ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"01" лютого 2023 р.м. Одеса Справа № 916/3342/22

Господарський суд Одеської області у складі: суддя Волков Р.В.,

при секретарі судового засідання Дюльгер С.В.,

розглянувши справу № 916/3342/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» (54017, Миколаївська обл., м. Миколаїв, вул. Погранична, 39/1; )

до відповідача: Кілійського міжрайонного управління водного господарства (68300, Одеська обл., Кілійський район, м. Кілія, вул. Богдана Хмельницького, 78; )

про стягнення 1 066 427,49 грн;

представники сторін:

від позивача не з`явився,

від відповідача не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія», звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Кілійського міжрайонного управління водного господарства, в якому з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог просить стягнути з відповідача 1 066 427,49 грн заборгованості за спожиту в період з вересня по жовтень 2022 року електричну енергію.

В обґрунтування позову посилається на неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за Договором про постачання електричної енергії № 100/60 від 17.08.2022.

Ухвалою від 19.12.2022 позовну заяву (вх. № 3455/22 від 09.12.2022) Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення виявлених недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали шляхом надання до суду належних доказів, які підтверджують відправлення відповідачу копії позовної заяви і доданих до неї документів листом з описом вкладення (з урахуванням вимог даної ухвали).

29.12.2022 до суду надійшла заява позивача про усунення недоліків, до якої було додано належні докази, які підтверджують відправлення відповідачу копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Ухвалою від 03.01.2023 прийнято позовну заяву (вх. № 3455/22 від 09.12.2022) Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» до розгляду, відкрито провадження у справі № 916/3342/22, яку ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 01.02.2023, запропоновано відповідачу подати відзив.

13.01.2023 до канцелярії суду надійшла заява відповідача про розгляд справи без його участі. У заяві відповідач повідомив, що з позовними вимогами позивача згоден.

24.01.2023 на електронну пошту суду надійшла заява позивача про розгляд справи без його участі.

25.01.2023 до канцелярії суду надійшла заява відповідача про розгляд справи без його участі, в якій він повідомив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 46 ГПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Аналогічна за змістом норма щодо наявності у відповідача права визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві, закріплена у ч. 1 ст. 191 ГПК України.

Частина 4 вказаної статті також зазначає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Частинами 3, 4 ст. 185 ГПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 191, 192 цього Кодексу.

Судом враховано, що заяви Кілійського міжрайонного управління водного господарства (вх. № 1262/23 від 13.01.2023 та вх. № 2511/23 від 25.01.2023) фактично є заявами про визнання відповідачем позовних вимог.

01.02.2023 судом складено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

17.08.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» та Кілійським міжрайонним управлінням водного господарства укладено Договір про постачання електричної енергії споживачу № 100/60 (далі Договір), згідно з п. 2.1. якого постачальник (позивач) зобов`язується поставити споживачу (відповідачу) у 2022 році за ДК 021:20-5 Електрична енергія (далі товар) для забезпечення потреб споживача, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість електричної енергії у розмірі, строки та порядку, що визначені Договором.

Згідно зі ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Договір набуває чинності з дати підписання сторонами та скріплення їх підписів печатками та діє па строк дії воєнного стану в Україні та шістдесят днів після його закінчення. Бюджетні зобов`язання за цим договором діють до завершення бюджетного року (п. 13.1. Договору).

Пунктом 4 Комерційної пропозиції передбачено, що постачальник до 6 числа наступного за розрахунковим місяцем надає споживачу рахунок на оплату за фактично спожиту електричну енергію у попередньому місяці. Платіжний документ формується постачальником безкоштовно. Платіжні документи на оплату надаються споживачу електронною поштою, факсимільним зв`язком, поштовим зв`язком, кур`єром чи іншими способами з використанням інформаційних технологій у системі документообігу у порядку, передбаченому Договором. Якщо рахунок за електроенергію не був отриманий споживачем на 6 (шостий) робочий день місяця наступного після розрахункового - він вважається таким, що вручений постачальником споживачу та споживач вважається таким, що з нами ознайомлений.

Оплата рахунка постачальника за цим Договором має бути здійснена споживачем після оплатою протягом 7 (семи) банківських днів з моменту отримання його споживачем, з можливістю відстрочення до 60 календарних днів оплати отриманого споживачем рахунку (п. 5.6. Договору).

Як зазначив у позовній заяві позивач, за відстроченням оплати рахунків за спожиту електричну енергію відповідач не звертався.

Позивач вказав, що у вересні 2022 відповідач спожив електричну енергію у кількості 706218кВт*год на суму 3 213 892,09 грн. У жовтні 2022 відповідач спожив електричну енергію у кількості 225607кВт*год на суму 1 006 903.02 грн.

Відповідні акти прийняття-передавання товарної продукції (підписані позивачем) разом з виставленими рахунками містяться у матеріалах справи (а.с. 24-25, 30-31).

Відповідно до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно п. 4.21 ПРРЕЕ оплата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію має здійснюватись згідно із строками, встановленими договором та сформованим відповідним учасником роздрібного ринку платіжним документом.

Відповідно до п. 5.2.1 ПРРЕЕ електропостачальник має право на своєчасне та в повному отримання коштів за продану електричну енергію відповідно до укладених договорів. Пунктом 5.5.5 ПРРЕЕ передбачено, що споживач електричної енергії зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач здійснив часткову оплату за спожиту по Договору електричну енергію на загальну суму 3 154 367,62 грн (платіжні доручення а.с. 27-29, 61-62).

Щодо вищевказаних обставин відповідач не заперечував, а навпаки, як вже було зазначено, фактично визнав позовні вимоги.

Частиною 1 ст. 73 ГПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1-2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з матеріалів справи, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав чи інтересів інших осіб, а тому є можливим застосування ч.4 ст. 191 ГПК України стосовно ухвалення рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Частиною 1 ст. 130 ГПК України та частиною 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» визначено, що у разі, зокрема, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Крім того, за загальним правилом, встановленим ст. 129 ГПК України, у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.

Першочергово у позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача 1 624 989,44 грн. За вказану майнову вимогу позивачем було сплачено 24 374,84 грн судового збору, згідно з платіжним дорученням № 16323 від 30.11.2022.

В подальшому позивач звернувся до суду із заявою про зменшення позовних вимог.

З урахуванням заяви про зменшення позовних вимог позивач просив стягнути з відповідача 1 066 427,49 грн заборгованості.

Ухвалою від 03.01.2023 позивачу за його клопотанням було повернуто 6095,43 грн судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», а саме у зв`язку зі зменшенням позовних вимог.

Сплаченим у даній справі залишився судовий збір у сумі 15 996,42 грн.

Отже, суд вважає доцільним розподілити судові витрати у справі наступним чином: 50 відсотків сплаченого судового збору у сумі 7 998,21 грн підлягає поверненню позивачу з державного бюджету, а решта 50 відсотків підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76, 77, 78, 86, 91, 129, 130, ч. ч. 3, 4 ст. 185, 191, 232, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» (54017, Миколаївська обл., м. Миколаїв, вул. Погранична, 39/1; ) до Кілійського міжрайонного управління водного господарства (68300, Одеська обл., Кілійський район, м. Кілія, вул. Богдана Хмельницького, 78; ) про стягнення 1 066 427,49 грн задовольнити.

2. Стягнути з Кілійського міжрайонного управління водного господарства (68300, Одеська обл., Кілійський район, м. Кілія, вул. Богдана Хмельницького, 78; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» (54017, Миколаївська обл., м. Миколаїв, вул. Погранична, 39/1; ) 1 066 427,49 грн заборгованості, 7 998,21 грн витрат зі сплати судового збору.

3. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» (54017, Миколаївська обл., м. Миколаїв, вул. Погранична, 39/1; ) з Державного бюджету України через Управління Державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області (65009, м. Одеса, вул. Черняховського, 6, ) судовий збір у сумі 7 998,21 грн, сплачений згідно з платіжним дорученням № 16323 від 30.11.2022.

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступну та резолютивну частини рішення складено 01 лютого 2023 р. Повний текст рішення складено та підписано 07 лютого 2023 р.

Суддя Р.В. Волков