ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"30" січня 2023 р.м. Одеса Справа № 916/2587/22

Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Д.О.
секретар судового засідання Христенко А.О.
при розгляді справи за позовом: Військової академії (м. Одеса) ( АДРЕСА_1 )

до відповідача: Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 ) ( АДРЕСА_3 )

про стягнення 14224,50 грн, за участю представників учасників справи:
від позивача: ОСОБА_1 ;

від відповідача: ОСОБА_2

УСТАНОВИВ:

Військова академія звернулась до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 ), в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 14224,50 грн.

Позиції учасників справи
В обґрунтування підстав позову позивач посилається на обставину порушення відповідачем строків здійснення компенсації витрат позивача, пов`язаних з наданням послуг з харчування військовослужбовців відповідача під час відбування покарання на гауптвахті у військовій частині НОМЕР_2 .

29.12.2022 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 44-50, т.1), в якому останній просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідач у відзиві обставину щодо перебування військовослужбовців ВЧ НОМЕР_1 у 2016 році на гауптвахті для відбування покарання не заперечив, при цьому відповідач зазначає, що згідно даних позивача серед вказаних ним військовослужбовців значиться молодший сержант ОСОБА_3 , проте військову службу у ВЧ НОМЕР_1 така особа не проходила, в цей же час відповідач зазначає, що у ВЧ НОМЕР_1 проходив військову службу молодший сержант ОСОБА_4 . Між цим, як вбачається зі змісту відзиву, заперечення відповідача щодо позовних вимог зводяться до того, що позивачем рахунок для оплати спірної суми був направлений лише з листом від 20.12.2019, тобто більш ніж через три роки після останньої дати перебування на гауптвахті військовослужбовця. Так, у тексті відзиву відповідач зазначає, що рахунок позивачем був направлений після спливу терміну позовної давності, встановленої в три роки, проте відповідачем не заявлено суду про застосування строку позовної давності до вимог позивача у прохальній частині відзиву або в окремій заяві.

Під час розгляду справи по суті представник позивача заявлені до відповідача вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача проти позову заперечував та просив суд відмовити позивачу у його задоволенні.

Процесуальні дії у справі
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 10.10.2022 позовну заяву Військової академії (м. Одеса) було залишено без руху із встановленням позивачу строку для усунення виявлених судом недоліків.

Приймаючи до уваги усунення позивачем недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, ухвалою суду від 01.11.2022 позовну заяву Військової академії (м. Одеса) було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/2587/22; ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін; призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 24.11.2022 о 14:30.

Судове засідання, призначене судом на 24.11.2022 о 14:30, не відбулось, у зв`язку з відсутністю електропостачання в будівлі суду. Ухвалою суду від 28.11.2022 судом було призначено підготовче засідання у цій справі на 13.12.2022 о 09:30.

Судове засідання 13.12.2022 о 09:30 не відбулось, у зв`язку з відсутністю електропостачання в будівлі суду. Ухвалою суду від 13.12.2022 судом було призначено підготовче засідання у цій справі на 16 січня 2022 року о 12:15.

16.01.2023 судом було проголошено протокольну ухвалу про перерву в судовому засіданні до 30.01.2023 о 12:00.

30 січня 2023 року у судовому засіданні судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Обставини справи
Відповідно до наявної в матеріалах справи телеграми (а.с. 5, т.1) заступником командувача Сухопутних військ Збройних Сил України з матеріально-технічного забезпечення генерал-майором ОСОБА_5 було надано розпорядження від 26.07.2012 № 116/10/173мтз щодо зарахування Військовою академією на продовольче, речове забезпечення та забезпечення пально-мастильними матеріалами особового складу Військової частини НОМЕР_3 та військових частин, що знаходились у неї на відповідних видах забезпечення.

Як встановлено судом з матеріалів справи та вказане визнається сторонами, у 2016 році військовослужбовці Військової частини НОМЕР_1 відбували покарання на гауптвахті у Військовій частині НОМЕР_2 . Відповідно до рахунку позивача № 14/1/24 без дати (а.с. 8, т.1) всього покарання відбували п`ять військовослужбовців:

1) солдат ОСОБА_6 з 15.04.2016 по 13.08.2016;

2) старший лейтенант ОСОБА_7 з 25.05.2016 по 24.09.2016;

3) старший сержант ОСОБА_8 з 09.09.2016 по 14.09.2016;

4) солдат ОСОБА_9 з 25.10.2016 по 28.10.2016;

5) молодший сержант ОСОБА_3 з 13.03.2016 по 15.03.2016.

За здійсненим позивачем розрахунком грошові витрати останнього на харчування вищевказаних військовослужбовців становлять 14224,50 грн. Відповідач обставину проходження цими військовослужбовцями покарання у зазначеному позивачем періоді та вірність здійсненого позивачем розрахунку не заперечив.

На підтвердження направлення рахунку на суму 14224,50 грн позивач до матеріалів справи долучив лист від 28.01.2020 № 14/1/32 (а.с. 6-7, т.1). Обставина ухилення відповідача від здійснення оплати вартості витрат позивача на харчування військовослужбовців Військової частини НОМЕР_1 стала підставою для звернення позивача до суду з позовом, що розглядається в межах цієї справи. Доказів направлення / отримання цього листа матеріали справи не містять. Водночас, у справі міститься лист відповідача, в якому останній наголошує, що 30.01.2020 до Військової частини НОМЕР_1 надійшов лист позивача від 20.12.2019 № 14/1/246 щодо проведення розрахунку за харчування військовослужбовців відповідно до наданого акту № 14/1/254 без дати та рахунку № 14/1/241 без дати на загальну суму 14224,50 грн, проте відповідач заперечив наявність підстав для здійснення оплати рахунку, з огляду на пропуск позивачем терміну трирічної позовної давності. Також відповідач наголосив, що до Військової частини НОМЕР_1 не надходили жодні повідомлення щодо виявлених порушень під час прийняття військовослужбовців на гауптвахту, а також не надходили жодні документи щодо проведення розрахунку за харчування військовослужбовців частини. При цьому відповідач повідомив позивача, що: 1) солдат ОСОБА_6 виключений зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення 15.08.2016 наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 162; 2) старший лейтенант ОСОБА_7 виключений зі списків особового складу частини усіх видів забезпечення 05.10.2016 наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 203; 3) старший сержант ОСОБА_8 виключений зі списків особового складу частини усіх видів забезпечення 23.10.2016 наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 241; 4) старший солдат ОСОБА_9 виключений зі списків особового складу частини усіх видів забезпечення 28.10.2016 наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 225; 5) молодший сержант ОСОБА_3 виключений зі списків особового складу частини усіх видів забезпечення 11.08.2017 наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 180.

Під час розгляду справи відповідач визнав обставину отримання рахунку на спірну суму разом з актом 30.01.2020.

Законодавство, застосоване судом до спірних відносин
За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов`язань містяться і у ч. 1, 7 ст.193 ГК України.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

За змістом п. 6.10 Розділу VI Інструкції про порядок і умови утримання засуджених, узятих під варту та затриманих військовослужбовців, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 26.09.2013 № 656 (в редакції, чинній на момент проходження покарання військовослужбовцями на гауптвахті та на час отримання відповідачем акту та рахунку), забезпечення харчуванням (гарячою їжею) засуджених офіцерів, військовослужбовців старшинського, сержантського та рядового складу військової служби за контрактом, військовослужбовців строкової військової служби, які відбувають покарання на гауптвахті, здійснюється за нормою № 1-загальновійськова, відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 29 березня 2002 року № 426 "Про норми харчування військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань та осіб рядового, начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту та Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації" через військову частину, до якої прикріплена на продовольче забезпечення гауптвахта. Добова відомість зарахування та зняття засуджених, узятих під варту та затриманих військовослужбовців з продовольчого забезпечення (додаток 27) щодня подається начальником гауптвахти у військову частину, на продовольчому забезпеченні якої знаходиться гауптвахта. При цьому у цих відомостях окремим рядком зазначається кількість військовослужбовців, які харчуються за плату. На продовольче забезпечення засуджені військовослужбовці, які тримаються на гауптвахті, зараховуються наказом командира військової частини (на продовольчому забезпеченні якої знаходиться гауптвахта) встановленим порядком. Військовою частиною для відшкодування витрат за харчування та утримання засуджених військовослужбовців інших військових формувань, які відбувають покарання на гауптвахті, у двох примірниках оформлюються рахунок та акт на відшкодування витрат на утримання військовослужбовців, військовозобов`язаних інших військових формувань (далі - Акт) (у тому числі за надання послуг під час проходження стаціонарного лікування в закладах охорони здоров`я Міністерства оборони України) на підставі розрахунків відповідних служб. Ці рахунок та Акт надсилаються у військову частину відповідного військового формування, в якій проходить (проходив) військову службу засуджений військовослужбовець, для проведення оплати (2 примірники Акта, скріплені гербовою печаткою військової частини іншого військового формування, повертаються до військової частини, на продовольчому забезпеченні якої знаходиться гауптвахта).Військова частина іншого військового формування у 10-денний строк з дня надходження рахунка на підставі складеного Акта перераховує кошти військовій частині, на забезпеченні якої знаходиться гауптвахта. Отримані кошти за відшкодування витрат на харчування та утримання засуджених військовослужбовців військова частина перераховує у повному обсязі на відповідний рахунок Міністерства оборони України.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 1 статті 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позиція суду
Предметом позову у цій справі є вимоги позивача до відповідача про стягнення з останнього суми коштів у розмірі витрат позивача, пов`язаних з наданням послуг з харчування військовослужбовців відповідача під час відбування ними покарання на гауптвахті у військовій частині НОМЕР_2 .

Як встановлено судом, на час виникнення спірних правовідносин, а саме знаходження військовослужбовців на гауптвахті (з 13.03.2016 по 28.10.2016), був чинний наказ Міністерства оборони України від 26.09.2013 № 656 «Про затвердження Інструкції про порядок та умови тримання засуджених, узятих під варту та затриманих військовослужбовців». Зі змісту цієї Інструкції вбачається, що підставою для відшкодування коштів на харчування військовій частині, на забезпеченні якої знаходиться гауптвахта, є складений відповідно до вимог згаданої Інструкції рахунок та акт на відшкодування витрат, які надсилаються у військову частину відповідного військового формування, в якій проходить (проходив) військову службу засуджений військовослужбовець, для проведення оплати. Ця інструкція визначає, що військова частина відповідного військового формування, в якій проходить (проходив) військову службу засуджений військовослужбовець, здійснює перерахунок коштів військовій частині, на забезпеченні якої знаходиться гауптвахта, у 10-денний строк з дня надходження рахунка на підставі складеного акту.

Під час розгляду справи суд встановив, що відповідач акт та рахунок на відшкодування спірних коштів отримав від позивача 30.01.2020. Ця обставина підтверджується наявним у справі листом відповідача від 30.01.2020 № 3/12-281 (а.с. 9-10, т.1) та була визнана представником відповідача у судовому засіданні. При цьому, з викладених відповідачем пояснень вбачається, що зазначені позивачем у рахунку військовослужбовці, на час відбування покарання, ще не були виключені зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 та усіх видів забезпечення.

Отже, оскільки позивачем доведена обставина настання у відповідача строку для здійснення перерахунку спірних коштів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню судом. В цей же час суд відзначає, що доводи відповідача щодо прострочення позивачем строків для направлення рахунку не ґрунтуються на нормах законодавства та / або договірних правовідносинах сторін, а є лише вільним тлумаченням відповідачем норм Інструкції та ЦК України. При цьому суд зауважує, що положення ст. 256, 257 ЦК України встановлюють трирічний строк позовної давності саме для звернення особи до суду за захистом порушених прав, який, у спірних відносинах, починає перебіг зі спливу 10-денного строку для оплати рахунку та акту, тобто з 10.02.2020 (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

З урахуванням викладеного суд відзначає, що позивач з позовною заявою у спірних відносинах звернувся в межах строку позовної давності, визначеної законом, при цьому суд також звертає увагу, що відповідач щодо позовної давності лише зазначав у своїх поясненнях у відзиві на позов, проте окремо щодо застосування позовної давності суду не заявив.

За вищевикладених обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги Військової академії (м. Одеса) до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України слід задовольнити повністю та стягнути з відповідача на користь позивача основний борг в сумі 14224,50 грн.

Розподіл судових витрат
Згідно з ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приймаючи до уваги задоволення в повному обсязі позовних вимог позивача, судовий збір в сумі 2481,00 грн слід покласти на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст. 129, 231, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 ) ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) на користь Військової академії (м. Одеса) (Фонтанська дорога, 10, м. Одеса, 65009, ) основний борг в сумі 14224 /чотирнадцять тисяч двісті двадцять чотири/грн 50 коп та судовий збір в сумі 2481 /дві тисячі чотириста вісімдесят одну/грн 00 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Повний текст рішення складено 06 лютого 2023 р.

Суддя Д.О. Бездоля