РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

06.02.2023Справа № 910/13248/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Кирилюк Т.Ю., розглянувши в

порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін матеріали господарської справи

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Керрілайн"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 161 895,81 грн,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Керрілайн" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 161 895,81 грн збитків, завданих пошкодженням залізничних вагонів, що знаходяться в оперативному управлінні позивача, при здійсненні відповідачем перевезення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.12.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/13248/22 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та встановлено строки надання сторонами відзиву, відповіді на відзив та заперечень.

Відповідачем, 03.01.2023 подано відзив на позов яким заперечено позовні вимоги з огляду на відсутність у позивача статусу вантажоодержувача та права заявляти даний позов. Також відповідач стверджує, що позивачем не надано жодного доказу, що підтверджує які саме деталі були передані вагонному депо.

Крім того, відповідачем подано заяву про поновлення процесуального строку на подання відзиву, яка мотивована введенням воєнного стану на території України.

Відповідно до частини 1 статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Суд дійшов висновку про обґрунтованість причин пропуску строку відповідачем на подання відзиву, поновив відповідачу строк та долучив відзив до матеріалів справи.

Позивачем, 12.01.2023 подано відповідь на відзив, заперечено викладені у відзиві доводи.

Відповідачем, 16.01.2023 подано заперечення на відповідь на відзив, повторно викладено доводи викладені у відзиві.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

У період з лютого 2019 року по листопад 2020 року Акціонерним товариством "Українська залізниця" було здійснено перевезення вантажів в приватних вагонах №№ 56739667, 52379914, 62976154, 62976220, 56626856, 56223241, 62976246, 52538998, 64058175, 52179686, 52345915, 62784780, 52456910, 52690161, 56968837, 52034956, 52426152, які перебувають у оперативному управлінні Товариства з обмеженою відповідальністю "Керрілайн", що підтверджується залізничними накладними №№ 37580354 від 05.03.2019, 37580339 від 05.03.2019, 38247920 від 09.04.2019, 38247912 від 09.04.2019, 50085190 від 01.06.2019, 51467454 від 06.09.2019, 52130070 від 23.08.2019, 35078187 від 27.07.2019, 51557676 від 13.09.2019, 53440582 від 20.01.2020, 38587317 від 24.03.2020, 39832530 від 30.06.2020, 69814182 від 05.07.2020, 49852593 від 28.07.2020, 51588143 від 06.11.2020, 51851863 від 23.11.2020, 52076882 від 23.11.2020.

На станціях Бурштин, Клепарів Регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", на станціях Курахівка, Лиман, Сіль Регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", на станції Коростень Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" та на станції Основа Регіональної філії "Південна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" було виявлено несправність (розукомплектування), про що свідчать повідомлення форми ВУ-23М від відповідної дати.

Спір у справі виник внаслідок того, що, як стверджує позивач, він зазнав матеріальних збитків у сумі 161 895,81 грн, які зобов`язаний відшкодувати відповідач, оскільки не забезпечив збереження цілісності вагонів під час здійснення вантажних перевезень. Вартість таких збитків позивач розрахував, виходячи з ціни придбаних деталей і запасних частин для полагодження вагонів, а також вартості ремонтних робіт.

Згідно з частиною 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до вимог статті 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до пункту 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 6 квітня 1998 р., Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Згідно зі статтею 5 Статуту нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Статтею 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів, і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи-одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Наявними у матеріалах справи залізничними накладними №№ 37580354 від 05.03.2019, 37580339 від 05.03.2019, 38247920 від 09.04.2019, 38247912 від 09.04.2019, 50085190 від 01.06.2019, 51467454 від 06.09.2019, 52130070 від 23.08.2019, 35078187 від 27.07.2019, 51557676 від 13.09.2019, 53440582 від 20.01.2020, 38587317 від 24.03.2020, 39832530 від 30.06.2020, 69814182 від 05.07.2020, 49852593 від 28.07.2020, 51588143 від 06.11.2020, 51851863 від 23.11.2020, 52076882 від 23.11.2020 підтверджується прийняття Акціонерним товариством "Українська залізниця" до перевезення та його здійснення вагонів, які знаходяться в оперативному управлінні позивача за №№ 56739667, 52379914, 62976154, 62976220, 56626856, 56223241, 62976246, 52538998, 64058175, 52179686, 52345915, 62784780, 52456910, 52690161, 56968837, 52034956, 52426152.

Відповідно до статті 8 Статуту перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізницями провадиться у вагонах парку залізниць або орендованих у залізниць, а також у власних вагонах, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності, в тому числі розташованим за межами України. Вагони, призначені для перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, повинні відповідати вимогам Правил технічної експлуатації залізниць України та санітарно-гігієнічним і протиепідемічним нормам і правилам.

За приписами пункту 3.4 Правил експлуатації власних вантажних вагонів, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України від 29.01.2015 №17, власні вантажні вагони, що виходять на колії загального користування, за конструкцією, строком служби, періодом проведення планових видів ремонту і технічним станом повинні відповідати всім вимогам, які встановлюються до вагонів інвентарного парку залізниць, включаючи спеціалізований рухомий склад, та мати відомості про комплектацію вагона.

Згідно з пунктом 4.1 вказаних Правил випуск власних вантажних вагонів на колії загального користування допускається після відповідного огляду їх технічного стану працівниками вагонного господарства, а для перевезення небезпечного вантажу в спеціалізованих вагонах - при пред`явленні відправником вантажу працівникам станцій і вагонного господарства свідоцтва про технічний стан вагона, що гарантує безпеку перевезення цього вантажу. Номер свідоцтва і результати огляду технічного стану вагонів працівник вагонного господарства записує в книзі пред`явлення вагонів вантажного парку до технічного обслуговування (форма ВУ-14).

Суд зазначає, що прийняття відповідачем до перевезення спірних вагонів свідчить про те, що останні перебували у технічно справному стані.

Як вбачається з матеріалів справи, на станції "Бурштин" Регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" у вагоні №56739667 було виявлено розукомплектування - відсутність головної частини повітророзподільника, в результаті чого вагон було направлено до "Експлуатаційного вагонного депо Коломия" на технічне обслуговування та оформлено повідомлення про ремонт форми ВУ-23-М №9175 від 07.03.2019.

На станції "Бурштин" Регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" у вагоні №52379914 було виявлено розукомплектування - відсутність головної частини повітророзподільника, в результаті чого вагон було направлено до "Експлуатаційного вагонного депо Коломия" на технічне обслуговування та оформлено повідомлення про ремонт форми ВУ-23-М №9174 від 07.03.2019.

На станції "Бурштин" Регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" у вагоні №62976154 було виявлено розукомплектування - відсутність авторежиму, в результаті чого вагон було направлено до "Експлуатаційного вагонного депо Коломия" на технічне обслуговування та оформлено повідомлення про ремонт форми ВУ-23-М №28 від 12.04.2019.

На станції "Бурштин" Регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" у вагоні №62976220 було виявлено розукомплектування - відсутність авторежиму, в результаті чого вагон було направлено до "Експлуатаційного вагонного депо Коломия" на технічне обслуговування та оформлено повідомлення про ремонт форми ВУ-23-М №27 від 12.04.2019.

На станції "Курахівка" Регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" у вагоні №56626856 було виявлено розукомплектування - відсутність авторегулятора, в результаті чого вагон було направлено до "Експлуатаційного вагонного депо Волноваха" на технічне обслуговування та оформлено повідомлення про ремонт форми ВУ-23-М №207 від 07.06.2019.

На станції "Курахівка" Регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" у вагоні №56223241 було виявлено розукомплектування - відсутність авторегулятора, в результаті чого вагон було направлено до "Експлуатаційного вагонного депо Волноваха" на технічне обслуговування та оформлено повідомлення про ремонт форми ВУ-23-М №2003 від 07.09.2019.

На станції "Лиман" Регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" у вагоні №62976246 було виявлено розукомплектування - відсутність головної частини повітророзподільника, в результаті чого вагон було направлено до "Лиманського вагонного депо" на технічне обслуговування та оформлено повідомлення про ремонт форми ВУ-23-М №1924 від 31.08.2019.

На станції "Лиман" Регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" у вагоні №52538998 було виявлено розукомплектування - відсутність головної частини повітророзподільника, в результаті чого вагон було направлено до "Лиманського вагонного депо" на технічне обслуговування та оформлено повідомлення про ремонт форми ВУ-23-М №1757 від 06.08.2019.

На станції "Курахівка" Регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" у вагоні №64058175 було виявлено розукомплектування - відсутність головної частини повітророзподільника, в результаті чого вагон було направлено до "Лиманського вагонного депо" на технічне обслуговування та оформлено повідомлення про ремонт форми ВУ-23-М №2174 від 14.09.2019.

На станції "Лиман" Регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" у вагоні №52179686 було виявлено розукомплектування - відсутність головної частини повітророзподільника, в результаті чого вагон було направлено до "Лиманського вагонного депо" на технічне обслуговування та оформлено повідомлення про ремонт форми ВУ-23-М №1667 від 24.01.2020.

На станції "Коростень" Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" у вагоні №52345915 було виявлено розукомплектування - відсутність головної частини повітророзподільника, в результаті чого вагон було направлено до "Вагонного депо Дарниця" на технічне обслуговування та оформлено повідомлення про ремонт форми ВУ-23-М №7317 від 28.03.2020.

На станції "Клепарів" Регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" у вагоні №62784780 було виявлено розукомплектування - відсутність авторежиму, в результаті чого вагон було направлено до "Експлуатаційного вагонного депо Клепарів" на технічне обслуговування та оформлено повідомлення про ремонт форми ВУ-23-М №1397 від 01.07.2020.

На станції "Сіль" Регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" у вагоні №52456910 було виявлено розукомплектування - разобладнання ручного гальма, в результаті чого вагон було направлено до "Лиманського вагонного депо" на технічне обслуговування та оформлено повідомлення про ремонт форми ВУ-23-М №33 від 20.07.2020.

На станції "Сіль" Регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" у вагоні №52690161 було виявлено розукомплектування - відсутність балочки авторежиму, в результаті чого вагон було направлено до "Лиманського вагонного депо" на технічне обслуговування та оформлено повідомлення про ремонт форми ВУ-23-М №81 від 29.07.2020.

На станції "Основа" Регіональної філії "Південна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" у вагоні №56968837 було виявлено розукомплектування - разобладнання авторежиму, в результаті чого вагон було направлено до "Вагонного депо Основа" на технічне обслуговування та оформлено повідомлення про ремонт форми ВУ-23-М №169 від 11.11.2020.

На станції "Сіль" Регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" у вагоні №52034956 було виявлено розукомплектування - відсутність балочки авторежиму, в результаті чого вагон було направлено до "Лиманського вагонного депо" на технічне обслуговування та оформлено повідомлення про ремонт форми ВУ-23-М №1656 від 25.11.2020.

На станції "Сіль" Регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" у вагоні №52426152 було виявлено розукомплектування - відсутність авторежиму та балочки авторежиму, в результаті чого вагон було направлено до "Лиманського вагонного депо" на технічне обслуговування та оформлено повідомлення про ремонт форми ВУ-23-М №46 від 21.12.2020.

Згідно з пунктами 20, 21 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 №113, пошкодження вантажного вагона - це порушення справного стану вагона або його складових частин унаслідок зовнішніх впливів, що перевищують рівні, установлені ГОСТ 22235-76, а також унесення змін у конструкції вагонів, заварювання дверей, люків, знімання бортів платформ, дверей напіввагонів, знімного устаткування вагонів тощо, свердління (пробивання, пропалювання) отворів для кріплення вантажів у деталях вагонів, а також кріплення до них вантажів за допомогою зварювання без дозволу залізниці.

Ремонт пошкодженого вагона здійснюється на підприємстві, що має право на виконання таких робіт, або на найближчому до місця пошкодження вагоноремонтному підприємстві. Перелік таких підприємств оприлюднюється у товарних конторах станцій обслуговування.

Позивач придбав деталі для встановлення на пошкоджені вагони загальною вартістю 118 620,00 грн, що підтверджується видатковими накладними № РН-000135 від 26.02.2019, № РН-000109 від 15.02.2019, № РН-000290 від 10.04.2019, № РН-000147 від 03.06.2019, № РН-000531 від 06.09.2019, № РН-000536 від 11.09.2019, № РН-000408 від 24.05.2019, № РН-000536 від 11.09.2019, № РН-000408 від 24.05.2019, № РН-000090 від 12.03.2020, № 732 від 01.07.2020, № 964 від 23.07.2020, № 1010 від 20.07.2020, № 1031 від 03.08.2020, № 1824 від 27.11.2020, № 1935 від 16.12.2020 та платіжними дорученнями № 13226 від 25.02.2019, № 1868 від 15.02.2019, № 13655 від 09.04.2019, № 14267 від 03.06.2019, № 15302 від 05.09.2019, № 15351 від 11.09.2019, № 14134 від 23.05.2019, № 17166 від 12.03.2020, № 17975 від 02.07.2020, № 18200 від 24.07.2020, № 18235 від 30.07.2020, № 18278 від 31.07.2020, № 19371 від 27.11.2020, № 19491 від 17.12.2020.

З матеріалів справи вбачається, що спірні вагони були відремонтовані, що підтверджується відповідними актами, копії яких наявні в матеріалах справи, а саме:

- у вагоні №56739667 встановлено головну частину повітророзподільника;

- у вагоні №52379914 встановлено головну частину повітророзподільника;

- у вагоні №62976154 встановлено авторежим;

- у вагоні №62976220 встановлено авторежим;

- у вагоні №56626856 встановлено авторегулятор;

- у вагоні №56223241 встановлено авторегулятор;

- у вагоні №62976246 встановлено головну частину повітророзподільника;

- у вагоні №52538998 встановлено головну частину повітророзподільника;

- у вагоні №64058175 встановлено головну частину повітророзподільника;

- у вагоні №52179686 встановлено головну частину повітророзподільника;

- у вагоні №52345915 встановлено головну частину повітророзподільника;

- у вагоні №62784780 встановлено авторежим;

- у вагоні №652456910 встановлено ручне гальмо;

- у вагоні №52690161 встановлено балочку авторежиму;

- у вагоні №56968837 встановлено авторежим;

- у вагоні №52034956 встановлено балочку авторежиму;

- у вагоні №52426152 встановлено авторежим та балочку авторежиму.

З матеріалів справи вбачається, що загальна сума робіт по встановленню (технічному обслуговуванню) деталей на пошкоджені вагони №№ 56739667, 52379914, 62976154, 62976220, 56626856, 56223241, 62976246, 52538998, 64058175, 52179686, 52345915, 62784780, 52456910, 52690161, 56968837, 52034956, 52426152 становить 43 275,81 грн.

В той же час, Акціонерне товариство "Українська залізниця" не заперечувало проти необхідності встановлення запасних частин, які позивач просив встановити у відповідних листах.

Крім того, в листах про направлення запасних частин Товариство з обмеженою відповідальністю "Керрілайн" просило не тільки встановити необхідні запчастини у вагонах №№ 56739667, 52379914, 62976154, 62976220, 56626856, 56223241, 62976246, 52538998, 64058175, 52179686, 52345915, 62784780, 52456910, 52690161, 56968837, 52034956, 52426152, а також провести їм модернізацію від розкрадання.

При цьому, у проведенні модернізації зацікавлено більше Акціонерне товариство "Українська залізниця", яке в разі встановлення розукомплектування вагонів відшкодовує ремонт відповідних вагонів.

Таким чином, доданими до матеріалів справи документами підтверджується понесення позивачем витрат на відновлення внаслідок розукомплектування вищезазначених вагонів, які належали та перебували в користуванні (оренді) позивача, при їх перевезенні відповідачем на загальну суму 161 895,81 грн.

Враховуючи незабезпечення відповідачем схоронності (збереження) вагонів при перевезенні, позивач просить суд стягнути з відповідача збитки у розмірі 161 895,81 грн (118 620,00 грн (придбані деталі) + 43 275,81 грн (технічне обслуговування).

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Статтею 224 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом (частина 1 статті 225 Господарського кодексу України).

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань та/або відшкодування позадоговірної шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.

Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Суд зазначає, що саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. При цьому, важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Разом з цим, вирішуючи спори про стягнення заподіяних збитків, перш за все потрібно з`ясувати правові підстави покладення на винну особу зазначеної майнової відповідальності. При цьому, слід відрізняти обов`язок боржника відшкодувати збитки, завдані невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання, що випливає з договору (стаття 623 Цивільного кодексу України), від позадоговірної шкоди, тобто від зобов`язання, що виникає внаслідок завдання шкоди (глава 82 Цивільного кодексу України).

Водночас необхідно враховувати, що можуть мати місце випадки, коли сторони перебувають у договірних відносинах, але заподіяння шкоди однією із сторін іншій стороні не пов`язане з виконанням зобов`язання, що випливає з цього договору. За таких обставин, незалежно від наявності договору, при вирішенні спору слід керуватися нормами Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України щодо відшкодування позадоговірної шкоди.

Правильне розмежування підстав відповідальності необхідне ще й тому, що розмір відшкодування збитків, завданих кредиторові невиконанням або неналежним виконанням зобов`язань за договором, може бути обмеженим (стаття 225 Господарського кодексу України), а при відшкодуванні позадоговірної шкоди, остання підлягає стягненню у повному обсязі (стаття 1166 Цивільного кодексу України).

Зазначене розмежування підстав відповідальності потрібне також тому, що збитки, заподіяні невиконанням договірних зобов`язань, повинен відшкодувати контрагент за договором, а позадоговірну шкоду відшкодовує особа, яка її завдала.

Дослідивши підстави звернення з даним позовом до суду, а також зміст позовних вимог, суд дійшов до висновку, що до спірних правовідносин слід застосовувати приписи статті 1166 Цивільного кодексу України, оскільки правовідносини, які виникли між сторонами у справі є не договірними, а деліктними. Позивач не був за спірними перевізними документами ані вантажовідправником, ані вантажоодержувачем.

Відповідно до частин першої та другої статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Статтею 1192 Цивільного кодексу України унормовано, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З урахуванням вищевикладеного, слід зазначити, що цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди, отже у даних позадоговірних (деліктних) правовідносинах презюмується вина залізниці у разі пошкодження прийнятого до перевезення вантажу (вагонів), якщо залізницею не буде доведено інше.

При цьому, порожні приватні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус "вантажу", і ними залізниця не має права розпоряджатися на свій розсуд, як вона розпоряджається вагонами загального парку залізниць, а зобов`язана доставити ці власні вагони на станцію призначення у цілісності та збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній.

Відповідно до статті 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не зміг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Статтею 23 Закону України "Про залізничний транспорт" встановлено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України. За незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Приймаючи до уваги вищенаведене, за результатом оцінки наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку про наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме протиправної бездіяльності відповідача, що виявилась у незабезпеченні збереженості (схоронності) належного позивачу майна (вагонів), завданої шкоди - пошкодження складових частин вагонів, та причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою.

В свою чергу, відповідачем не доведено суду належними та допустимими доказами, що пошкодження вищезазначених вагонів під час їх перевезення залізницею сталось не з вини відповідача. Разом з тим, поданими документами підтверджується, що відповідач прийняв вагони до перевезення без заперечень та зауважень, а обов`язок відповідача забезпечувати схоронність вагонів передбачена вимогами чинного законодавства, відповідно до яких залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами перевезення вантажів іншому підприємству.

Відповідно до пункту 22 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 113 від 25.02.1999 сума збитків за пошкодження вагона складається з:

- витрат на транспортування пошкодженого вагона від місця пошкодження до місця його ремонту в розмірі провізної плати, визначеної відповідно до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України, затвердженого наказом Міністерства транспорту України № 551 від 15.11.1999, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України № 828/4121 від 01.12.1999, з урахуванням коригувальних коефіцієнтів, що діють на момент транспортування;

- вартості ремонту пошкодженого вагона з урахуванням вартості втрачених та (або) пошкоджених частин;

- витрат на перевантаження вантажу з пошкодженого вагона, якщо його неможливо відремонтувати в навантаженому стані, які визначаються за калькуляцією вартості робіт, що надається разом з розрахунком збитків;

- плати за користування вагоном за нормативний час перебування пошкодженого вагона в деповському, капітальному ремонті або технічному обслуговуванні з відчепленням (додаток 9), визначеної за ставками плати за користування вагонами згідно з пунктом 14 цих Правил.

Стаття 224 Господарського кодексу України зобов`язує учасника господарських відносин, який порушив господарські зобов`язання або встановлені вимоги, які стосуються здійснення господарської діяльності, відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушені. Під збитками розуміються витрати, здійсненні уповноваженою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не отримані їй доходи, які уповноважена сторона отримала б у разі належного виконання зобов`язання або дотримання правил здійснення господарської діяльності іншою стороною.

За приписами статті 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у разі порушення його цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитки визначаються, як втрата, яку особа отримала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила чи повинна зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально отримати при звичайних обставинах, якщо б його право не було порушено (упущена вигода).

Статтею 225 Господарського кодексу України визначений вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково втрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Позивачу потрібно довести суду факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов`язань та причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням зобов`язань та заподіяними збитками.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань та/або відшкодування позадоговірної шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.

Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Відповідно до статті 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не зміг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Суд зазначає, що статтею 924 Цивільного кодексу України встановлено принцип винності перевізника за втрату, нестачу, псування й пошкодження вантажу, який є загальним для всіх видів транспорту і обов`язок доведення своєї невинуватості лежить саме на перевізнику.

Статтею 23 Закону України "Про залізничний транспорт" встановлено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України. За незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

За приписами статті 110 Статуту залізниць України залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Відповідно до статті 114 Статуту залізниць України залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме за псування і пошкодження - у розмірах тієї суми, на яку було зниженого його вартість.

Згідно статті 126 Статуту залізниць України за пошкодження залізницею вагонів або контейнерів, що належать підприємствам, залізниця несе матеріальну відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди.

Судом відхилено доводи відповідача в частині відсутності у позивача підстав для пред`явлення позову з приводу пошкодження вантажу з тих причин, що Товариство не є стороною (вантажовідправником чи вантажоодержувачем) за договором перевезення вантажу (згідно із залізничними накладними), оскільки відповідач помилково ототожнює спірні правовідносини відшкодування позадоговірної шкоди (статті 1166, 1192 Цивільного кодексу України), які виникли між сторонами, з правовідносинами відшкодування збитків, завданих невиконанням договірного зобов`язання, які є предметом окремого правового регулювання (статті 22, 623 Цивільного кодексу України).

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.01.2020 у справі №910/5827/19 та від 20.02.2020 у справі №910/313/19.

Суд має зазначити, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджується факт придбання позивачем деталей необхідних для виконання ремонту пошкоджених вагонів, а саме видатковими накладними та платіжними дорученнями.

Факт передачі придбаних позивачем для встановлення їх замість відсутніх деталей на розукомплектованих вагонах структурним підрозділам "Експлуатаційного вагонного депо Коломия", "Експлуатаційного вагонного депо Клепарів" Регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", "Експлуатаційного вагонного депо Волноваха", "Лиманського вагонного депо" Регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", "Вагонного депо Дарниця" Регіональної філії "Південно-західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", "Вагонного депо Основа" Регіональної філії "Південна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" та встановлення їх на зазначені вище вагони підтверджується копіями актів приймання-передачі запасних частин, повідомленнями форми ВУ-36М та актами виконаних робіт, підписаними позивачем та виконавцем таких робіт без зауважень та скріпленими печатками сторін.

Таким чином, доводи відповідача в частині недоведеності витрат позивача на ремонт вагонів не відповідає фактичним обставинам.

Приймаючи до уваги вищенаведене, суд дійшов висновку про наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме протиправної бездіяльності відповідача, що виявилась у незабезпеченні збереженості (схоронності) належного позивачу майна (вагонів), завданих збитків - пошкодження складових частин вагонів, та причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою.

Враховуючи наведене, суд задовольняє позовні вимоги про стягнення з відповідача 161 895,81 грн збитків.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача 8 000,00 грн витрат на правничу допомогу.

У відповідності до частини першої статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною третьою статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Позивач та Адвокатське бюро "Олега Сулімова" (виконавець) 01 березня 2018 року уклали договір про надання правничої допомоги № 0203, за яким виконавець бере на себе зобов`язання надавати професійну правничу допомогу, а позивач зобов`язаний оплатити замовлення.

Відповідно до пункту 3.1. договору за надання правничої допомоги позивач сплачує виконавцю винагороду в розмірі, яка визначається додатком № 1 до цього договору.

Згідно з пунктом 1 додаткової угоди № 16 від 11.11.2022 до договору № 0203 від 01.03.2018 вартість послуг виконавця за надання професійної правничої допомоги, пов`язаної з підготовкою та поданням позовної заяви до Господарського суду міста Києва про стягнення збитків з Акціонерного товариства "Українська залізниця" буде складати 8 000,00 грн.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, позивачем надано копію акту здачі-прийняття надання послуг від 11 листопада 2022 року на суму 8 000,00 грн та платіжне доручення № 15 від 11.11.2022 на суму 8 000,00 грн.

Відповідно до частини шостої статті 126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідачем не подано до суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Приймаючи до уваги викладене, з огляду на заявлену ціну позову та розмір витрат на послуги адвоката, враховуючи обсяг наданих адвокатом послуг, суд дійшов висновку, що розмір заявлених витрат на відшкодування адвокатських послуг є співрозмірним із предметом позову та ступенем складності справи та підлягають задоволенню у повному обсязі на суму 8 000 грн 00 коп.

Згідно з частиною 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, статтею 123, статтею 129, статтями 232-233, статтями 237-238, статтею 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5, ідентифікаційний код 40075815) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Керрілайн" (02093, м. Київ, вул. Бориспільська, 26Б, оф. 24, ідентифікаційний код 38327642) збитки у розмірі 161 895 (сто шістдесят одна тисяча вісімсот дев`яносто п`ять) грн 81 коп., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000 (вісім тисяч) грн 00 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн 00 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.Ю.Кирилюк