ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

06 лютого 2023 року м. Черкаси справа № 925/1577/20(925/129/23)

Суддя Господарського суду Черкаської області Боровик С.С., розглянувши заяву ліквідатора товариства з обмеженою відповідальністю «Колос 14», арбітражного керуючого Носань Наталії Сергіївни, про вжиття заходів забезпечення позову

до приватного підприємства «Іріда»

про визнання недійсним договору купівлі-продажу та застосування наслідків недійсності правочину,

ВСТАНОВИВ:

Ліквідатор товариства з обмеженою відповідальністю «Колос 14», арбітражний керуючий Носань Наталія Сергіївна, звернулась до Господарського суду Черкаської області із позовною заявою до приватного підприємства «Іріда» визнання недійсним договору купівлі-продажу та застосування наслідків недійсності правочину.

Одночасно з пред`явленням позову арбітражний керуючий Носань Наталія Сергіївна подала заяву про вжиття заходів забезпечення позову, в якій просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на оприскувач причіпний марки JOHN DEERE M732, рік випуску 2015, заводський номер НОМЕР_1 та заборонити відповідачу, приватному підприємству «ІРІДА» (, бул. Шевченка, буд. 200, м. Черкаси, 18000), здійснювати будь-які дії з оприскувачем причіпний марки JOHN DEERE M732, рік випуску 2015, заводський номер НОМЕР_1 , зокрема: відчужувати сільськогосподарську техніку в будь-який спосіб, змінювати власника сільськогосподарської техніки, передавати сільськогосподарську техніку в заставу, оренду третім особам, передавати сільськогосподарську техніку до статутного капіталу будь-яких юридичних осіб, вчиняти будь-які реєстраційні дії, пов`язані із зміною власника сільськогосподарської техніки.

В обґрунтування заяви про вжиття заходів забезпечення позову ліквідатор товариства з обмеженою відповідальністю «Колос 14», арбітражний керуючий Носань Наталія Сергіївна, вказала наступне.

- в ході процедури розпорядження майном стало відомо від Головного управління Держпродспоживслужби в Черкаській області про те, що боржником ТОВ «КОЛОС 14», було знято з реєстрації належну товариству сільськогосподарську техніку, та в подальшому перереєстровано її на користь ПП «ІРІДА»;

- згідно наданих Головним управлінням Держпродспоживслужби в Черкаській області документів вбачається, що між ТОВ «КОЛОС 14» та ПП «ІРІДА» укладено договір купівлі-продажу зазначеної вище техніки;

- на момент укладення спірного правочину, керівником ПП «ІРІДА» являвся ОСОБА_1 , який одночасно із цим являється засновником ТОВ «КОЛОС 14», тим самим, в силу положень ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства, являється заінтересованою особою стосовно боржника;

- внаслідок дій ТОВ «КОЛОС 14», вчинених на користь ПП «ІРІДА», щодо відчуження сільськогосподарської техніки, товариство позбулось будь-якого рухомого майна, яке входило до складу його майнових активів, тим самим ТОВ «КОЛОС 14» позбавило себе можливості використати наявне майно для погашення кредиторської заборгованості перед ТОВ «ОЛІМП».

- вищевказані обставини вказують на пов`язаність ТОВ «КОЛОС 14» та ПП «ІРІДА», наявність умислу щодо вчинення фраудаторних правочинів з метою виведення активів ТОВ «КОЛОС 14» на користь ПП «ІРІДА», що вказує на обґрунтоване припущення щодо наявності можливості подальшого ухилення ПП «ІРІДА» від виконання судового рішення у разі задоволення позову про визнання спірного правочину недійсним.

Таким чином, заявник вважає, що існує реальна загроза вжиття ПП «ІРІДА» дій, спрямованих на унеможливлення виконання судового рішення, у разі задоволення позовної заяви.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 137 ГПК України передбачені наступні заходи забезпечення позову:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ч. 3 ст. 137 ГПК України, суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Аналогічної позиція Верховного Суду викладена у постанові від 13.01.2020 у справі №922/2163/17.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вжиття заходів забезпечення позову сприятиме запобіганню порушення прав позивача на час вирішення спору в суді, в разі задоволення позову - забезпечить можливість виконання рішення суду. Навпаки, невжиття зазначених заходів забезпечення позову утруднить чи зробить неможливим виконання рішення господарського суду.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Аналогічні висновки щодо застосування статей 73, 136, 137 ГПК України, викладені у постанові Верховного Суду від 19.03.2019 у справі № 910/11650/18.

З заяви та доданих до неї та позову доказів вбачається наступне.

В розумінні ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства, ОСОБА_1 , який, згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, являється засновником ТОВ «КОЛОС 14», що підтверджується наданими розпорядником майна роздруківкою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно ТОВ «КОЛОС 14», являється заінтересованою особою стосовно боржника.

Разом із тим, на момент укладення договору купівлі-продажу, ОСОБА_1 являвся керівником ПП «ІРІДА» (), покупця за договором.

Відповідно до документів, доданих до позовної заяви, зокрема протоколу-рішення зборів учасників ТОВ «КОЛОС 14» від 16.10.2020 та протоколу-рішення зборів власників (учасників) ПП «ІРІДА» від 16.09.2020, будучи одночасно засновником ТОВ «КОЛОС 14», та засновником і керівником ПП «ІРІДА», ОСОБА_1 приймав рішення щодо зняття з обліку, постановки на облік та купівлі-продажу зазначеної техніки.

Станом на дату укладення договору купівлі-продажу в провадженні Господарського суду Черкаської області перебувало дві справи стосовно стягнення грошових коштів з ТОВ «КОЛОС 14» на користь ТОВ «ОЛІМП» () справа № 925/651/20, по якій судом прийнято рішення від 10.09.2020 про задоволення позову ТОВ «ОЛІМП» та стягнення з ТОВ «КОЛОС 14» 2458550,00 грн. заборгованості, та справа № 925/692/20 за позовом ТОВ «ОЛІМП» до ТОВ «КОЛОС 14» про стягнення 2806039,98 грн., остаточне рішення по якій було прийняте 21.09.2020, тобто через 4 дні після відчуження сільськогосподарської техніки ТОВ «КОЛОС 14» на користь ПП «ІРІДА».

ТОВ «КОЛОС 14» разом із ПП «ІРІДА» було виведено зі складу майнових активів боржника сільськогосподарську техніку, на яку могло бути звернено стягнення у разі пред`явлення виконавчих документів за зазначеними рішеннями до примусового виконання.

Суд бере до уваги ту обставину, що зміна керівника ПП «ІРІДА» відбулась за період з 18.01.2021 (дата формування розпорядником майна витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань) по дату подання заяви про вжиття заходів забезпечення позову, тобто вже коли провадження у справі про банкрутство ТОВ «КОЛОС 14» було порушене, а тому дії ПП «ІРІДА» щодо зміни керівника оцінюються судом як такі, що спрямовані на приховування пов`язаності між собою цих двох юридичних осіб.

Разом із тим, суд враховує також попередню поведінку як ТОВ «КОЛОС 14», так і ПП «ІРІДА», адже відповідно до відповідей ГУ Держпродспоживслужби в Черкаській області та Держпродспоживслужби, вбачається, що декілька одиниць сільськогосподарської техніки були зняті з обліку в один день 20.10.2020, та 29.10.2020 поставлені на облік за ПП «ІРІДА», тобто дії ТОВ «КОЛОС 14» щодо відчуження майже усієї зареєстрованої сільськогосподарської техніки за товариством здійснювались за попередньою домовленістю із ПП «ІРІДА», а враховуючи, що один із засновників ТОВ «КОЛОС 14» та колишній керівник та представник, станом на сьогодні, ПП «ІРІДА» є однією і тією ж особою, вбачається, що здійснення таких дій являлось вольовою дією ОСОБА_1 .

Внаслідок дій ТОВ «КОЛОС 14», вчинених на користь ПП «ІРІДА» щодо відчуження сільськогосподарської техніки, товариство позбулось будь-якого рухомого майна, яке входило до складу його майнових активів, тим самим ТОВ «КОЛОС 14» позбавило себе можливості використати наявне майно для погашення кредиторської заборгованості перед ТОВ «ОЛІМП».

Іншого майна, в тому числі нерухомого (згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, додана до заяви про вжиття заходів забезпечення позову) у ТОВ «КОЛОС 14» немає, а тому слід вважати, що за результатом проведеного вилучення сільськогосподарської техніки зі складу майнових активів ТОВ «КОЛОС 14», боржник був позбавлений можливості погасити за рахунок цього майна кредиторську заборгованість.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що доводи заявника в обґрунтування заяви про вжиття заходів забезпечення позову є переконливими і відповідають вимогам ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, а тому заява про вжиття заходів забезпечення позову підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 136-140, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1.Заяву ліквідатора товариства з обмеженою відповідальністю «Колос 14», арбітражного керуючого Носань Наталії Сергіївни, про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити.

2.Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на оприскувач причіпний марки JOHN DEERE M732, рік випуску 2015, заводський номер НОМЕР_1 та заборонити відповідачу, приватному підприємству «ІРІДА» (, бул. Шевченка, буд. 200, м. Черкаси, 18000), здійснювати будь-які дії з оприскувачем причіпний марки JOHN DEERE M732, рік випуску 2015, заводський номер НОМЕР_1 , зокрема: відчужувати сільськогосподарську техніку в будь-який спосіб, змінювати власника сільськогосподарської техніки, передавати сільськогосподарську техніку в заставу, оренду третім особам, передавати сільськогосподарську техніку до статутного капіталу будь-яких юридичних осіб, вчиняти будь-які реєстраційні дії, пов`язані із зміною власника сільськогосподарської техніки.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя С.С. Боровик