РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2023Справа № 910/13562/22
Суддя Господарського суду міста Києва Чинчин О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» (03056, м. Київ, проспект Перемоги, 37)
до проФізичної особи - підприємця Бахмут Маргарити Леонідівни ( АДРЕСА_1 ) стягнення заборгованості у розмірі 27 590 грн. 44 коп.
Представники: без повідомлення представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Національний технічний університет України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» (надалі також - «Позивач») звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи - підприємця Бахмут Маргарити Леонідівни (надалі також - «Відповідач») про стягнення заборгованості у розмірі 27 590 грн. 44 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем його зобов`язань за Договором про відшкодування сплати податку на землю, витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю №142/8142 від 31.05.2018 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.12.2022 року позовну заяву Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» до Фізичної особи - підприємця Бахмут Маргарити Леонідівни про стягнення заборгованості у розмірі 27 590 грн. 44 коп. залишено без руху.

29.12.2022 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.01.2023 року відкрито провадження у справі № 910/13562/22, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

З метою повідомлення Сторін про розгляд справи Судом на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України ухвала суду про відкриття провадження у справі від 03.01.2023 року була направлена на адреси Сторін рекомендованим листом з повідомленням про вручення, що підтверджується поверненням рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 12.01.2023 року уповноваженій особі підприємства Позивача та поверненням на адресу суду поштового конверту, у зв`язку з відсутністю адресату, надісланого на адресу Відповідача.

Згідно з ч. 4 ст. 89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Відповідно до інформації розміщеної на веб-сайті Міністерства юстиції України, місцезнаходженням Фізичної особи - підприємця Бахмут Маргарити Леонідівни є АДРЕСА_1 .

Суд зазначає, що Ухвала Господарського суду міста Києва у справі №910/13562/22 була направлена рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу Фізичної особи - підприємця Бахмут Маргарити Леонідівни , зазначену на веб-сайті Міністерства юстиції України.

Відповідно до статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є:

1) день вручення судового рішення під розписку;

2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи;

3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;

4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Крім того, за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи вищевикладене, Суд зазначає, що Відповідач має доступ до судових рішень та мав можливість ознайомитись з ухвалою суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідно до статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що Відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, Суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

31.05.2018 року між Національним технічним університетом України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» (Балансоутримувач) та Фізичною особою - підприємцем Бахмут Маргаритою Леонідівною (Орендар) було укладено Договір про відшкодування сплати податку на землю, витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю №142/8142, згідно з умовами якого Орендар сплачує Балансоутримувачу комунальні витрати, експлуатаційні платежі та відшкодування податку на землю за користування приміщенням, що знаходиться на балансі НТУУ "КПР та передане в оренду на підставі Договору Оренди за адресою: м. Київ, вул. Янгеля академіка, 16/2, гуртожиток №9, приміщення №64 на другому поверсі студентської поліклініки площею 23,0 кв.м. Майно передається в оренду з метою розміщення аптечного пункту, що реалізує готові ліки. (а.с.16-18)

Зазначене приміщення передане Орендарю на підставі Договору №8142 про оренду нерухомого майна, що належить до державної власності, від 31 травня 2018 року. (п.1.2 Договору)

Відповідно до п.1.2 Договору Орендар щомісячно сплачує Балансоутримувачу комунальні послуги за тарифами, які у встановленому законодавством порядку відшкодовують повну вартість їх надання, експлуатаційні платежі та відшкодування податку на землю. Сума експлуатаційних платежів та відшкодування податку на землю визначається Балансоутримувачем на підставі норм чинного законодавства та складає 539,27 грн. (без ПДВ). Розрахунок за підписом Балансоутримувача додається до цього Договору та є його невід?ємною частиною. Оплата за комунальні послуги здійснюється Орендарем відповідно до розрахунків, що виставляються Балансоутримувачем на підставі показників організацій, що надають відповідні послуги.

Згідно з п.2.4 Договору Перерахування плати здійснюється Орендарем самостійно до 10 числа місяця, наступного за звітним, на розрахунковий рахунок Балансоутримувача .

Розмір комунальних витрат, експлуатаційних платежів та відшкодування податку на землю переглядається на вимогу однієї із сторін в разі зміни методики їх розрахунку, змін централізованих цін і тарифів, розміру земельного податку та в інших випадках, передбачених чинним законодавством України. (п.2.5 Договору)

Пунктом 8.1 Договору встановлено, що цей Договір укладено строком на 2 роки 11 місяців, що діє з 31 травня 2018 р. до 30 квітня 2021 р. включно.

В разі пролонгації Договору №8142 про оренду нерухомого майна, що належить до державної власності, від 31 травня 2018 р., даний Договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором. (п.8.2 Договору)

Розрахунком плати за експлуатаційні витрати та відшкодування витрат Сторони визначили розмір комунальних послуг, податку на землю за Договором про відшкодування сплати податку на землю, витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю №142/8142 від 31.05.2018 року (з урахуванням листа №0450/455 від 10.07.2020 р. Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» щодо технічної помилки у номері договору). (а.с.19-21)

Листом №30-06/9974 від 20.12.2021 року Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Києву повідомило Національний технічний університет України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» та Фізичну особу - підприємця Бахмут Маргариту Леонідівну про закінчення строку дії Договору №8142 про оренду нерухомого майна, що належить до державної власності, від 31 травня 2018 року. (а.с.22-23)

Розрахунками плати за експлуатаційні витрати та відшкодування витрат до Договору про відшкодування сплати податку на землю, витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю №11/6485 від 31.05.2013 року визначено розмір комунальних послуг, податку на землю з 01.01.2020 р., 01.09.2018 року, з 01.01.2022 року. (а.с.24-25,27)

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що Відповідач не виконав свої зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати комунальних платежів за період серпень 2020 р. - лютий 2022 р. Таким чином, в результаті неналежного виконання Відповідачем зобов`язань у останнього утворилась заборгованість за експлуатаційні витрати, з відшкодування податку на землю, за опалення, електроенергію у розмірі 26 512 грн. 60 коп. Крім того, враховуючи неналежне виконання Відповідачем умов договору, Позивач просить суд стягнути з Фізичної особи - підприємця Бахмут Маргарити Леонідівни 3% річних у розмірі 224 грн. 80 коп., інфляційні у розмірі 853 грн. 04 коп.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору про відшкодування сплати податку на землю, витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю №142/8142 від 31.05.2018 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов`язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Як встановлено ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язаний передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частиною 5 ст. 762 Цивільного кодексу України визначено, що плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

За користування майном з наймодавця справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ч.1 ст. 762 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 31.05.2018 року між Національним технічним університетом України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» (Балансоутримувач) та Фізичною особою - підприємцем Бахмут Маргаритою Леонідівною (Орендар) було укладено Договір про відшкодування сплати податку на землю, витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю №142/8142, згідно з умовами якого Орендар сплачує Балансоутримувачу комунальні витрати, експлуатаційні платежі та відшкодування податку на землю за користування приміщенням, що знаходиться на балансі НТУУ "КПР та передане в оренду на підставі Договору Оренди за адресою: м. Київ, вул. Янгеля академіка, 16/2, гуртожиток №9, приміщення №64 на другому поверсі студентської поліклініки площею 23,0 кв.м. Майно передається в оренду з метою розміщення аптечного пункту, що реалізує готові ліки. (а.с.16-18)

Пунктом 8.1 Договору встановлено, що цей Договір укладено строком на 2 роки 11 місяців, що діє з 31 травня 2018 р. до 30 квітня 2021 р. включно.

В разі пролонгації Договору №8142 про оренду нерухомого майна, що належить до державної власності, від 31 травня 2018 р., даний Договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором. (п.8.2 Договору)

Листом №30-06/9974 від 20.12.2021 року Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Києву повідомило Національний технічний університет України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» та Фізичну особу - підприємця Бахмут Маргариту Леонідівну про закінчення строку дії Договору №8142 про оренду нерухомого майна, що належить до державної власності, від 31 травня 2018 року. (а.с.22-23)

Суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів повернення Орендарем за Актом приймання - передачі майна з оренди Орендодавцю, а тому Договір про відшкодування сплати податку на землю, витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю №142/8142 від 31.05.2018 року продовжує свою дію.

Відповідно до п.1.2 Договору Орендар щомісячно сплачує Балансоутримувачу комунальні послуги за тарифами, які у встановленому законодавством порядку відшкодовують повну вартість їх надання, експлуатаційні платежі та відшкодування податку на землю. Сума експлуатаційних платежів та відшкодування податку на землю визначається Балансоутримувачем на підставі норм чинного законодавства та складає 539,27 грн. (без ПДВ). Розрахунок за підписом Балансоутримувача додається до цього Договору та є його невід?ємною частиною. Оплата за комунальні послуги здійснюється Орендарем відповідно до розрахунків, що виставляються Балансоутримувачем на підставі показників організацій, що надають відповідні послуги.

Згідно з п.2.4 Договору Перерахування плати здійснюється Орендарем самостійно до 10 числа місяця, наступного за звітним, на розрахунковий рахунок Балансоутримувача .

Розмір комунальних витрат, експлуатаційних платежів та відшкодування податку на землю переглядається на вимогу однієї із сторін в разі зміни методики їх розрахунку, змін централізованих цін і тарифів, розміру земельного податку та в інших випадках, передбачених чинним законодавством України. (п.2.5 Договору)

Розрахунком плати за експлуатаційні витрати та відшкодування витрат Сторони визначили розмір комунальних послуг, податку на землю за Договором про відшкодування сплати податку на землю, витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю №142/8142 від 31.05.2018 року (з урахуванням листа №0450/455 від 10.07.2020 р. Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» щодо технічної помилки у номері договору). (а.с.19-21)

Розрахунками плати за експлуатаційні витрати та відшкодування витрат до Договору про відшкодування сплати податку на землю, витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю №11/6485 від 31.05.2013 року визначено розмір комунальних послуг, податку на землю з 01.01.2020 р., 01.09.2018 року, з 01.01.2022 року. (а.с.24-25,27)

Суд зазначає, що заборгованість Фізичної особи - підприємця Бахмут Маргарити Леонідівни перед Національним технічним університетом України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» за експлуатаційні витрати, з відшкодування податку на землю, за опалення за період серпень 2020 року - лютий 2022 року за Договором про відшкодування сплати податку на землю, витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю №142/8142 від 31.05.2018 року становить 26 512 грн. 60 коп., що підтверджується розрахунками суми боргу, наданими Позивачем. (а.с.26, 28-29)

Суд звертає увагу на те, що до матеріалів справи не було додано належних та допустимих доказів відповідно до статей 76, 77, 78, 79, 91 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження сплати Відповідачем заборгованості перед Національним технічним університетом України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» за експлуатаційні витрати, з відшкодування податку на землю, за опалення за період серпень 2020 року - лютий 2022 року у загальному розмірі 26 512 грн. 60 коп.

Отже, Суд зазначає, що Відповідач, в порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України та умов Договору, не здійснив оплату в повному обсязі, тобто не виконав свої зобов`язання належним чином, а тому позовні вимоги щодо стягнення заборгованості по орендній платі у розмірі 26 512 грн. 60 коп. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

При зверненні до суду Позивач просив стягнути з Відповідача на його користь 3% річних за загальний період прострочення з 11.08.2020 року по 23.02.2022 року у розмірі 224 грн. 80 коп. та інфляційні у розмірі 853 грн. 04 коп.

Пунктом 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитору зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. (п.4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» №14 від 17.12.2013 року).

Суд, перевіривши розрахунок 3% річних, як плати за користування чужими грошовими коштами за період прострочки Відповідачем оплати за Договором за загальний період прострочення з 11.08.2020 року по 23.02.2022 року у розмірі 224 грн. 80 коп. вважає, що ця частина позовних вимог підлягає частковому задоволенню у зв`язку з невірним розрахунком Позивача в частині визначення початку перебігу прострочки Відповідача. Так, Позивачем не враховано, що якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день (ч.5 ст. 254 Цивільного кодексу України). Таким чином, та до стягнення з Відповідача на користь Позивача підлягає 3% річних за загальний період прострочення з 11.08.2020 року по 23.02.2022 року у розмірі 224 грн. 47 коп.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п.п. 3.1, 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» №14 від 17.12.2013 року)

Таким чином, законом установлено обов`язок боржника у разі прострочення виконання грошового зобов`язання сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення виконання зобов`язання.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у виді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, у розумінні положень наведеної норми позивач як кредитор, вправі вимагати стягнення у судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання.

Разом із тим, Суд зазначає, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплату яких передбачено частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Згідно з положеннями ст. 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України.

Відповідно до ст. 3 вищевказаного Закону індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Оскільки індекси інфляції є саме коефіцієнтами, призначенням яких є переведення розміру заборгованості у реальну величину грошових коштів з урахуванням знецінення первинної суми, такі інфляційні втрати не можуть бути розраховані за певну кількість днів прострочення, так як їх розмір не відповідатиме реальній величині знецінення грошових коштів, що існував у певний період протягом місяця, а не на конкретну дату чи за декілька днів.

Згідно з Листом Державного комітету статистики України №11/1-5/73 від 13.02.2009р. також не має практичного застосування середньоденний індекс інфляції, що може бути розрахований за формулою середньої геометричної незваженої (корінь з місячного індексу в 31 (30) степені). Так, він вказує лише на темп приросту цін за 1 день та не є показником реальної величини знецінення грошових коштів кредитора за період прострочення боржником своїх зобов`язань.

Зазначені висновки підтверджуються Рекомендаціями Верховного Суду України щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, даних у листі Верховного Суду України № 62-97р від 03.04.1997р., відповідно до яких визначення загального індексу за певний період часу здійснюється шляхом перемноження помісячних індексів, тобто накопичувальним підсумком. Його застосування до визначення заборгованості здійснюється за умов, якщо в цей період з боку боржника не здійснювалося платежів, тобто розмір основного боргу не змінювався. У випадку, якщо боржник здійснював платежі, загальні індекси інфляції і розмір заборгованості визначаються шляхом множення не за весь період прострочення, а виключно по кожному періоду, в якому розмір заборгованості не змінювався, зі складанням сум отриманих в результаті інфляційних збитків кожного періоду. При цьому, слід вважати, що сума, внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, індексується за період з врахуванням цього місяця, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця.

Таким чином, інфляційні мають розраховуватись шляхом визначення різниці між добутком суми боргу та помісячних індексів інфляції за час прострочення, розділених на сто, і сумою боргу.

Зазначене відповідає п. 6 Наказу Держкомстату №265 від 27.07.2007р. «Про затвердження Методики розрахунку базового індексу споживчих цін», відповідно до якого розрахунки базового індексу споживчих цін проводяться за міжнародною класифікацією індивідуального споживання за цілями та здійснюються відповідно до модифікованої формули Ласпейреса. Розрахунки базового індексу споживчих цін за квартал, період з початку року і т.п. проводяться «ланцюговим» методом, тобто шляхом множення місячних (квартальних і т.д.) індексів.

При цьому, коли відносно кожного грошового зобов`язання, які мають різні строки виникнення, проводиться оплата частинами через короткі проміжки часу, розрахунок інфляційних втрат необхідно здійснювати щодо кожного окремого платежу, як складової загальної суми окремого грошового зобов`язання, за період з моменту виникнення обов`язку з оплати та який буде спільним для всіх платежів по конкретному грошовому зобов`язанню, до моменту фактичного здійснення платежу з подальшим сумуванням отриманих результатів для визначення загальної суми інфляційних втрат.

Крім того, необхідно враховувати, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція).

Суд, перевіривши розрахунок інфляційних, як збільшення суми основного боргу в період прострочки виконання боржником його грошового зобов`язання в зв`язку з девальвацією грошової одиниці України, за загальний період прострочки з 11.08.2020 року по 23.02.2022 року у розмірі 853 грн. 04 коп. вважає, що ця частина позовних вимог підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ

1. Позов Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» - задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Бахмут Маргарити Леонідівни ( АДРЕСА_1 , Ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_1 ) на користь Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» (03056, м. Київ, проспект Перемоги, 37, Ідентифікаційний код юридичної особи 02070921) заборгованість у розмірі 26 512 (двадцять шість тисяч п`ятсот дванадцять) грн. 60 (шістдесят) коп., 3% річних у розмірі 224 (двісті двадцять чотири) грн. 47 (сорок сім) коп., інфляційні у розмірі 853 (вісімсот п`ятдесят три) грн. 04 (чотири) коп. та судовий збір у розмірі 2 480 (дві тисячі чотириста вісімдесят) грн. 97 (дев`яносто сім) коп.

3. В іншій частині позову - відмовити.

4. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

5. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 06 лютого 2023 року.

Суддя О.В. Чинчин