СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2023 року м. Харків Справа № 922/3987/19

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Чернота Л.Ф., суддя Зубченко І.В., суддя Радіонова О.О.

За участю секретаря судового засідання: За участю представників сторін: від позивача: від відповідача: Яковенко В.С. (в режимі відеоконференції) адвокат Жирний О.С.- довіреність №1-3229 від 05.12.2022, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ДН № 4841, від 26.07.2017 не з`явились

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Харківгаз, м. Харків, (вх.№1259 Х/3 від 25.11.2022р.)
на рішення господарського суду Харківської області
24.10.2022р. (повний текст складено та підписано 09.12.2022)

у справі№922/3987/19 (суддя Ольшанченко В.І.)
за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз", м. Київ
до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз", м. Харків
простягнення 239425076,86 грн.
В С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 року Акціонерне товариство "Укртрансгаз" (позивач) звернувся до Господарському суду Харківської області з позовною заявою до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" (відповідач), в якій просить суд стягнути з відповідача 222 820105,75 грн - заборгованості, 15 291 992,21 грн - пені, 1 312 978,90 грн - 3% річних, а також 672 350,00 грн - судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем договору транспортування природного газу № від 17.12.2015. Позивач зазначав, що відповідач здійснив несанкціонований відбір природного газу у березні - червні 2019 року.

Спір у справі №922/3987/19 розглядався господарськими судами неодноразово.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 12.02.2020 (суддя Пономаренко Т.О.) в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд дійшов наступних висновків: складені позивачем односторонні акти врегулювання щодобових небалансів не можуть бути визнані належними доказами на підтвердження визначення обсягу та відповідно вартості послуг балансування газу; дії позивача при складанні односторонніх актів врегулювання щодобових небалансів (коригуючих актів), розрахунків та рахунків, в яких визначено вартість послуг балансування, свідчать про порушення позивачем порядку надання послуг балансування, всіх допустимих термінів та строків передбачених умовами договору та нормами Кодексу ГТС, правил балансування визначених Законом України "Про ринок природного газу", відсутність обґрунтування реальних витрат, що в свою чергу унеможливило своєчасного самостійного врегулювання небалансу відповідачем. За висновком господарського суду першої інстанції, Акціонерне товариство "Укртрансгаз" не мало правових підстав для здійснення перерахунку наданих послуг балансування попередніх газових місяців, по яким позивачем вже було надано послуги з балансування обсягів природного газу.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 14.05.2020 ( ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Тихий П.В.) апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" залишено без задоволення, рішення Господарського суду Харківської області від 12.02.2020 у справі №922/3987/19 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.03.2021 касаційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" задоволено. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 14.05.2020 та рішення Господарського суду Харківської області від 12.02.2020 у справі №922/3987/19 скасовано. Справу №922/3987/19 направлено на новий розгляд до Господарського суду Харківської області.

Верховний Суд зазначив, що суди попередніх інстанцій, дійшовши висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача вартості добових небалансів суперечать умовам єдиного діючого між сторонами договору транспортування природного газу від 17.12.2015, не вказали на інший спосіб захисту прав АТ «Укртрансгаз», в разі доведеності їх порушення за результатами дослідження усіх наявних у справі доказів та доводів сторін.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 08.07.2021 (суддя Лавренюк Т.А.) в позові відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суддійшов висновку про недоведеність позивачем вчинення щодобового балансування і понесення пов`язаних з таким балансуванням витрат. Враховуючи факт того, що договір, на який посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, не містить положень щодо врегулювання щодобових небалансів та обов`язку відповідача з оплати такого врегулювання, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення заборгованості у розмірі 222 820 105,75 грн.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 17.11.2021 (судді: Ільїн О.В., Гетьман Р.А., Слободін М.М.) рішення господарського суду залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 01.06.2022 скасовано рішення Господарського суду Харківської області від 08.07.2021 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 17.11.2021, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 04.07.2022 було прийнято до провадження на новий розгляд справу №922/3987/19 за правилами загального позовного провадження.

Рішенням господарського суду Харківської області від 24.10.2022 (повий текст складено та підписано 09.12.2022) (суддя Ольшанченко В.І.) позов задоволено повністю. Стягнуто з Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Харківгаз на користь Акціонерного товариства Укртрансгаз заборгованість з неоплачених обсягів негативних добових небалансів природного газу за договором транспортування природного газу № від 17.12.2015 в сумі 222820105,75 грн, пеню в сумі 15291992,21 грн, 3% річних в сумі 1312978,90 грн, судовий збір за подання позовної заяви в сумі 672350,00 грн, судовий збір за подання апеляційних скарг в сумі 2017050,00 грн, судовий збір за подання касаційних скарг у сумі 2689400,00 грн. У задоволенні заяви Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Харківгаз про відстрочення виконання рішення по справі на 12 місяців відмовлено повністю.

Задовольняючи позовні вимоги, господарський суд Харківської області з урахуванням вказівок Верховного Суду встановив обставини пов`язані з наданням послуг власного транспортування газу, дослідив складені сторонами на виконання відповідних умов договору акти приймання-передачі природного газу в спірний період, у тому числі з метою встановлення обсягів природного газу. Визначених комерційними вузлами обліку у фізичних точках входу/виходу, як то передбачено Кодексом газотранспортної системи.

Акціонерне товариство Оператор газорозподільної системи Харківгаз, м. Харків звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (вих.610-СК-13525-1122 від 11.11.2022) за змістом якої відповідач не погоджується з рішенням Господарського суду Харківської області від 24.02.2022 у справі №922/3987/19 та вважає його незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

За змістом апеляційної скарги, апелянт посилається на вимоги статті 256 ГПК України та на те, що в судовому засіданні 24.10.2022 оголошено вступну та резолютивну частину рішення. Повний текст рішення АТ Харківгаз не отримувало. В реєстрі судового рішення станом на 11.11.2022 повний текст рішення не опубліковано. Враховуючи вищевикладене, апелянт залишає право за собою доповнити апеляційну скаргу після отримання повного тексту рішення.

Скаржник просить суд:

- прийняти апеляційну скаргу АТ Харківгаз та відкрити апеляційне провадження у справі №922/3987/19;

-скасувати рішення Господарстького суду Харківської області від 24.10.2022 у справі №922/3987/19 та ухвалити нове, яким позовнеі вимоги АТ Укртрансгаз залишити без задоволення;

- розподіл судових витрат провести відповідно до ст. 129 ГПК України.

Підставами скасування рішення господарського суду Харківської області від 24.10.2022 апелянт вважає наступні обставини:

-судом першої інстанції в порушення вимог статі 86 ГПК України не було повно та об`єктивно досліджено всі обставини справи;

- перелік послуг, які зазначені в п. 2.3 договору транспортування природного газу № від 17.12.2015 є вичерпним і вчинення дій щодо врегулювання щодобових небалансів не передбачає. Отже, АТ «Укртрансгаз» посилаючись на вищезазначений договір звернувся із позовними вимогами про оплату за добові небаланси, які діючим договором не передбачені;

- суд першої інстанції при ухваленні рішення не врахував вказівки Верховного Суду та не перевірив реальність надання позивачем послуг балансування відповідачу відповідно до вимог Кодексу ГТС;

- 01.06.2022 Верховний Суд у складі суддів Касаційного господарського суду передаючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції у своїй постанові по справі №922/3987/19 зазначив: «…При цьому, пославшись на те, що діючим договором від 17.12.2015 не передбачено оплату за добові небаланси, а врегульовано умови та порядок розрахунків за послуги місячного балансування, ні місцевим, ні апеляційним господарськими судами належним чином не було перевірено реальність надання позивачем послуг балансування відповідачу відповідно до вимог Кодексу ГТС».

Апелянт звернув увагу на доводи Верховного Суду, а саме на те, що для правильного визначення наявності чи відсутності підстав для стягнення заборгованості за надані послуги добового балансування, судам необхідно:

- встановити правову природу правовідносин між сторонами;

- дослідити підстави виникнення заборгованості;

- дослідити обставини дотримання позивачем вимог Кодексу ГТС щодо порядку визначення небалансу;

- встановити чи дійсно позивачем здійснена закупівля природного газу для врегулювання небалансів саме відповідача;

- встановити який обсяг газу позивач облікував в системі, який на думку останнього, відповідач використовував.

Скаржник зазначив, що з актів приймання передачі газу неможливо встановити, який конкретно обсяг газу був придбаний/припадав саме для здійснення балансуючих дій відносно відповідача.

Акти приймання передачі газу за травень-червень 2019 за договорами від 27.05.2019 укладених між АТ «Укртрансгаз» та ТОВ «ЕРУ ТРЕЙДІНГ», ТОВ «Акспо України», ТОВ «ЄВРОЕНЕРГОТРЙД», ТОВ «ДТЕК ТРЕЙДІНГ» підтверджують/відобра-жають передачу газу для забезпечення виробничо-технологічних потреб, власних потреб та інших потреб. В жодних з наданих договорів купівлі-продажу природного газу не зазначено, що природний газ придбаний саме на Харківську область, для АТ «Харківгаз», для послуг балансування в об`ємах, який зазначено в актах приймання-передачі та в рахунках на оплату.

Крім того, апелянт звертає увагу суду на те, що в підтвердження своєї правової позиції АТ «Укртрансгаз» надав ті ж самі акти приймання передачі продажу природного газу по договорам з АТ «Нафтогаз України», ТОВ «ЕРУ ТРЕЙДІНГ», ТОВ «ДТЕК ТРЕЙДІНГ», ТОВ «Акспо України», ТОВ «ЄВРОЕНЕРГОТРЙД», ТОВ «ТРАФІГУРА ЮКРЕЙН» на закупівлю природного газу, які надані по даній справі по аналогічним справам з іншими Операторами ГРМ. Відзначає, що у справі №917/749/19 в підтвердження своєї позиції АТ «Укртрансгаз» надав ті ж самі акти, що підтверджуються рішенням господарського суду Закарпатської області від 17.11.2021 у справі №917/749/19.

Водночас, згідно положень Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з транспортування природного газу, затверджених Постановою НКРЕКП від 16.02.2017 №201 п.2.3, при провадженні ліцензованої діяльності ліцензіат повинен дотримуватися таких організаційних вимог: придбавати енергоресурси, необхідні для здійснення своєї господарської діяльності у недискримінаційний і прозорий спосіб та ринкових умовах (п.п. 3.1). При цьому, до тарифу на транспортування природного газу для Оператора ГТС Регулятором (НКРЕКП) включено також і вартість природного газу, який використовується ним при здійсненні своєї господарської діяльності для забезпечення виробничо-технологічних потреб, власних потреб та інших потреб.

Отже, на думку апелянта, у тарифі для АТ «Укртрансгаз» закладено дані витрати для здійснення своєї господарської діяльності та підтримання належного рівня функціонування ГТС. Наслідком відсутності природного газу для виробничо-технологічних потреб могла виникнути ситуація з припиненням роботи технологічного обладнання газотранспортної системи. А тому, позивач укладає договори про закупівлю природного газу для забезпечення власної виробничо-господарської діяльності. Тобто, зазначені договори та акти підтверджують виключно факт купівлі-продажу природного газу позивачем для забезпечення власної господарської діяльності згідно п. п. 10 розділу ХІІІ Фізичне балансування Кодексу ГТС.

Надані позивачем докази, на переконання скаржника, не підтверджують обґрунтованих та реальних витрат оператора газотранспортної системи, пов`язаних із здійсненням балансування, як це передбачено ст. 35 Закону України «Про ринок природного газу», положеннями Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з транспортування природного газу, Кодексом ГТС. Понесені позивачем витрати на закупівлю природного газу у постачальників природного газу, не є доказами вчинення балансуючих дій (купівля-продаж короткострокових стандартизованих продуктів або отримання послуг балансування) та не відповідають вимогам Кодексу ГТС щодо вчинення балансуючих дій.

Суд першої інстанції помилково обмежився посиланням на подання позивачем згаданих договорів купівлі-продажу природного газу із зазначенням предмета цих договорів, але не дослідив їх зміст та не встановив фактичні обставини, пов`язані із закупівлею позивачем природного газу для надання відповідачеві спірних послуг з балансування.

Також, скаржник звертає увагу суду на те, що довідки про добові небаланси та реєстри файлів завантажених до інформаційної платформи викликають сумнів у достовірності інформації, зазначеної у вказаних довідках.

Позивачем не зазначено, яким саме чином здійснювалась закупівля природного газу та як визначалась її ціна, на підставі яких доказів формувалася заборгованість за «нібито отримані послуги добового не балансування».

Щодо рахунків на оплату відповідач стверджує, що позиція АТ «Укртансгаз», щодо існування факту вчинення АТ «Укртрансгаз» балансуючих дій, вчинених для відображення зобов`язань АТ «Харківгаз» щодо оплати послуг балансування за перевіряємий період є безпідставною.

Апелянт вважає, що дії АТ «Укртрансгаз» при складанні односторонніх актів про надання послуг балансування, розрахунків та рахунків в яких визначено вартість послуг балансування, правил балансування визначених Законом України «Про ринок природного газу», що в свою чергу унеможливило своєчасне самостійне врегулювання небалансу АТ «Укртрансгаз». Факт проведення АТ «Укртрансгаз» господарських операцій з надання комплексу послуг, що стосується виконання ним зобов`язань за вказаним договором, повинен підтверджуватись первинними бухгалтерськими документами.

Складені АТ «Укртрансгаз» односторонні акти, на думку відповідача, не можуть бути визнані належними доказами на підтвердження визначення обсягу та відповідно, вартості послуг балансування газу.

В порушення вимог Кодексу ГТС, звіти про надані послуги балансування за спірний період (березень-червень 2019 року) не містять деталізацію по споживачах замовника послуг з транспортування) обсягів небалансу та суми нарахувань по споживачах замовника послуг транспортування.

Скаржник звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що позивач при формуванні рахунків на оплату не зазначив ані обсяг господарської операції, ані ціну, тобто, відсутній розрахунок вартості послуг балансування. В розрахунку на оплату зазначена тільки вартість. З одностороннього акту врегулювання щодобових небалансів долучених позивачем до позову, неможливо встановити зміст та обсяг господарської операції.

Судом першої інстанції не враховано, що позивач, в якості доведення правильності рахунку на оплату за негативний небаланс використовує лише свої односторонні розрахунки та визначені ним самостійно ціни на природний газ без жодного обґрунтування, з яких не вбачається, яким чином, яким методом та за якою формулою АТ «Укртрансгаз» визначав вартість добових небалансів за спірний період.

При ухваленні рішення судом першої інстанції залишено поза увагою, що в порушення вимог сттатей 73-78 ГПК України позивачем не надано належних та допустимих доказів вчинення ним балансуючих дій за спірний період дл врегулювання негативного добового небалансу та доказів обгрунтування варості добових небалансів, за які він нараховую оплату відповідачу.

Апелянт також вважає, що судом першої інстанції необгрунтовано відхилено клопотання АТ «Харківгаз» про призначення у справі №922/3987/19 комплексної судової експертизи.

В процесі розгляду справи відповідачем подавалась заява про відстрочення виконання рішення по справі №922/3987/19 на рік, в разі задоволення позовної заяви АТ «Укртрансгаз» до АТ «Харківгаз» про стягнення коштів. Однак, апелянт стверджує, що подання даної заяви жодним чинм не свічило про визнання відповідачем позовних вимог.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.11.2022р. для розгляду вищевказаної апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя (доповідач) Чернота Л.Ф., судді Зубченко І.В., Радіонова О.О.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 29.11.2022 витребувано матеріали справи №922/3987/19 у господарського суду Харківської області. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів справи №922/3987/19 до Східного апеляційного господарського суду.

19.12.2022 на виконання вимог ухвали з господарського суду Харківської області надійшли матеріали справи №922/3987/22 7 томів.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 26.12.2022 апеляційну скаргу Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Харківгаз, м. Харків на рішення Господарського суду Харківської області від 24.10.2022 у справі №922/3987/19 залишено без руху.

З урахуванням вимог вищевказаної ухвали АТ Харківгаз усунуло установлені Східним апеляційним господарським судом недоліки, та надало докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги платіжне доручення №5958 від 28.12.2022. Товариство сплачено судовий збір на суму та реквізити, що зазначені в ухвалі Східного апеляційного господарського суду від 29.12.2022 по справі №922/3987/19.

03.01.2023 на адресу суду надійшло платіжне доручення №5958 від 28.12.2022 про сплату судового збору в сумі 1008525,00 грн.

На виконання положень ч. 2 ст. 9 Закону України Про судовий збір, Східним апеляційним господарським судом перевірено у програмі Діловодство спеціалізованого суду ДСС та встановлено, що судовий збір у сумі 1008525,00 грн., сплачений за платіжним дорученням №5958 від 28.12.2022 зараховано до Державного бюджету України, що підтверджується Випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 04.01.2022 поновлено Акціонерному товариству Оператор газорозподільної системи Харківгаз, м. Харків пропущений процесуальний строк для подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Харківскої області від 24.10.2022 р. (повний текст підписано 09.12.2022 р.) у справі №922/3987/19. Відкрито апеляційне провадження у справі №922/3987/19. Встановлено учасникам справи строк до 19.01.2023р. (включно) для подання відзиву на апеляційну скаргу разом з доказами його (доданих до нього документів) надсилання іншим учасникам справи в порядку ч.2 ст.263 Господарського процесуального кодексу України. Запропоновано учасникам справи в строк до 19.01.2023р. (включно) надати до суду заяви, клопотання та заперечення (у разі наявності), з доказами надсилання їх копії та доданих до них документів іншим учасникам справи в порядку ч.4 ст.262 Господарського процесуального кодексу України. Зупинено дію рішення Господарського суду Харківської області від 24.10.2022 р. (повний текст підписано 09.12.2022 р.) у справі №922/3987/19. Призначено справу до розгляду на "08" лютого 2023 р. о 09:20 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань №131. Запропоновано учасникам справи визначитися із своєю явкою у судове засідання (можливістю його проведення за відсутністю представника) шляхом своєчасного повідомлення суду. Попереджено що неявка учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Повідомлено учасників справи про можливість участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Запропоновано учасникам справи для прискорення документообігу в межах цієї справи, надсилати їх з використанням програми "Електронний суд" (за умов відповідної реєстрації) або скеровувати документи з засвідченням електронним цифровим підписом уповноваженої особи на електронну адресу Східного апеляційного господарського суду .

18.01.2023 від АТ «Укртрансгаз» надійшла заява з вимогою:

-задовольнити заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції та провести судове засідання по справі № 922/3987/19, призначене на 08.02.2023 о 09:20, та всі наступні судові засідання у даній справі, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. В разі неможливості проведення судового засідання в режимі відеоконференції, відкласти розгляд справи № 922/3987/19 до усунення обставин, які зумовлюють загрозу життю, здоров`ю та безпеці представників сторін (та учасників) у справі в умовах військової агресії.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 06.02.2023 задоволено заяву представника Акціонерного товариства "Укртрансгаз", м. Київ адвоката Жирного О.С. про участь у судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду з розгляду справи №922/3987/19, яке відбудеться "08" лютого 2023 р. о 09:20 год. в режимі відеоконференції.

18.01.2023 (в межах строку) від АТ «Укртрансгаз» надійшов відзив на апеляційну скаргу, за змістом якого останній просить суд:

-прийняти даний відзив на апеляційну скаргу та врахувати його при розгляді справи №922/3987/19;

-відмовити в задоволені апеляційної скарги Відповідача по справі № 922/3987/19, з огляду на її безпідставність та необґрунтованість;

-рішення Господарського суду Харківської області від 24.10.2022 по справі №922/3987/19 залишити без змін.

В судовому засіданні 08.02.2023 в режимі відеоконференції був присутній представник позивача, який підтримав доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу. Надав відповідь щодо розрахунку за спірний період, відзначив, що всі докази наявні в матеріалах справи (звітність, акти-звіряння). Відзначив, що жодних оплат відповідачем не здійснено. Вважав за можливе розглядати справу за відсутності відповідача. Просив відмовити в задоволені апеляційної скарги відповідача по справі №922/3987/19. Рішення Господарського суду Харківської області від 24.10.2022 по справі №922/3987/19 залишити без змін.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать відомості картки обліку вихідних документів, а також повідомлення про вручення поштових відправлень.

Статтею 120 частинами 3, 7 Господарського процесуального кодексу України передбачено наступне:

Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Також необхідно зазначити, що за змістом статті 2 Закону України Про доступ до судових рішень кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Сторони не були позбавлені можливості дізнатися в суді апеляційної інстанції про подальший перебіг питання щодо зазначеної апеляційної скарги та заяви про відмову від неї та своєчасно ознайомлюватися з відповідними судовими рішеннями в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Також, сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі Пономарьов проти України.)

Враховуючи належне повідомлення учасників справи про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, а також з огляду на те, що явка сторін судом апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалась, а наявних матеріалів справи на думку суду достатньо для прийняття законного і обґрунтованого судового рішення, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача.

Фіксація судового засідання апеляційної інстанції здійснювалась у протоколі судового засідання у відповідності до вимог статей 222, 223 Господарського процесуального кодексу України.

У відповідності до вимог частини 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши представника позивача, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, проаналізувавши вказівки Верховного Суду, на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на нижче викладене.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 17.12.2015 між Акціонерним товариством Укртрансгаз (оператор) та Акціонерним товариством Оператор газорозподільної системи Харківгаз (замовник) укладено договір транспортування природного газу № (надалі - договір).

Оператор надає замовнику послуги транспортування природного газу (далі - послуги) на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлену в цьому договорі вартість таких послуг (п. 2.1 договору).

Пунктом 2.2 договору сторони погодили, що послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі газотранспортної системи, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2493 з урахуванням особливостей, передбачених цим договором.

За умовами пункту 2.3 договору визначено послуги, які можуть бути надані замовнику за цим договором, а саме: послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи (далі - розподіл потужності); послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій (далі - транспортування); послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї (далі - балансування).

Обсяг послуг, що надаються за цим договором, визначається підписанням додатка 1 (розподіл потужності) та/або додатка 2 (транспортування) до цього договору (п. 2.4 договору).

Приймання-передача газу, документальне оформлення та подання звітності оператору здійснюються відповідно до вимог Кодексу (п. 2.5 договору).

Замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати послуги на умовах, зазначених у договорі (п. 2.6 договору).

Оператор має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, приймати газ в точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів (п. 2.7 договору).

У пункті 3.2 договору сторони погодили, що оператор має право своєчасно отримувати від замовника плату за надані послуги, стягувати із замовника додаткову плату у разі перевищення розміру договірної потужності та/або за недотримання вимог щодо якості газу, який передається ним в газотранспортну систему, в порядку, визначеному цим договором.

Пунктом 4.1 договору передбачено, що замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг; надати оператору фінансове забезпечення в порядку, встановленому у Кодексі та цьому договорі; дотримуватися обмежень, встановлених цим договором та Кодексом; негайно виконувати розпорядження диспетчерської служби оператора; вчасно врегульовувати небаланси; не перевищувати замовлені потужності, визначені в цьому договорі; повідомляти оператора про зміну умов, які стали підставою для укладення цього договору; забезпечити можливість цілодобового зв`язку оператора з представниками замовника, зазначеними в цьому договорі; здійснювати додаткову оплату оператору у разі перевищення розміру договірної потужності та/або недотримання параметрів якості природного газу, який передається ним в газотранспортну систему, в порядку, визначеному цим договором.

У відповідності до пунктів 7.1 - 7.3 договору унормовано, що вартість послуг балансування розраховується за фактичною вартістю, яка визначається відповідно до порядку, встановленого Кодексом. Оператор розміщує інформацію про чинні тарифи та базову ціну газу на своєму веб-сайті: www.utg.ua. Тарифи, передбачені пунктом 7.1, є обов`язковими для сторін з дати набрання чинності постановою регулятора щодо їх встановлення. Визначена на їх основі вартість послуг застосовується сторонами при розрахунках за послуги згідно з умовами договору.

У п.9.1 Договору передбачено, що у разі виникнення у замовника негативного місячного небалансу та не врегулювання ним негативного місячного небалансу відповідно до Кодексу в строк до дванадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, замовник зобов`язаний сплатити оператору за послуги балансування. Негативний місячний небаланс замовника визначається відповідно до Кодексу.

Вартість послуг балансування за газовий місяць визначається на підставі даних про негативний місячний небаланс замовника за формулою визначеною в п.9.2. Договору.

Базова ціна газу визначається оператором відповідно до Кодексу. Оператор визначає базову ціну газу щомісяця в строк до десятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, та розміщує її на веб-сайті (п.9.3 Договору).

Оператор до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Замовник зобов`язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує п`яти банківських днів (п. 9.4 договору).

Розбіжності щодо вартості послуг балансування підлягають урегулюванню відповідно до умов цього договору або в суді. До прийняття рішення суду вартість послуг балансування, яку замовник зобов`язаний сплатити в строк, визначений пунктом 9.4 цього договору, визначається за даними оператора (п. 9.5).

Пунктом 11.1 договору передбачено, що послуги, які надаються за цим договором, за винятком послуг балансування, оформлюються оператором і замовником актами наданих послуг.

Послуги балансування оформлюються одностороннім актом за підписом оператора на весь обсяг негативного місячного небалансу, неврегульованого замовником відповідно до Кодексу та розділу IX цього договору (п. 11.4)

У відповідності до вимог пунктів 13.1, 13.2, 13.5 договору у випадку невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством та цим договором. Сторона, що не виконує умови цього договору та (або) умови Кодексу, зобов`язана в повному обсязі відшкодувати збитки, завдані іншій стороні. У разі порушення замовником строків оплати, передбачених цим договором, замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Цей договір набирає чинності з дня його укладення на строк до 31 грудня 2016 року, умови договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме з 01 грудня 2015 року. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії цього договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (п.17.1 договору).

Відповідно до п.17.2 Договору усі зміни та доповнення до цього договору оформлюються письмово та підписуються уповноваженими особами сторін. Сторони зобов`язуються письмово повідомляти про зміну реквізитів (місцезнаходження, найменування, організаційно-правової форми, банківських реквізитів тощо) не пізніше ніж через десять днів після настання таких змін.

У п.17.3 Договору сторони погодили, що у разі внесення та затвердження Регулятором змін до Типового договору транспортування природного газу сторони зобов`язані протягом місяця внести відповідні зміни до цього Договору.

В подальшому, 29.11.2017 між оператором та замовником укладено додаткову угоду №1 до договору транспортування природного газу № від 17.12.2015.

У вищезазначеній додатковій угоді п. 9.4 розділу IX викладено в такій редакції:

9.4. Оператор до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру, замовник, крім вартості послуг, вказаних в абзаці другому цього пункту, зобов`язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує п`яти банківських днів.

Оплата вартості послуг балансування оператором газорозподільної системи за рахунок виділених субвенцій з державного бюджету на покриття пільг, субсидій та компенсацій побутовим споживачам проводиться у строки та за процедурою, передбаченою Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року №20, у сумі, що не перевищує вартості послуг розподілу фактично спожитого природного газу зазначеними споживачами за розрахунковий період..

Так, позивач за результатами співставлення остаточних алокацій подач/відборів відповідачем природного газу до/з газотранспортної системи за березень, квітень, травень, червень 2019 року виявив наявність у відповідача небалансів як різниці між вказаними алокаціями подач/відборів природного газу, на підставі чого здійснив розрахунок остаточних обсягів добового небалансу відповідача за кожну газову добу звітного місяця та визначив його остаточну плату за такі добові небаланси за кожну газову добу і сумарно за звітний місяць, а саме:

- за березень 2019 року було виявлено остаточні обсяги добових небалансів в розмірі 127 917 140,8 м. куб. на загальну вартість 123 434 719,52 грн.;

- за квітень 2019 року було виявлено остаточні обсяги добових небалансів в розмірі 627 677,182 м. куб. на загальну вартість 54 977 817,53 грн.;

- за травень 2019 року було виявлено остаточні обсяги добових небалансів в розмірі 367 924,223 м. куб. на загальну вартість 30 228 373,49 грн.;

- за червень 2019 року було виявлено остаточні обсяги добових небалансів в розмірі 163 643,616 м. куб. на загальну вартість 14 192 602,62 грн.

На підтвердження наявності у відповідача небалансів як різниці між вказаними алокаціями подач/відборів природного газу, позивач надав акти врегулювання щодобових небалансів: №03-2019- за березень 2019 року, №04-2019- за квітень 2019 року, №05-2019- за травень 2019 року, №06-2019- за червень 2019 року та коригуючий акт №03-2019--05 за березень 2019 року до акту №03-2019- за березень 2019 року, довідки №1 про добові небаланси Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз", що виникли внаслідок відбору природного газу для витрат оператора газорозподільної системи за березень, квітень, травень та червень 2019 року, довідки №2 про добові небаланси Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз", що виникли внаслідок несанкціонованого відбору природного газу споживачами з газорозподільної системи за березень, квітень, травень 2019 року, довідки №3 про добові небаланси Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" за березень, квітень, травень, червень 2019 року, реєстри завантаження файлів до Інформаційної платформи.

Предметом позову у цій справі є вимога Акціонерного товариства Укртрансгаз про стягнення з Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Харківгаз заборгованості з неоплачених обсягів негативних добових небалансів природного газу за договором транспортування природного газу № від 17.12.2015 за період з березня по червень 2019 у сумі 222 820 105,75 грн, пені у сумі 152 91992,21 грн, 3% річних у сумі 1312978,90 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані виявленням наявності небалансів за результатами співставлення остаточних алокацій подачі/відбору відповідачем природного газу, на підставі чого було здійснено розрахунок остаточних обсягів добового небалансу АТ "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз".

Суди першої та апеляційної інстанції відмовляючи у задоволенні позову дійшли висновку, що укладений між сторонами договір, не містить положень щодо врегулювання щодобових небалансів та не встановлює зобов`язання відповідача щодо їх оплати.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 01.06.2022 року не погодився з вказаними висновками судів попередніх інстанцій, дійшов висновку, що вони є передчасними, зроблені без належної оцінки обставин справи та з порушенням вимог чинного закон для правильного вирішення цього спору, за відсутності узгодженої позиції сторін щодо надання послуг балансування, господарським судам належало встановити обставини, пов`язані з наданням послуг власне транспортування газу, дослідити складені сторонами на виконання відповідних умов договору акти приймання-передачі природного газу в спірний період, у тому числі з метою встановлення обсягів природного газу, визначених комерційними вузлами обліку у фізичних точках входу/виходу, як то передбачено Кодексом газотранспортної системи.

Під час нового розгляду справи, господарський суд Харківської області від 24.10.2022 р. (суддя Ольшанченко В.І.) узяв до уваги вказівки Верховного Суду, вжив заходів для всебічного, повного і об`єктивного встановлення обставин справи, перевірив доводи, на яких ґрунтувались вимоги та заперечення сторін, та у зв`зку із відсутностю узгодженої позиції сторін щодо надання послуг балансування, дослідив обставини надання АТ «Укртрансгаз» послуг балансування у березні - червень 2019 року, їх обсяг та вартість, вирішив спір з належним обґрунтуванням мотивів та підстав такого вирішення.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Причиною виникнення спору стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для стягнення з відповідача заборгованості за договором транспортування природного газу № від 17.12.2015 та пункту 19 глави 6 розділу ХІV Кодексу газотранспортних систем.

Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Господарським кодексом України в статті 180 деталізовано істотні умови господарського договору.

Так, за приписами частин першої і третьої цієї статті зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору. Умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості.

Ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. За згодою сторін у господарському договорі може бути передбачено доплати до встановленої ціни за продукцію (роботи, послуги) вищої якості або виконання робіт у скорочені строки порівняно з нормативними (частина п`ята статті 180 ГК України).

Взаємовідносини, які виникають у процессі укладення договорів транспортування природного газу, регулюються Заоконом України «Про ринок природного газу», Кодексом газотранспортної системи (далі - Кодекс ГТС), який затверджений постановою НКРЕКП №2493 від 30.09.2015, та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до пунктів 7, 45 частини 1 статті 1 Закону України Про ринок природного газу (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) газотранспортна система - технологічний комплекс, до якого входить окремий магістральний газопровід з усіма об`єктами і спорудами, пов`язаними з ним єдиним технологічним процесом, або кілька таких газопроводів, якими здійснюється транспортування природного газу від точки (точок) входу до точки (точок) виходу; транспортування природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газотранспортною системою з метою його доставки до іншої газотранспортної системи, газорозподільної системи, газосховища, установки LNG або доставки безпосередньо споживачам, але що не включає переміщення внутрішньопромисловими трубопроводами (приєднаними мережами) та постачання природного газу.

Частинами 1, 2 ст. 32 вищенаведеного Закону унормовано, що транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами. За договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу. Типовий договір транспортування природного газу затверджується Регулятором. оператор газотранспортної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів транспортування природного газу із замовниками.

Регламентом функціонування газотранспортної системи України є Кодекс газотранспортної системи, затверджений постановою НКРЕКП №2493 від 30.09.2015. Кодекс також визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газотранспортної системи України.

Відповідно до пункту 4 глави 3 розділу І Кодексу газотранспортної системи експлуатацію газотранспортної системи здійснює виключно оператор газотранспортної системи.

Згідно з абз. 36 п. 5 гл. 1 розділу І Кодексу газотранспортної системи, договір транспортування - договір, укладений між оператором газотранспортної системи та замовником послуг транспортування природного газу на основі типового договору транспортування природного газу, затвердженого Регулятором, згідно з яким оператор газотранспортної системи надає замовнику одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу на період та умовах, визначених у такому договорі, а замовник послуг транспортування оплачує оператору газотранспортної системи вартість отриманих послуг (послуги).

Разом з тим, п. 5 гл. 1 розділу І Кодексу газотранспортної системи визначено, що:

алокація підтвердження поділу за певний розрахунковий період фактичного обсягу (об`єму) природного газу, поданого для транспортування в точку входу або відібраного з точки виходу, між замовниками послуги транспортування, у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів), що здійснюється відповідно до вимог розділу ХІІ цього Кодексу;

базова ціна газу (далі БЦГ) ціна природного газу, яка формується протягом розрахункового періоду оператором газотранспортної системи на основі витрат на закупівлю, транспортування та зберігання природного газу;

балансування системи діяльність, яка здійснюється оператором газотранспортної системи в рамках надання послуг транспортування, що полягає у врівноваженні попиту та пропозиції природного газу у газотранспортній системі, що охоплює фізичне балансування та комерційне балансування;

місце приєднання (точка приєднання) запроектована або існуюча межа балансової належності об`єктів замовника приєднання;

місячна номінація заявка замовника послуг транспортування, надана оператору газотранспортної системи стосовно обсягів природного газу, які будуть подані замовником послуг транспортування протягом місяця в розрізі кожної доби до газотранспортної системи в точках входу та відібрані з газотранспортної системи в точках виходу, у тому числі у розрізі контрагентів (споживачів) замовника та їх точок комерційного обліку (за необхідності);

небаланс різниця між обсягами природного газу, поданими замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу, та відібраними замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу, що визначається за процедурою алокації;

несанкціонований відбір природного газу відбір природного газу: за відсутності по суб`єкту ринку природного газу підтвердженої номінації (підтвердженого обсягу природного газу) на відповідний розрахунковий період; без укладення відповідного договору з постачальником; шляхом самовільного під`єднання та/або з навмисно пошкодженими приладами обліку природного газу або поза охопленням приладами обліку; шляхом самовільного відновлення споживання природного газу;

номінація заявка замовника послуг транспортування, надана оператору газотранспортної системи стосовно обсягів природного газу, які будуть подані замовником послуг транспортування протягом доби до газотранспортної системи в точках входу та відібрані з газотранспортної системи в точках виходу, у тому числі у розрізі контрагентів (споживачів) замовника та їх точок комерційного обліку (за необхідності);

розподіл потужності частина договору транспортування, яка визначає порядок та умови надання і реалізації права на користування договірною потужністю, яке надається замовнику транспортування у визначеній точці входу або точці виходу.

Частиною 1 статті 23 Закону України "Про ринок природного газу" передбачено, що оператор газотранспортної системи є юридичною особою, яка не є складовою вертикально інтегрованої організації і здійснює свою господарську діяльність незалежно від діяльності з видобутку, розподілу, постачання природного газу, діяльності оптових продавців. Оператор газотранспортної системи не може провадити діяльність з видобутку, розподілу або постачання природного газу.

Отже, нормами чинного законодавства визначено, що транспортування природного газу може здійснюватись лише в межах газотранспортної системи, на підставі договору, укладеного з оператором газотранспортної системи.

Відповідно до частин 1, 3 статті 179 ГК України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. Укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Частиною 4 статті 179 ГК України передбачено, що при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; примірного договору, рекомендованого органом управління суб`єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст; типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови; договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб`єктів, коли ці суб`єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту.

Положеннями частин 1, 2, 3 статті 180 ГК України встановлено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

За даною справою, при укладанні договору транспортування природного газу сторони визначили, що предметом відповідного договору є: послуги замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи (розподіл потужності); послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій (транспортування); послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї (балансування).

Такі послуги надаються оператором на умовах, визначених у Кодексі газотранспортної системи, з урахуванням особливостей, передбачених цим договором.

У відповідності до пункту 2 глави 1 розділу IV Кодексу ГТС врегульовано, що правовідносини між оператором газотранспортної системи та оператором установки LNG/оператором газосховища/ газовидобувним підприємством /оператором газорозподільної системи / прямим споживачем щодо одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі вчинення дій з врегулювання добових небалансів у газотранспортній системі, регулюються договором транспортування природного газу, укладеним відповідно до Типового договору транспортування природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року №2497.

Одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі послуг балансування системи, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування. Оператор газотранспортної системи не має права відмовити в укладенні договору транспортування за умови дотримання заявником вимог щодо його укладення, передбачених цим розділом (пункт 1 глави 1 Розділу VIII Кодексу ГТС).

Отже, нормами чинного законодавства визначено, що транспортування природного газу може здійснюватися лише на підставі договору, укладеного з оператором газотранспортної системи.

Для забезпечення електронної взаємодії та документообігу між суб`єктами ринку природного газу, у тому числі для організації замовлення та супроводження послуг транспортування природного газу в умовах добового балансування газотранспортної системи, а також між суб`єктами ринку природного газу та операторами торгових платформ оператор газотранспортної системи зобов`язаний створити та підтримувати функціонування інформаційної платформи (п. 1, 2 глави 3 розділу IV Кодексу ГТС).

Інформаційна платформа має бути доступною всім суб`єктам ринку природного газу та операторам торгових платформ у межах їх прав, визначених цим Кодексом, для забезпечення ними дій, пов`язаних із укладанням угод за короткостроковими стандартизованими продуктами, замовленням, наданням та супроводженням послуг транспортування природного газу, у тому числі для подання номінацій/реномінацій, перевірки величин грошових внесків (фінансової гарантії), а також інших дій, передбачених цим Кодексом.

Суб`єкти ринку природного газу, які уклали (переуклали) з оператором газотранспортної системи договір транспортування, набувають права доступу до інформаційної платформи та статусу користувача платформи з моменту укладення (переукладення) договору.

Із матеріалів справи вбачається, що АТ Харківгаз на підставі укладеного договору транспортування надало АТ Укртрансгаз оформлені належним чином повідомлення на створення облікових записів користувачів інформаційної платформи.

У вказаних повідомленнях визначені особи, уповноважені відповідачем на доступ до інформаційної платформи від імені користувача платформи.

Відповідачем не заперечувалось, що вказані особи ознайомлені з вимогами Кодексу газотранспортної системи та інструкціями оператора газотранспортної системи щодо взаємодії з інформаційною платформою та зобов`язуються їх дотримуватися, у тому числі дотримуватися заходів безпеки щодо доступу до платформи та інтерфейсу користувача платформи сторонніми особами.

Крім того, до вказаних повідомлень додані відповідні довіреності на право вчиняти всі необхідно юридично значущі дії на інформаційній платформі оператора ГТС. Вказаними доказами підтверджується наявність у відповідача доступу до інформаційної платформи і, відповідно, можливість обміну інформацією через неї з оператором газотранспортної системи.

Відповідно до ч. 3 глави 3 розділу IV Кодексу газотранспортної системи обмін даними між уповноваженими особами користувачів інформаційної платформи та інформаційною платформою (оператором газотранспортної системи) відбувається через електронну пошту та інтерфейс користувача інформаційної платформи веб-додатка. У разі якщо електронна пошта недоступна, уповноважена особа користувача платформи повинна повідомити про це оператора газотранспортної системи.

З метою контролю цілісності і достовірності інформації, яка передається в електронному вигляді, а також підтвердження її авторства під час обміну інформацією оператор газотранспортної системи забезпечує використання електронного цифрового підпису.

Усі операції, що здійснюються через інформаційну платформу, зберігаються з інформацією щодо відповідного користувача інформаційної платформи, часу здійснення операції, електронного-цифрового підпису (ЕЦП), накладеного на форми (файли), що завантажуються до інформаційної платформи.

Таким чином, суб`єкти ринку природного газу, уклавши з оператором газотранспортної системи договір транспортування природного газу та визначивши у Повідомленні на створення уповноваженого запису уповноважених осіб, які будуть мати право доступу до інформаційної платформи від імені такого суб`єкту ринку природного газу (користувача платформи), - вчинили правочин, який є підставою для виникнення відповідних цивільних прав та обов`язків у сфері транспортування природного газу за наслідком вчинення такими уповноваженими особами користувача платформи дій, спрямованих на замовлення, надання та супроводження послуг транспортування природного газу, в тому числі в умовах добового балансування газотранспортної системи, а також інших дій передбачених Кодексом ГТС.

Так, згідно з п. 5 глави 4 розділу IV Кодексу ГТС оператори газорозподільних систем відповідно до вимог цього Кодексу та за формами електронного документообігу оператора газотранспортної системи, погодженими з Регулятором на виконання постанови НКРЕКП від 28.09.2018 №1134, вносять (шляхом завантаження файлів з накладанням ЕЦП) інформацію:

-Форма №1. Інформація про споживачів, підключених до газорозподільної системи.

-Форма №2. Інформація про попередні та остаточні прогнози відборів/споживання природного газу споживачами, що не вимірюються щодобово, і відбори/споживання природного газу споживачами, що вимірюються щодобово (протягом доби).

-Форма №3. Інформація про фактичний місячний відбір/споживання природного газу окремо по кожному споживачу, відбір/споживання якого не вимірюється щодобово, та/або щодо яких було змінено режим нарахування відбору/споживання природного газу.

-Форма №4. Інформація про операторів газорозподільних систем (за їх наявності), яким природний газ передається з його газорозподільної системи, з визначенням місць підключення таких операторів та про об`єм/обсяг приймання-передачі природного газу з однієї газорозподільної зони в іншу.

-Форма №5. Інформація про газовидобувні підприємства (за їх наявності), промислові газопроводи яких безпосередньо підключені до газорозподільної системи.

-Форма №8. Інформація про об`єм/обсяг подач природного газу у віртуальній точці входу з газорозподільної системи в розрізі газовидобувних підприємств.

Аналогічний обов`язок передбачений п. 2 глави 3 розділу XII Кодексу ГТС, згідно з яким оператор газорозподільної системи, суміжне газовидобувне підприємство, газовидобувне підприємство, підключене безпосередньо до газорозподільної системи, оператор газосховищ, оператор установки LNG та прямий споживач надають оператору газотранспортної системи інформацію про подачі та відбори/споживання, що вимірюються протягом доби, не пізніше ніж за одну годину до закінчення строку надання такої інформації оператором газотранспортної системи замовникам послуг транспортування природного газу згідно з пунктом 1 цієї глави.

При цьому інформація про добові обсяги подач та відборів/споживання, що вимірюються протягом доби, надається оператору газотранспортної системи не пізніше ніж о 08:00 UTC (10:00 за київським часом) годині для зимового періоду або о 07:00 UTC (10:00 за київським часом) годині для літнього періоду після закінчення газової доби (D). Така інформація повинна надаватись в електронному вигляді через інформаційну платформу за встановленою оператором газотранспортної системи формою, погодженою Регулятором.

Така інформація надається саме оператором газорозподільної системи, на виконання покладеного на нього обов`язку, як наслідок, у такому випадку він є відповідальним за своєчасність, достовірність, повноту, об`єктивність та обсяг таких Фактичних даних (п. 4 глави 1 розділу XII Кодексу ГТС).

Наявність в інформаційній платформі інформації, наданої операторами ГРМ є підтвердженням вчинення уповноваженими особами оператора газорозподільної системи, які мають право доступу до інформаційної платформи від імені такого суб`єкту ринку природного газу (користувача платформи), дій, що підтверджують господарські операції із щодобового відбору (споживання) природного газу з газотранспортної системи споживачами в зоні ліцензійної діяльності оператора та/або для власних виробничо- технологічних витрат такого оператора в зазначених обсягах.

Оператор ГТС на підставі даних, що завантажуються до інформаційної платформи користувачами (суб`єктами ринку), та даних з власних ВОГ про обсяги фактично відібрані в точках виходу з ГТС, здійснює комерційне балансування, що відповідно до Кодексу ГТС полягає у визначенні та врегулюванні небалансу, який виникає з різниці між обсягами природного газу, що надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, відібраного через точку виходу, у розрізі замовників послуг транспортування, що здійснюється на основі алокації. оператор газорозподільної системи, будучи обізнаним про обсяги фактично відібрані ним на точці виходу з газотранспортної системи, та завантаживши до інформаційної платформи інформацію (форми №2, №3) про розподілені споживачам обсяги (по кодах типу "X" та за наявності в розрізі точок комерційного обліку - кодів типу "г") через уповноважених осіб - вчиняє правочин, яким по суті підтверджує розраховану різницю між обсягом природного газу, поданим через точку входу до його мережі (що підтверджується підписаними актами приймання-передачі природного газу на ГРС), та відібраним споживачами в його мережі (що підтверджується завантаженими з накладеним ЕЦП формами №2, №3), чим по суті і є небаланс оператора ГРМ.

Відповідно до п. 3 глави 6 розділу XII Кодексу ГТС якщо обсяг природного газу, переданий до газорозподільної системи (дані актів приймання-передачі природного газу) (з урахуванням обсягів подачі природного газу газовидобувним підприємством, приєднаним до мереж газорозподільної системи (за наявності), та перетоку природного газу в суміжну газорозподільну систему (за наявності) (дані форми 4, завантажені відповідачем до інформаційної платформи)), перевищує сумарний обсяг природного газу, що був відібраний споживачами згідно з інформацією про відбори з газорозподільної системи (дані форм 2, 3, завантажені відповідачем до інформаційної платформи), то вся різниця є відбором відповідного оператора газорозподільної системи.

Крім того, згідно з п. 4 глави 6 розділу ІІІ Кодексу газорозподільних систем об`єм (обсяг) фактичних втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу за підсумками місяця та календарного року визначається оператором ГРМ згідно з гл. 1 р. XII цього Кодексу та розраховується як різниця між об`ємом (обсягом) надходження природного газу до ГРМ у відповідний період і об`ємом (обсягом) природного газу який розподілений між підключеними до/через ГРМ споживачами та переданий в суміжні ГРМ протягом зазначеного періоду.

Інформація про обсяги виробничо-технологічних витрат визначена позивачем як оператором газотранспортної системи в порядку п. 3 глави 6 розділу XII Кодексу ГТС на підставі фактичних даних, завантажених відповідачем як оператором газорозподільної системи до інформаційної платформи.

Дані відповідача містяться в формах 2, 3 і 4. Надана відповідачем інформація узагальнена в обґрунтованих розрахунках виробничо-технологічних витрат, що містяться в довідках 1 і 3.

Судова колегія апеляційної інстанції погоджується з висновками господарського суду Харківської області, викладених у спірному рішенні про помилковість доводів відповідача стосовно того, що у разі відсутності погодження щодо окремих умов договору або якщо вони не конкретизовані в контексті розуміння змісту цієї умови, відповідно, не виникає пов`язане з цією умовою право чи обов`язок та, відповідно, за таких обставин вимога позивача про стягнення не ґрунтується на договорі.

Як вищезазначено, між сторонами укладено договір від 17 грудня 2015 року, а також додаткова угода №1 від 29 листопада 2017 року до договору № від 17 грудня 2015 року. За таких обставин правова позиція, відповідача, про те, що вимога позивача про стягнення боргу не ґрунтується на договорі є необґрунтованою. Впровадження з 01.03.2019 добового балансування на ринку природного газу з відповідними змінами до Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2493, а також змінами до Типового договору транспортування природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2497, відсутність факту приведення умов договору транспортування природного газу № від 17.12.2015 у відповідність до нових правил ринку природного газу не звільняє учасників такого ринку від обов`язку дотримання правил балансування визначених Кодексом газотранспортної системи у відповідній редакції на момент надання послуг.

Разом з цим, умови договору транспортування природного газу № від 17.12.2015, а саме пункти 2.2, 2.5, 2.6, 7.1 передбачають, що оператор надає замовнику послуги (зокрема і балансування) на умовах визначених у Кодексі ГТС; приймання передача газу, документальне оформлення і подання звітності оператору здійснюється відповідно до вимог Кодексу ГТС; замовник має виконувати вимоги визначені Кодексом ГТС; балансування визначається відповідно до порядку, встановленого Кодексом ГТС.

Таким чином, договір транспортування природного газу № від 17.12.2015 також містить положення, відповідно до яких, він має виконуватись у відповідності до приписів Кодексу ГТС, зокрема з врахуванням змін та доповнень на момент надання послуг.

Водночас не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону (пункт 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17).

Фактичне виконання усіма сторонами спірного договору виключає кваліфікацію цього договору як неукладеного. Зазначена обставина також виключає можливість застосування до спірних правовідносин частини восьмої статті 181 ГК України, за змістом якої визнання договору неукладеним (таким, що не відбувся) може мати місце на стадії укладання господарського договору, якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних його умов. Подібний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 11.10.2018 у справі №922/189/18.

Крім того, матеріалами справи підтверджується, що АТ "Укртрансгаз" зверталось до Господарського суду Харківської області з позовом до АТ "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" про визнання укладеним договору про транспортування природного газу № від 01.08.2018 в межах справи №922/2529/18. Запропонована АТ "Укртрансгаз" редакція договору про транспортування природного газу № від 01.08.2018 передбачала порядок врегулювання сторонами добових небалансів, передбачених розділом XIV Кодексу ГТС.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 11.12.2018, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 25.02.2019 та постановою Верховного Суду 13.06.2019, у задоволенні позову відмовлено. Господарські суди при розгляді справи № 922/2529/18, виходили з того, зокрема, що правовідносини сторін щодо транспортування природного газу вже врегульовані чинним договором транспортування природного газу № від 17.12.2015, який є предметом дослідження за даною справою.

Отже, позивачем вчинялися залежні від нього дії щодо приведення існуючих між сторонами договірних умов у відповідність до змін, внесених до Кодексу газотранспортної системи. Зокрема, в питанні врегулювання добових небалансів.

На підтвердження наявності у відповідача небалансів як різниці між вказаними алокаціями подач/відборів природного газу, позивач надав акти врегулювання щодобових небалансів, довідки про добові небаланси, реєстри завантаження файлів до Інформаційної платформи за березень - червень 2019 року.

За даною справою сторонами не заперечується відсутність підписаних/укладених додатків №1, №2 та №3 до договору транспортування природного газу № від 17.12.2015, які визначені як невід`ємні частини цього договору (обов`язковими та істотними в контексті предмету договору), у світлі положень ст. 638 Цивільного кодексу України і ст. 180 Господарського кодексу України, з яких випливає, що виконання договору передбачає його існування як укладеного та у світлі правової позиції, викладеної у п. 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17.

Факт наявності або відсутності договору транспортування газу як належної правової підстави у розумінні статей 11, 509 Цивільного кодексу України для виникнення та існування між сторонами кореспондуючих прав і обов`язків повинно визначатися доведеністю обставини виконання такого договору сторонами.

На виконання вимог ч. 2 ст. 80 ГПК України щодо підтвердження наявності захищуваного суб`єктивного права позивачем були надані, зокрема, підписані сторонами акти приймання-передачі природного газу за спірний період із визначенням точок приймання-передачі з ЕІС-кодами, підписання цих актів узгоджується і з п. 2.5 договору транспортування газу.

Крім того, у підписаних у всіх випадках уповноваженими представниками сторін актах приймання-передачі обсягів протранспортованого природного газу через певні вузли його обліку безпосередньо визначаються обсяги газу як "протранспортовані".

Щодо заперечень відповідача стосовно відсутності реальності вчинення балансуючих дій позивачем, судова колегія апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Згідно статті 35 Закону України «Про ринок природного газу» в редакції чинній на час спірних правовідносин: « 1.Правила балансування повинні бути справедливими, недискримінаційними, прозорими та обумовленими об`єктивними чинниками. Такі правила мають відображати реальні потреби газотранспортної системи з урахуванням ресурсів у розпорядженні оператора газотранспортної системи. Такі правила мають бути засновані на ринкових принципах. Такі правила мають створювати економічні стимули для балансування обсягів закачування і відбору природного газу самими замовниками. 2.Розмір плати за небаланси замовників визначається виходячи із обґрунтованих та реальних витрат оператора газотранспортної системи, пов`язаних із здійсненням балансування. При визначенні розміру плати за небаланси замовників не допускається перехресне субсидіювання між замовниками, у тому числі шляхом збільшення вартості приєднання нових об`єктів замовників до газотранспортної системи».

Тобто, відсутні положення щодо конкретного Оператора ГРМ, так як природний газ не наділений родовими ознаками.

Крім того, відповідно до п. 2, 3, 10 розділу XIII Кодексу ГТС замовники послуг транспортування зобов`язані своєчасно врегульовувати свої небаланси. Оператор газотранспортної системи вчиняє дію з врегулювання добового небалансу виключно з метою підтримання звичайного рівня функціонування газотранспортної системи в разі недотримання замовниками послуг транспортування своїх підтверджених номінацій.

Якщо існує загроза цілісності газотранспортної системи, оператор газотранспортної системи вживає таких заходів:

1) купівлю-продаж природного газу за короткостроковими договорами в точці, в якій відбувається передача природного газу, а в разі відсутності такої можливості - за конкурсною процедурою та за ринковими цінами;

2) регулювання обсягу надходження газу в газотранспортну систему (точки входу та/або виходу) у випадках, передбачених Національним планом дій та цим Кодексом;

3) регулювання обсягу природного газу, який знаходиться в газотранспортній системі;

4) регулювання обсягу природного газу, який зберігається у газосховищах, які знаходяться в управлінні оператора газотранспортної системи.

З урахуванням вимог п. 3 розділу XIII Кодексу ГТС Оператор ГТС самостійно обирає альтернативний варіант підтримання звичайного рівня функціонування газотранспортної системи в разі недотримання замовниками послуг транспортування своїх підтверджених номінацій.

Оператор газотранспортної системи для забезпечення власної господарської діяльності (у тому числі для вчинення дій з врегулювання добових небалансів, власних виробничо-технічних потреб, покриття витрат та виробничо-технологічних витрат) придбаває природний газ у власника природного газу (у тому числі у газовидобувного підприємства, оптового продавця, постачальника) на загальних підставах та ринкових умовах.

Враховуючи той факт, що придбаного позивачем газу за договорами закупівлі природного газу було достатньо для підтримання звичайного рівня функціонування газотранспортної системи у зв`язку з неврегулюванням відповідачем у березні червні 2019 року негативних добових небалансів, тому у позивача не було необхідності вживати інші заходи з метою підтримання звичайного рівня функціонування газотранспортної системи, передбачені п. п. 2-4 п. 2 розділу XIII Кодексу ГТС.

Отже, твердження відповідача про відсутність доказів на підтвердження вжиття позивачем заходів з підтримання звичайного рівня функціонування ГТС у зв`язку з виникненням небалансу у відповідача у березні червні 2019 року є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

Встановлення факту вчинення оператором ГТС заходів з фізичного балансування не входить у предмет доказування у даній справі.

Між оператором ГТС та оператором ГРМ виникають відносини комерційного

балансування, які врегульовані не розділом XIII, а розділом XIV Кодексу ГТС.

Достатньою підставою оплати вчинених Оператором ГТС дій щодо врегулювання добових небалансів за законом та договором є існування негативного добового небалансу, який доводиться алокаціями (звітами), складеними оператором ГТС, на підставі інформації, наданої самим замовником.

Оплата щодо врегулювання добових небалансів має бути здійснена замовником у разі надсилання оператором ГТС такому замовнику рахунку на оплату, звіту по точках входу/виходу замовника послуг транспортування (пункти 3-4 гл. 4 розд. XIV Кодексу ГТС), та за відсутності доказів самостійного врегулювання небалансу.

Договір та Кодекс ГТС не передбачають надання оператором будь-яких інших підтверджень факту здійснення ним балансування (в тому числі відповідно до пп.1 п.3 розд. ХІІІ Кодексу ГТС) для того, щоб такі дії вважались вчиненими, а у оператора ГТС виникло право на отримання від замовника оплати.

Тому, твердження відповідача про те, що Оператор ГТС повинен додатково підтверджувати вчинення ним фізичного балансування (зокрема, договорами закупівлі природного газу, актами) є необгрунтованими.

В свою чергу, у разі виникнення у замовника негативного добового небалансу оператор здійснює продаж замовнику, а замовник купівлю в оператора природного газу в обсягах негативного добового небалансу за ціною, яка встановлюється розділом XIV Кодексу.

Відповідно до вимог чинного законодавства та договору, природний газ який використаний відповідачем на свої виробничо-технологічні витрати, має бути оплачений шляхом проведення розрахунків за вчинені позивачем дії щодо врегулювання добових небалансів відповідача.

Інший підхід означатиме право АТ «Харківгаз» безоплатно відбирати газ з газотранспортної системи у необмеженій кількості, що суперечить принципам функціонування ринку природного газу відповідно до ст. 3 Закону «Про ринок природного газу» (зокрема, забезпечення рівних прав на доступ до газотранспортних та газорозподільних систем, додержання встановлених технічних норм та стандартів безпеки тощо) та загальним засадам цивільного законодавства, визначеним ст.3 Цивільного кодексу України (зокрема, неприпустимість позбавлення права власності, справедливість, добросовісність та розумність тощо).

За даною справою, відповідачем не надано доказів щодо врегулювання ним негативних небалансів, які виникли у спірний період, а отже доказів на спростування позовних вимог. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29.06.2022 року у справі №906/252/21.

Крім того, обов`язковою умовою доступу АТ «Харківгаз», як оператора ГРМ, до газотранспортної системи є укладення письмового договору транспортування природного газу (відповідно до ст.32 Закону «Про ринок природного газу» та відповідних положень Кодексу ГТС).

Тому, факт роботи оператора ГРМ на ринку природного газу та виконання ним покладених чинним законодавством завдань є свідченням того, що він не міг не укладати та не виконувати оспорюваний договір. За відсутності такого договору, оператор ГРМ не мав би права на допуск до газотранспортної системи і не міг вчиняти жодних дій з розподілу газу.

З відповідних положень Кодексу ГТС, Кодексу ГРМ та з структури газотранспортної/газорозподільних систем вбачається, що виконання оператором ГРМ покладених на нього функцій, в тому числі щодо переміщення природного газу споживачам, без приєднання такого оператора ГРМ до газотранспортної системи та отримання ним відповідних послуг транспортування природного газу є неможливим. Такі послуги згідно зі ст. 20 Закону «Про ринок природного газу» і відповідними актами НКРЕКП міг надавати лише позивач.

Ліцензійними умовами, передбачено, що оператор ГРМ повинен мати укладений з

оператором ГТС договір транспортування природного газу відповідно до Типового договору та здійснювати розрахунки із оператором ГТС за надані послуги у строки та на умовах, визначених договором транспортування природного газу (пункти 26, 27 розд.2 «Вимоги до провадження господарської діяльності з розподілу природного газу» Ліцензійних умов).

Без наявності укладеного договору транспортування природного газу АТ «Харківгаз» має вважатися таким, що порушило ліцензійні умови, а отримання ним природного газу з газотранспортної системи до газорозподільної системи кваліфіковане як несанкціонований доступ до газотранспортної системи та несанкціонований відбір природного газу (що відповідно до п.2 ч.2 ст.59 Закону «Про ринок природного газу» є правопорушенням на ринку природного газу).

АТ «Харківгаз» є оператором ГРМ, тобто суб`єктом господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників). Розподіл природного газу полягає у його переміщенні газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам (що не включає постачання природного газу) (пункти 17, 35 ч.1 ст.1 Закону «Про ринок природного газу»). Це фактично єдиний вид діяльності, тому у даному випадку, відсутні сумніви у тому, що АТ «Харківгаз» виконувало оспорюваний договір, а отже, цей факт не потребує доведення.

Стосовно односторонніх актів врегулювання щодобових небалансів судова колегія апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

За змістом апеляційної скарги відповідач стверджує, що односторонні акти врегулювання щодобових небалансів не відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність».

Вказані твердження відповідача є безпідставними та спростовуються наступним.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в

Україні» визначено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до статті 9 вказаного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському

обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995 року, господарські операції господарюючих суб`єктів фіксуються та підтверджуються первинними документами, складеними та оформленими відповідно до вимог зазначеного Положення; первинні документи для надання їм юридичної сили та доказовості повинні мати такі обов`язкові реквізити: назва підприємства, від імені якого складено документ, назва документа, дата та місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному та вартісному виразі), посади, підписи та прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції та складання первинного документу; первинні документи підлягають обов`язковій перевірці працівниками, які ведуть бухгалтерський облік.

Таким чином, односторонній акт врегулювання щодобових небалансів, з урахуванням норм Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995, постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2497 від 30.09.2015 «Про затвердження типового договору транспортування природного газу» та враховуючи наявність у ньому всіх обов`язкових реквізитів, засвідчує факт здійснення господарської операції з врегулювання щодобових небалансів, що підтверджується Податковою консультацією Державної фіскальної служби України № 2637-/6/99-99-15-03-02-15/ІПК від 10.06.2019.

Щодо розрахунку плати за добовий небаланс, судова колегія зазначає таке.

Відповідач зазначає на відсутність номінацій, алокацій, розрахунку небалансу та розрахунку маржинальної ціни придбання/продажу природного газу.

Водночас, вказані твердження відповідача є необґрунтованими та спростовуються наступним.

Умови взаємодії з оператором газотранспортної системи (позивачем), порядок присвоєння ЕІС-кодів та вимоги до інформаційної платформи урегульовані у Розділі IV Кодексу ГТС.

Так, зокрема, у главі 1 цього розділу визначено, що для забезпечення електронної взаємодії та документообігу між суб`єктами ринку природного газу, у тому числі для організації замовлення та супроводження послуг транспортування природного газу в умовах добового балансування газотранспортної системи, а також між суб`єктами ринку природного газу та операторами торгових платформ оператор газотранспортної системи зобов`язаний створити та підтримувати функціонування інформаційної платформи. Інформаційна платформа складається з апаратного та програмного забезпечення.

Обмін даними між уповноваженими особами користувачів інформаційної платформи та інформаційною платформою (оператором газотранспортної системи) відбувається через електронну пошту та інтерфейс користувача інформаційної платформи веб-додатка.

Вимоги до наповнення інформаційної платформи поточними та статистичними даними, передбачені у пункті 4 глави 1 Розділі IV Кодексу ГТС, згідно з якою, інформаційна платформа має містити, зокрема, такі дані: перелік точок входу/виходу до/із газотранспортної системи; інформацію про всіх суб`єктів ринку природного газу, включаючи споживачів, яким в установленому порядку присвоєні ЕІС-коди та інше.

Також, інформація про споживачів в інформаційній платформі має містити, серед іншого, ЕІС-код споживача та за наявності ЕІС-коди його точок обліку; EIC-код фізичної точки виходу з газотранспортної системи; інформацію про прогнози споживання природного газу на кожну газову добу (D) для споживачів, по яких відбір/споживання не вимірюється щодобово; інформацію про попередні обсяги споживання кожної газової доби (D); інформацію про фактичне добове споживання; інформацію про фактичне споживання кожного газового місяця (М).

Пунктом 3 глави 3 Розділі IV Кодексу ГТС визначено, що взаємовідносини між замовником та оператором при забезпеченні (замовленні, наданні, супроводженні) послуг транспортування за цим договором здійснюються сторонами через інформаційну платформу оператора відповідно до вимог Кодексу.

У матеріалах справи містяться Реєстри файлів завантажених до інформаційної платформи АТ «Харківгаз»; Форма №2, у якій відображена інформація про попередні та остаточні прогнози відборів/споживання природного газу споживачами, що не вимірюється щодобово, і відбори/споживання природного газу споживачами, що вимірюється щодобово (протягом доби);

Зокрема Форма №3, у якій відображена інформація про фактичний місячний відбір/споживання, що не вимірюється цілодобово та/або щодо яких було змінено режим нарахування відбору/споживання природного газу; а також Реєстри файлів; Форма №4, яка містить інформацію про оператора газотранспортної системи, яким природний газ передається з газорозподільної системи, з визначенням місць підключення таких операторів та про об`єм/обсяг приймання-передачі природного газу з однієї газорозподільної зони у іншу.

Отже, дані про фактичне споживання відповідачем газу кожного газового місяця, за спірний період, подавалися ним самостійно та вносилися до інформаційної платформи.

При цьому інформація про добові обсяги подач та відборів/споживання, що вимірюються протягом доби, надається оператору газотранспортної системи не пізніше ніж о 08:00 UTC (10:00 за київським часом) годині для зимового періоду або о 07:00 UTC (10:00 за київським часом) годині для літнього періоду після закінчення газової доби (D). Така інформація повинна надаватись в електронному вигляді через інформаційну платформу за встановленою оператором газотранспортної системи формою, погодженою Регулятором (пункт 2 гл. 3 р. XII Кодексу ГТС).

Згідно з пунктом 1 глави 1 розділу VIII Кодексу газотранспортної системи України,

одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі вчинення дій з врегулювання добового небалансу, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування.

Щодо визначення маржинальної ціни придбання/продажу природного газу слід зазначити наступне.

Ціна закупівлі природного газу оператором газотранспортної системи визначається згідно з п.12 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС, приписами якої зазначено, що маржинальна ціна продажу визначається відповідно до ціни закупівлі природного газу оператором газотранспортної системи, яка сформувалася протягом газового місяця, зменшеної на величину коригування, який становить 10 % (п. 14 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС).

Ціна закупівлі природного газу оператором газотранспортної системи, яка сформувалася протягом газового місяця (М-1), публікується оператором газотранспортної системи на інформаційній платформі та/або на його веб-сайті (роздруківка з Інформаційної платформи наявна в матеріалах справи).

Таким чином, пункт 12 Глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС містить імперативну норму, що Оператор газотранспортної системи визначає маржинальну ціну продажу/придбання природного газу та публікує її на інформаційній платформі.

Відповідно до глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС, оператор газотранспортної системи до 12 числа газового місяця, наступного за звітним, надає замовнику послуг транспортування природного газу в електронному вигляді через інформаційну платформу інформацію про остаточні щодобові подачі та відбори (у розрізі споживачів замовника послуг транспортування природного газу), обсяги та вартість щодобових небалансів у звітному газовому місяці.

Таким чином, розрахунок плати за добовий небаланс, відомості про статус небалансу, ціна закупівлі природного газу надаються замовнику послуг транспортування за допомогою інформаційної платформи, а докази надання вказаної інформації АТ «Харківгаз» наявні в матеріалах справи.

Стосовно постанови НКРЕКП № 664 від 26.04.2019 судова колегія зазначає таке.

Позивач зазначає, що НКРЕКП на нормативному рівні підтвердила виконання АT «Укртрансгаз» всіх вимог чинного законодавства щодо забезпечення функціонування Інформаційної платформи оператора газотранспортної системи в умовах добового балансування газотранспортної системи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 19 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», Регулятор здійснює державний контроль за дотриманням суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, законодавства у відповідних сферах та ліцензійних умов шляхом проведення планових та позапланових виїзних, а також невиїзних перевірок відповідно до затверджених ним порядків контролю. Перевірка проводиться на підставі рішення Регулятора.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» підставою для проведення позапланової перевірки є, зокрема подання суб`єктом господарювання письмової заяви про здійснення заходу державного контролю за його бажанням.

В свою чергу, позивач листом від 16.01.2019 №1001ВИХ-19-203 звернувся до НКРЕКП з заявою про здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю) за бажанням ліцензіата стосовно усунення порушень вимог законодавства та ліцензійних умов, виявлених за результатами позапланової перевірки та встановлених постановою НКРЕКП від 27.07.2018 № 788.

Відповідно до постанови НКРЕКП від 05.02.2019 №161 Управлінням НКРЕКП у м. Києві та Київській області проведена позапланова перевірка АТ «Укртрансгаз» щодо виконання вимог постанови НКРЕКП від 27.07.2018 №788 у частині забезпечення функціонування Інформаційної платформи Оператора газотранспортної системи у відповідності до вимог Кодексу ГТС.

26.04.2019 Регулятором прийнято постанову №664, якою було зобов`язано АТ «Укртрансгаз» до 20 травня 2019 року привести свої дії у відповідність до вимог Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року №2493.

Листом від 25.04.2019 №1001ВИХ-19-1912 АТ «Укртрансгаз» повідомив НКРЕКП про можливість Операторами ГРМ подавати номінації/реномінації на інформаційній платформі Оператора ГТС.

В подальшому, постановою від 07.06.2019 №973 НКРЕКП визнала вимоги постанови від 26.04.2019 року № 664 «Про здійснення заходів державного регулювання до

АТ «Укртрансгаз» такими, що виконані.

Таким чином, НКРЕКП на нормативному рівні підтвердила виконання АТ «Укртрансгаз» всіх вимог чинного законодавства щодо забезпечення функціонування Інформаційної платформи оператора газотранспортної системи в умовах добового балансування газотранспортної системи.

Щодо твердження відповідача про те, що акт звіряння сум не підтверджує наявність небалансів у спірний період та щодо посилання відповідача на Закон №1639-ІХ слід зазначити таке.

Приписами статті 1 Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» №1639-ІХ (далі - Закон 1639) визначено, що заборгованість (грошові зобов`язання) суб`єктів ринку природного газу, що підлягає (підлягають) врегулюванню відповідно до цього Закону, а саме: заборгованість операторів газорозподільних систем, у тому числі підтверджена судовими рішеннями, які набрали законної сили, за договорами про надання послуг з транспортування природного газу перед особою, що здійснювала функції оператора газотранспортної системи до 31 грудня 2019 року включно, не сплачена станом на розрахункову дату.

Крім того, що вищевказаний Закон передбачає певний порядок здійснення дій щодо розрахунків з погашення заборгованості суб`єктів ринку природного газу, які проводяться за рахунок видатків державного бюджету учасниками процедури врегулювання заборгованості або реструктуризації заборгованості за природний газ та послуги з його транспортування.

Так, ст. 1 Закону 1639 визначено, що договір про організацію взаєморозрахунків - це договір, що укладається між учасниками процедури врегулювання заборгованості (грошових зобов`язань) суб`єктів ринку природного газу для погашення заборгованості (грошових зобов`язань) та є підставою для проведення взаєморозрахунків відповідно до цього Закону.

Для участі у процедурі врегулювання заборгованості (грошових зобов`язань) суб`єкти ринку природного газу включаються до Реєстру, який веде Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (ч1 ст. 3 Закону).

Ухилення учасника процедури врегулювання заборгованості від укладення договору (договорів) про реструктуризацію заборгованості, якщо укладення такого договору (договорів) є необхідним відповідно до цього Закону, матиме наслідком виключення учасника процедури врегулювання заборгованості з Реєстру, протягом трьох місяців з моменту включення цього учасника до Реєстру (ч. 3 ст. 3 Закону).

Взаєморозрахунки проводяться у порядку та на умовах, затверджених Кабінетом Міністрів України, у межах видатків спеціального фонду державного бюджету за цільовим призначенням та в обсягах, передбачених Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" та/або Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік", із застосуванням рахунків, відкритих у Державному казначействі України, згідно з договором про організацію взаєморозрахунків, який укладається між учасниками

розрахунків на підставі документа, що підтверджує наявність в обліку учасників розрахунків кредиторської та/або дебіторської заборгованості на дату підписання такого договору, та в обсязі, що не перевищує підтверджену учасниками заборгованість.

Втім, в матеріалах справи відсутні докази того, що між сторонами укладено договір про організацію взаєморозрахунків, що визначений ст. 1 Закону 1639.

Реструктуризація заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, здійснюється після проведення розрахунків, передбачених статтею 4 цього Закону, шляхом розстрочення на три календарних місяці рівними частинами з першого числа місяця укладення договору без відстрочення погашення заборгованості та з можливістю дострокового погашення (ч. 2 ст. 5 Закону 1639).

Лише на реструктуризовану заборгованість не нараховуються неустойка (штрафи, пені), проценти річних, інфляційні нарахування, крім випадків повного або часткового нездійснення платежів за договором про реструктуризацію заборгованості, укладеним відповідно до цього Закону, у сумі тримісячного платежу (ч. 3 ст. 5 Закону 1639).

Вищенаведене підтверджується також, і ч. 1 ст. 6 Закону 1639 де вказано, що на заборгованість за договорами купівлі-продажу/постачання природного газу, укладеними з акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", та договорами про надання послуг з транспортування природного газу, яка підлягає врегулюванню відповідно до статті 1 цього Закону, погашену до 31 грудня 2022 року, у тому числі шляхом проведення взаєморозрахунків відповідно до статті 4 цього Закону, а також на заборгованість, реструктуризовану відповідно до статті 5 цього Закону, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються.

Неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних, нараховані на

заборгованість підприємств, включених до Реєстру, за договорами купівлі-продажу/постачання природного газу, укладеними з акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", та договорами про надання послуг з транспортування природного газу, у тому числі підтверджені судовими рішеннями, які набрали законної сили, що обліковуються учасниками процедури врегулювання заборгованості та не сплачені станом на дату включення до Реєстру, підлягають списанню:

- за умови погашення основного боргу до 31 грудня 2022 року, у тому числі шляхом проведення взаєморозрахунків відповідно до статті 4 цього Закону;

- за умови повного виконання належним чином підприємством-дебітором укладеного договору про реструктуризацію заборгованості.

Статтею 7 Закону 1639 дані гарантії забезпечення прав та інтересів кредиторів, відповідно до яких, особа, що здійснювала функції оператора газотранспортної системи до 31 грудня 2019 року включно (АТ «Укртрансгаз»-позивач) заборгованість перед яким (з урахуванням суми неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на таку заборгованість) підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, мають право на відшкодування з державного бюджету додаткових витрат на сплату процентів та інших витрат у зв`язку із запозиченням коштів з метою покриття касових розривів, що утворилися внаслідок врегулювання заборгованості відповідно до статей 5-6 цього Закону, в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Крім того, ст. 5 Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", відповідно до якої реструктуризації на умовах, визначених цим Законом, підлягає, зокрема, заборгованість постачальників природного газу, у тому числі реструктуризована, та операторів газорозподільних систем понад обсяги, врегульовані із застосуванням механізмів, визначених статтею 4 цього Закону: за послуги, надані операторам газорозподільних систем та постачальникам природного газу за договорами транспортування природного газу, перед особою, що здійснювала функції оператора газотранспортної системи до 31 грудня 2019 року включно, у тому числі підтверджена судовими рішеннями, що набрали законної сили.

Стосовно акту звіряння сум від 31.08.2022, судова колегія вважає за необхідне зазначити таке.

27.09.2021 р. вх. №10684/22 до суду першої інстанції позивачем зокрема, було надано клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, за змістом якого останній просив суд, поновити строк для подання доказів та долучити до матеріалів справи акт звіряння між позивачем та відповідачем станом на 31.08.2022 (том 6, а.с. 211)

Позивач вважає, що даний доказ має значення для правильного вирішення цієї справи.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 27.09.2022, з метою забезпечення реалізації процесуальних прав учасників справи на подання доказів по справі, суд першої інстанції задовольнив клопотання АТ «Укртрансгаз» №101вих-22-3315 від 26.09.2022 про доручення доказів до матеріалів справи та поновив строк на подання доказів акту звіряння станом на 31.08.2022.

Позивач зазначив, що 31.08.2022 між позивачем та відповідачем підписано Акт звіряння сум згідно з яким відповідач повністю підтверджує наявну у нього заборгованість за договором № від 17.12.2015 за надані послуги балансування за період 2018 2019 на загальну суму 1 224 887 591,53 грн, в тому числі з урахуванням спірних сум за період березень червень 2019, що є предметом розгляду справи №922/3987/19.

Отже, підписанням зазначеного акту звіряння відповідач підтвердив наявність заборгованості перед позивачем з в регулювання добових небалансів, що є предметом розгляду справи №922/3987/19.

Мета складання Акта звірки, полягала у визначенні стану розрахунків між сторонами, виявленні боргу або його відсутності на підставі первинних документів.

Так, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постанові від 17.08.2022 у справі №924/232/18 дійшов до висновку, що відповідно до вимог чинного законодавства акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності є технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій.

Акт відображає стан заборгованості, рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин.

Акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості. Аналогічна правова позиція наведена Верховним Судом у постановах від 20.04.2021 у справі №910/14518/19, від 05.03.2019 у справі №910/1389/18, від 19.04.2018 у справі №905/1198/17, від 08.05.2018 у справі №910/16725/17, від 17.10.2018 у справі №905/3063/17 та від 04.12.2019 у справі №916/1727/17.

Стосовно твердження відповідача про необґрунтованість відхилення судом першої інстанції клопотання про призначення у справі комплексної судової експертизи, судова колегія апеляційної інстанції дійшла висновку, що клопотання відповідача про призначення у справі комплексної судової експертизи не відповідає вимогам норм процесуального права в частині обґрунтування дійсної потреби у спеціальних знаннях для з`ясування обставин (ч.2 ст. 98 ГПК України), а також не вмотивоване неможливістю надавати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів (ч.3-4 ст. 80 ГПК України), з причин, визнаних судом поважними (ч.3 ст. 98,п. 2 ч. 1 ст. 99 ГПК України). Поставлені відповідачем питання не стосуються предмета доказування у справі №922/3987/19.

Враховуючи вищевикладене, судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено відповідачу в задоволені клопотання про призначення у справі комплексної судової експертизи.

Щодо твердження відповідача про обов`язки Оператора ГТС, судова колегія зазначає таке.

Відповідно до Методики визначення та розрахунку тарифів на послуги розподілу природного газу затвердженої Постановою НКРЕКП № 236 від 25.02.2016 до структури тарифу на розподіл природного газу включені витрати, пов`язані з використанням природного газу на виробничо-технологічні витрати, нормативні та питомі втрати.

Тобто, замовники послуг розподілу природного газу, як фізичні так і юридичні особи сплачуючи АТ «Харківгаз» рахунки за надані послуги розподілу природного газу, фактично компенсують АТ «Харківгаз» вартість природного газу, використаного ним для покриття ВТВ (витрати природного газу на ВТВ).

Разом з цим АТ «Харківгаз» не закуповує (не закуповував) природний газ на ВТВ в необхідних обсягах, відібрав його із газотранспортної системи та не сплачує АТ «Укртрансгаз» кошти за надані послуги балансування.

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про ринок природного газу» оператор газорозподільної системи придбаває енергоресурси, необхідні для здійснення своєї господарської діяльності, у недискримінаційний та прозорий спосіб.

Згідно з положеннями глави 6 розділу III Кодексу ГРМ, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2494, який регулює діяльність Відповідача, зокрема, встановлено, що оператор ГРМ для забезпечення власної господарської діяльності (в тому числі для фізичного балансування ГРМ, власних виробничо-технічних потреб та для покриття фактичних втрат і виробничо- технологічних витрат природного газу в ГРМ) закуповує природний газ у власника природного газу (в тому числі ГДП, ВБГ, оптового продавця, постачальника) на загальних підставах та ринкових умовах.

Об`єм (обсяг) фактичних втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу за підсумками місяця та календарного року визначається Оператором ГРМ відповідно до глави 1 розділу ХІI цього Кодексу та розраховується як різниця між об`ємом (обсягом) надходження природного газу, до ГРМ у відповідний період і об`ємом (обсягом) природного газу який розподілений між підключеними до/через ГРМ споживачами та переданий в суміжні ГРМ протягом зазначеного періоду.

В період березень червень 2019 року АТ «Харківгаз», у відповідності до положень Кодексів ГРМ та ГТС мало можливість здійснювати заходи спрямованні на покриття витрат оператора ГРМ, зокрема, шляхом:

- подання номінацій, як замовником послуг транспортування, на точках входу до оператора ГТС, з метою надходження природного газу для покриття витрат оператора ГРМ, у відповідності до розділу XII Кодексу ГТС;

- надання оператору ГТС торгових сповіщень на набуття природного газу, у відповідності до положень розділу XIV Кодексу ГТС;

- закупівлю природного газу для власних виробничо-технологічних потреб із ресурсу будь якого постачальника, у встановленому законодавством порядку.

Проте, відповідач не вчиняв дій, направлених на забезпечення власних витрат, як оператора ГРМ та дій з врегулювання небалансів природного газу.

Виходячи з того, що відповідач порушував свої обов`язки по своєчасному врегулюванню небалансів, що передбачені п. 2 розділу XIII Кодексу ГТС та договором, позивач зобов`язаний був вчинити дії з врегулювання виниклих небалансів відповідача, у

зв`язку з чим поніс відповідні витрати.

Твердження відповідача, що позивачем до суду першої інстанції подано не оригінали електронних доказів, а копії, судова колегія вважає необгрунтованими, яке спростовується наступним.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги», а ст. 12 цього Закону визначено, що перевірка цілісності електронного документа проводиться шляхом перевірки електронного цифрового підпису.

Так, за змістом ч. 2 ст. 7 вищевказаного Закону встановлено, у разі надсилання електронного документа кільком адресатам або його зберігання на кількох електронних носіях інформації кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа.

За змістом ДСТУ 7448:2013, електронний носій - матеріальний носій, який використовують для записування, зберігання та відтворення інформації, обробленої засобами комп`ютерної техніки. До електронних носіїв відносяться жорсткі диски, флеш-пам`ять, CD, DVD, Blue-ray диски, дискети, касети на магнітній стрічці і т.ін.

Відповідно до п. 3 глави 3 розділу IV Кодексу ГТС обмін даними між уповноваженими особами користувачів інформаційної платформи та інформаційною платформою (оператором газотранспортної системи) відбувається через електронну пошту та інтерфейс користувача інформаційної платформи веб-додатка. У разі якщо електронна пошта недоступна, уповноважена особа користувача платформи повинна повідомити про це оператора газотранспортної системи. З метою контролю цілісності і достовірності інформації, яка передається в електронному вигляді, а також підтвердження її авторства під час обміну інформацією оператор газотранспортної системи забезпечує використання електронного цифрового підпису.

Як вбачається з даних, що містяться, зокрема, на матеріальному носії DVD-R диску на ньому зберігаються оригінали завантажених уповноваженими особами відповідача електронних доказів, скріплених їх електронними цифровими підписами, до Інформаційної платформи форм 2 та 3, які містять дані про попередні та остаточні прогнози відборів/споживання природного газу споживачами, що не вимірюються щодобово, і відбори/споживання природного газу споживачами, що вимірюються щодобово, про фактичний місячний відбір/споживання природного газу окремо по кожному споживачу, відбір/споживання якого не вимірюється щодобово, та/або щодо яких було змінено режим нарахування відбору/споживання природного газу, за газові місяці березень червень 2019 року.

Вказані електронні докази розміщені на зазначеному матеріальному носії у форматі «.p7s» з електронними цифровими підписами уповноважених осіб відповідача, які (цифрові підписи) не зняті. А тому, з урахуванням ч. 2 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», такі електронні докази не є копіями. Оскільки, такі оригінали електронних доказів, ідентичні за змістом та скріпленими, не знятими, ідентичними цифровими підписами уповноважених осіб Відповідача, зберігаються на кількох електронних носіях інформації - електронних носіях Інформаційної платформи та цифрових дисках DVD-R.

Крім того, відповідно до п. 9 ст. 80 ГПК України передбачено, що копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Стосовно вірогідності доказів у справі №922/3987/19, судова колегія вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України визначає одним із принципів судочинства змагальність сторін та свободу в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами І, 3 статті 74, частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона

посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Таким чином, у зобов`язальних правовідносинах вина особи, яка порушила зобов`язання, презюмується і саме на неї покладається обов`язок з доведення відсутності

своєї вини у порушенні зобов`язання. Аналогічна правова позиція викладена в постанові ВС від 13.11.2019 у справі №908/1399/17.

Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 78 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

17.10.2019 набув чинності Закон України від 20.09.2019 №132-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до ГПК України та змінено назву статті 79 ГПК України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції з фактичним впровадженням у господарський процес стандарту доказування "вірогідність доказів".

Стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати саме ту їх кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Враховуючи вищевикладене, та наявність в матеріалах справи доказів на підтвердження обсягів небалансів відповідача у період березень червень 2019 року в межах договірних відносин, є більш вірогідними, враховуючи не надання відповідачем доказів на їх спростування та враховуючи що достовірність наявних в матеріалах справи доказів відповідачем під сумнів не ставилась.

У зв`язку з вищевикладеним, судова колегія дійшла висновку, що апелянтом не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, якими він обґрунтовує апеляційну скаргу.

В силу приписів статей 13, 73, 74 Господарського процесуального кодексу України саме на заявника покладено обов`язок доведення існування відповідних підстав, тоді як інша сторона, у разі наявності заперечень, має навести докази на їх (підстав) спростування.

Виходячи з наведеного, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновку суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення та задоволення апеляційної скарги.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції прийнято з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Харківгаз, м. Харків на рішення господарського суду Харківської області від 24.10.2022 (повний текст складено та підписано 09.12.2022) у справі №922/3987/19 задоволенню не підлягає.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника у відповідності до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Харківгаз, м. Харків залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду Харківської області від 24.10.2022 (повний текст складено та підписано 09.12.2022) у справі №922/3987/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 08.02.2023 р. оголошено вступну та резолютивну частину.

Повний текст постанови складено та підписано 09.02.2023 р.

Головуючий суддя Л.Ф. Чернота

Суддя І.В. Зубченко

Суддя О.О. Радіонова