенням не є достатньою підставою для зупинення його виконання або для зупинення його дії, оскільки правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права суд касаційної інстанції перевіряє, переглядаючи по суті у касаційному порядку судові рішення. За таких міркувань Суд відхиляє доводи заявника в цій частині.

Суд, вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії, враховує необхідність у цьому, зокрема, у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, необхідності забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, а також осіб, які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки тощо.

У разі зміни або скасування судового рішення після його виконання статтею 333 ГПК України унормовано вирішення питання про поворот виконання рішення, постанови.

Так, навіть саме по собі проведення виконавчих дій не є безумовною підставою для зупинення судом касаційної інстанції виконання (дії) оскаржуваних рішень суду першої та апеляційної інстанцій, що набрали законної сили і є обов`язковими до виконання (стаття 1291 Конституції України, стаття 326 ГПК України).

Суд має право зупинити виконання судових рішень, зокрема, якщо кінцеве рішення невідворотне та його негайне виконання може завдати значної шкоди. При цьому сторона, проти якої ухвалено судове рішення у справі, має обґрунтувати свою заяву належним чином і навести обґрунтування його вимог та довести, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для відновлення порушених прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, або буде неможливим повернення виконання судових рішень або зупинення їх дії у разі, якщо вони будуть скасовані.

Разом з тим в ухвалі про зупинення виконання судового рішення суд не вправі обґрунтовувати своє рішення припущеннями, суд має навести підстави для такого зупинення.

Саме по собі твердження скаржника, що судові рішення прийнятті з порушенням не свідчать про автоматичну необхідність їх зупинення. Право на оскарження само по собі не є причиною зупинення виконання судового рішення.

Слід зауважити, що за змістом статті 7 ГПК України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин.

Відповідно до частини першої статті 46 ГПК України сторони користуються рівними процесуальними правами.

Крім того, Касаційний господарський суд враховує те, що необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права на доступ до суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 20.07.2004 у справі «Шмалько проти України» вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (§ 43).

Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 у справі «Горнсбі проти Греції»).

Суд враховує, що у клопотанні скаржника про зупинення дії оскаржуваних судових рішень не наведені аргументовано/обґрунтовані доводи, що дають підстави для висновку про необхідність зупинення їх дії, а наведені мають декларативний характер, а тому твердження оцінюються як припущення, адже відсутні докази на підтвердження факту необхідності зупинення дії оскаржуваних судових рішень.

Враховуючи викладене, зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії в силу статті 332 ГПК України є правом, а не обов`язком суду, та беручи до уваги, що однією із засад (принципів) господарського судочинства є обов`язковість судового рішення й з огляду на відсутність у суду касаційної інстанції належно обґрунтованих і підтверджених підстав для висновку про необхідність зупинення дії оскаржуваних судових рішень до закінчення касаційного перегляду, в задоволенні клопотання скаржника слід відмовити.

Керуючись статтями 174, 234, 235, 294 ГПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відкрити касаційне провадження у справі №910/16047/21 за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» на рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.11.2022 у справі №910/16047/21.

2. Призначити розгляд касаційної скарги у засіданні Верховного Суду Касаційного господарського суду на 09 березня 2023 року о 14:00 у приміщенні суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6, кімн. №302.

3. Учасники справи мають право подати відзиви на касаційну скаргу до 16 лютого 2023 року до Верховного Суду Касаційного господарського суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6, або через «Електронний суд». Відсутність відзиву на касаційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення.

4. Акціонерному товариству «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» слід надати суду докази надсилання учасникам справи копії касаційної скарги у справі №910/16047/21 з доданими до неї документами, які у них відсутні до 06.02.2023 (за адресою: 01016, м. Київ, вул. О. Копиленка, 6, або через «Електронний суд»).

5. Відмовити Акціонерному товариству «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» у задоволенні клопотання про зупинення дії постанови Північного апеляційного господарського суду від 22.11.2022 у справі №910/16047/21.

6. Довести до відома учасників справи, що їхня явка в судове засідання є необов`язковою. З урахуванням воєнного стану сторони можуть подати до Верховного Суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.

7. Повідомити учасників справи, що з 05.10.2021 офіційно розпочали функціонування три підсистеми (модулі) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: «Електронний кабінет», «Електронний суд», підсистема відеоконференцзв`язку, у зв`язку з чим відповідно до частини шостої статті 6 ГПК України адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, державні органи, органи місцевого самоврядування та суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в добровільному порядку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т. Малашенкова

Суддя І. Бенедисюк

Суддя В. Селіваненко