ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
"02" лютого 2023 р. м. Житомир Справа № 906/617/22
Господарський суд Житомирської області у складі:
судді Вельмакіної Т.М.
при секретарі судового засідання Антоновій О.В.,
розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом:
Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЗ-ОІЛ ЕНЕРДЖІ"
до Фізичної особи - підприємця Козюна Святослава Григоровича
про стягнення 7 343,63 грн
за участю представників сторін:
від позивача: Павленко М.В. - довіреність від 15.04.2022 (в режимі відеоконференції);
від відповідача: не прибув,
06.12.2022 судом ухвалено рішення, яким позов задоволено, стягнуто з Фізичної особи - підприємця Козюна Святослава Григоровича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЗ-ОІЛ ЕНЕРДЖІ" 7343,63 грн боргу за поставлену електричну енергію та 2481,00 грн судового збору.
30.01.2023 у даній справі судом видано наказ.
Ухвалою від 07.12.2022 суд призначив судове засідання для розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення на 20.12.2022.
Ухвалою від 20.12.2022 відкладено розгляд заяви на 05.01.2023, у зв`язку з необхідністю надання доказів її направлення відповідачу.
Ухвалою від 05.01.2023, враховуючи заяву представника боржника та думку представника позивача, суд відклав судове засідання на 02.02.2023.
В судовому засіданні 02.02.2023 представник позивача заяву про ухвалення додаткового рішення підтримав.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, 02.02.2023 надіслав суду заяву №3 від 02.02.2022 про відкладення розгляду заяви, у зв`язку з перебуванням на невідкладних слідчих діях за межами міста Житомира (а.с. 136).
Суд враховує, що ухвалою від 05.01.2023, за заявою відповідача суд уже відкладав розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення, з урахуванням конкретних дат, які останній просив врахувати при визначенні наступної дати судового засідання (а.с. 126). До того ж, явка представника відповідача в судове засідання обов`язковою не визнавалася і він не був позбавлений можливості надати відповідну письмову позицію з приводу заяви про ухвалення додаткового рішення.
Водночас, за ч.4 ст. 244 ГПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
За вказаного, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення та вважає за можливе здійснити її розгляд без участі представника відповідача.
Розглядаючи заяву щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує таке.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Частиною 8 статті 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Судом встановлено, що позивач дотримався вимог частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, оскільки представником позивача у встановлений строк подано відповідну заяву та докази понесення таких витрат.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (ч.1 ст.16 ГПК України).
Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч.2 ст.16 ГПК України).
Відповідно до ч.3 ст.123 ГПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (ч. 1 ст. 16 ГПК України).
Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.
У матеріалах справи міститься копія довіреності від 15.04.2022, виданої Павленко Мар`яні Василівні на представництво інтересів ТОВ "ГАЗ-ОІЛ ЕНЕРДЖІ" у судах загальної юрисдикції, господарських судах, адміністративних судах, апеляційних судах, Верховному суді при здійсненні правосуддя у формі цивільного, господарського, адміністративного та кримінального судочинства, у правоохоронних органах...(а.с. 31) та копія Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЧК №001416 від 15.04.2022 (а.с. 102-103).
Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (ч.1 ст.26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
За приписами частини 3 статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Положеннями п.3 ч.1 ст.3, ст.6 ЦК України закріплено принцип свободи договору.
У матеріалах справи міститься копія Договору про надання правової допомоги від 15.04.2022, укладеного адвокатом Павленко Мар`яною Василівною (адвокат) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ГАЗ-ОІЛ ЕНЕРДЖІ", згідно п. 2.1.1. якого адвокат зобов`язується надати правову допомогу, в тому числі, за окремими дорученнями клієнта.
За п. 4.2. Договору, гонорар адвоката погоджується за взаємною згодою сторін, оформлюється актами про надання правової допомоги та оплачується клієнтом після підписання сторонами таких актів в національній валюті України, шляхом перерахування відповідних сум на п/р адвоката.
Факт отримання відповідачем адвокатських послуг підтверджується актом приймання-передачі виконаних робіт/наданих послуг (надання правової допомоги по договору від 15.04.2022) від 07.12.2022.
Згідно з вказаним актом, адвокатом в межах даної судової справи були надані, а клієнтом отримані наступні послуги: правова допомога, а саме: консультація з вивченням документів, підготовка, складання та направлення запитів, листів, позовної заяви, розрахунків ціни електроенергії, погодинного споживання, погодинного фактичного споживання з урахуванням цін купівлі-продажу е/е на РДН по ОЕС, розрахунку небалансів; супроводження справи №906/617/22 у Господарському суді Житомирської області.
Відповідно до ч.1 ст.15 Господарського процесуального кодексу України, пропорційність у господарському суді, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
У ч. 2. ст. 126 ГПК України зазначено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
За змістом частини 4 статті 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно ч.5 ст.129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (аналогічну позицію містить постанова Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі N 922/445/19).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" також зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.11.2021 у справі №910/7520/20).
Такі докази, відповідно до ч.1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Розглядаючи заяву по суті, суд враховує, що до акту приймання-передачі виконаних робіт/наданих послуг (надання правової допомоги по договору від 15.04.2022) від 07.12.2022 (а.с. 100) включено підготовку, складання та направлення запитів, листів, позовної заяви, розрахунків ціни електроенергії, погодинного споживання, погодинного фактичного споживання з урахуванням цін купівлі-продажу е/е на РДН по ОЕС, розрахунку небалансів. Однак, з перерахованих в акті приймання-передачі виконаних робіт/наданих послуг документів, крім позовної заяви, додано лише копію запиту №22/05-939 від 05.05.2022, за підписом директора ТОВ "ГАЗ-ОІЛ ЕНЕРДЖІ", адресованого Керівнику АТ "Житомиробленерго", про надання офіційно завірених відомостей про обсяги фактичного споживання ФОП Козюном Святославом Ігоровичем за період березень-квітень 2022 (а.с. 15). Вказані в акті приймання-передачі виконаних робіт/наданих послуг розрахунки також відсутні. До того ж, оскільки під час розгляду справи суд встановив, що заявлена до стягнення заборгованість виникла на підставі виставлених ще за березень і квітень 2022 року рахунків на оплату, яка була також частково сплачена, та з урахуванням відсутності будь - яких заперечень відповідача щодо зазначених у цих рахунках обсягів фактичного споживання електроенергії, суд не встановив необхідності як для направлення вищевказаного запиту, так і для здійснення зазначених вище розрахунків.
Керуючись статтями 123, 126, 129, 233-235 ГПК України, господарський суд
1. Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЗ-ОІЛ ЕНЕРДЖІ" про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
Додаткове рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного додаткового рішення.
Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне додаткове рішення складено: 10.02.23
Суддя Вельмакіна Т.М.
1 - до справи;
2,3 - сторонам (рек.).