РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.02.2023Справа № 910/7841/22

Суддя Господарського суду міста Києва Нечай О.В., розглянувши без виклику сторін (без проведення судового засідання) у спрощеному позовному провадженні матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства "Таскомбанк" (Україна, 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30; ідентифікаційний код: 09806443)

до 1) Приватного підприємства "Бі Про Інжинірінг" (Україна, 04080, м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, буд. 15/15; ідентифікаційний код: 36797275)

2) ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 )

про стягнення 215 604,52 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "Таскомбанк" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення солідарно з Приватного підприємства "Бі Про Інжинірінг" (далі - відповідач-1) та ОСОБА_1 (далі - відповідач-2) 215 604,52 грн, з яких 145 954,46 грн заборгованості по тілу кредиту, 0,06 грн заборгованості по процентам, 69 650,00 грн заборгованості по комісії.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем-1 своїх зобов`язань за Заявою-договором № ID7049687 про приєднання до правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ "Таскомбанк" (продукт "Кредит на розвиток бізнесу") від 27.09.2019 та відповідачем-2 - зобов`язань за Договором поруки № Т 09.07.2019 І 7739 від 27.09.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.08.2022, на підставі частини 6 статті 176 Господарського процесуального кодексу України, вирішено звернутися до Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації із запитом щодо доступу до персональних даних фізичної особи ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ). Зобов`язано Відділ з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації надати інформацію про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

02.09.2022 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва надійшла відповідь на запит суду від 22.08.2022, згідно з якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 17.09.2015 по теперішній час зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.09.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу визнано судом малозначною, постановлено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) та серед іншого встановлено сторонам строки для подання ними відповідних заяв по суті справи.

Частиною п`ятою статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

30.09.2022 до суду повернулось рекомендоване повідомлення про вручення 26.09.2022 поштового відправлення відповідачу-2 (копії ухвали про відкриття провадження у справі від 07.09.2022).

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, місцезнаходженням відповідача-1 є: Україна, 04080, м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, буд. 15/15.

На зазначену адресу, відповідно до вищевказаних вимог процесуального закону, судом було направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі від 07.09.2022 з метою повідомлення відповідача-1 про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) та про його право подати, зокрема, відзив на позовну заяву.

19.10.2022 до суду повернулось поштове відправлення, адресоване відповідачу-1, разом з копією ухвали суду про відкриття провадження у справі від 07.09.2022, яке згідно з повідомленням підприємства поштового зв`язку не було вручене відповідачу-1 та повернуто за зворотною адресою у зв`язку із закінченням встановленого терміну зберігання.

Відповідно до частин третьої та сьомої статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Пунктом 5 частини шостої статті 242 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Отже, у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.03.2019 у справі № 916/2349/17.

За приписами частини першої статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Ухвала Господарського суду міста Києва від 07.09.2022 про відкриття провадження у справі № 910/7841/22 була оприлюднена на офіційному сайті Єдиного державного реєстру судових рішень 08.09.2022.

З урахуванням викладеного, за висновком суду, відповідач-1 не був позбавлений права та можливості ознайомитись з процесуальними документами у цій справі в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Суд вважає, що відповідачі були належним чином повідомлені про розгляд цієї справи та їм були створені достатні умови для реалізації ними своїх процесуальних прав.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З огляду на неподання відповідачами відзивів на позовну заяву, справа підлягає розгляду за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Частиною восьмою статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

27.09.2019 Приватним підприємством "Бі Про Інжинірінг" (позичальник) шляхом накладення електронного цифрового підпису було підписано Заяву-договір № ID7049687 про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ "Таскомбанк" (продукт "Кредит на розвиток бізнесу") (далі - Заява-договір), згідно з п. 1.1 якої Акціонерне товариство "Таскомбанк" (банк) за умови наявності вільних коштів зобов`язується надати позичальникові кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим Договором, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі, відповідно до умов цього Договору.

Відповідно до п. 1.2 Заяви-договору кредит надається у формі зарахування грошових коштів у сумі кредиту на поточний рахунок позичальника IBAN № НОМЕР_2 , відкритий у АТ "Таскомбанк", з цільовим використанням: на поповнення обігових коштів; придбання основних засобів; рефінансування кредиту іншого банку.

У Розділі 2 Заяви-договору сторони погодили умови надання кредиту, а саме: розмір кредиту: 700 000,00 грн (п. 2.1 Заяви-Договору); розмір процентної ставки за користування кредитом: 0,0001 % річних (пп. 2.3.1 п. 2.3 Заяви-Договору); розмір комісійної винагороди: 1,99 % від суми виданого кредиту (щомісячно) (пп. 2.3.2 п. 2.3 Заяви-Договору); термін і порядок погашення кредиту: згідно з графіком погашення кредиту, зазначеним в Додатку № 1 до цього Договору (пп. 2.5.4 п. 2.5 Заяви-Договору); строк кредиту: 36 місяців з дати укладення Договору (п. 2.6 Заяви-Договору).

За умовами пунктів 3.1, 3.2 Заяви-договору позичальник забезпечує наявність на своєму поточному рахунку грошових коштів у сумі, необхідній для сплати щомісячних платежів згідно за графіком погашення кредиту. Остаточне погашення кредиту позичальник повинен здійснити не пізніше терміну, зазначеному в п. 2.6 цього Договору.

У пункті 4.1 Заяви-договору сторони погодили, що цей Договір, Правила обслуговування корпоративних клієнтів в АТ "Таскомбанк" та Цінові параметри продукту є Кредитним договором.

Згідно з п. 4.3 Заяви-договору дата його підписання шляхом накладення електронних підписів обох сторін вважається датою укладення Договору.

У Додатку № 1 до Заяви-договору сторони погодили Графік погашення кредиту.

За змістом пункту 18.1.13 Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ "Таскомбанк" (далі - Правила) при укладанні договорів та угод, або вчинення інших дій, що свідчать про приєднання клієнта до цих правил (у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/інтернет клієнт-банк "ТАС24/БІЗНЕС", або у формі обміну паперовою/електронною інформацією, або в будь якій іншій формі), банк і клієнт допускають використання підписів клієнта у вигляді електронно-цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, спрямований банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі клієнта з правом "першого" підпису. Підписання договорів та угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі.

27.09.2019 між Акціонерним товариством "Таскомбанк" (кредитор) та ОСОБА_1 (поручитель) було укладено Договір поруки № Т 09.07.2019 І 7739 (далі - Договір поруки), у відповідності до п. 1.1 якого поручитель зобов`язується відповідати перед кредитором, на засадах солідарного боржника, за виконання в повному обсязі ПП "Бі Про Інжинірінг" (далі - боржник) зобов`язань, що виникли або можуть виникнути в майбутньому на підставі Заяви-договору № ID7049687 про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ "Таскомбанк" (продукт "Кредит на розвиток бізнесу") від 27.09.2019, що укладений між кредитором та боржником, зі всіма можливими змінами та доповненнями до нього, включаючи також ті, що можуть бути укладені в майбутньому (далі - Кредитний договір).

Згідно з п. 1.2 Договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання боржником усіх зобов`язань за Кредитним договором, в тому числі: повернути кредитору кредит у розмірі 700 000,00 грн у терміни (строки), визначені Кредитним договором (пп. 1.2.1 п. 1.2 Договору поруки); щомісячно сплачувати кредитору проценти за користування кредитом в розмірі 0,0001% річних з урахуванням порядку та розміру їх зміни згідно з умовами Кредитного договору, та в строки, що встановлені Кредитним договором (пп. 1.2.2 п. 1.2 Договору поруки); щомісячно сплачувати комісію за управління кредитом в розмірі 1,99% від суми виданого кредиту в порядку, встановленому Кредитним договором (пп. 1.2.3 п. 1.2 Договору поруки); сплатити кредитору неустойку, пеню, штрафи, та понад суму неустойки, пені, штрафів відшкодувати збитки, заподіяні кредитору невиконанням або неналежним виконанням боржником своїх зобов`язань за Кредитним договором (пп. 1.2.4 п. 1.2 Договору поруки); у випадках, передбачених Кредитним договором та/або законодавством України, з дати пред`явлення відповідної вимоги достроково (до настання термінів або строків повернення/сплати, зазначених вище у цьому пункті), повернути кредитору кредит, сплатити проценти за користування ним і виконати інші обов`язки, що виникають із Кредитного договору (пп. 1.2.5 п. 1.2 Договору поруки); інших грошових зобов`язань, що виникли на підставі кредитного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому, в тому числі збільшення грошових зобов`язань, які передбачені умовами Кредитного договору (пп. 1.2.6 п. 1.2 Договору поруки).

За умовами пункту 2.1 Договору поруки у випадку невиконання або прострочення виконання боржником зобов`язань, що випливають із Кредитного договору, поручитель відповідає перед кредитором як солідарний боржник в тому ж обсязі, що й боржник.

Передбачена п. 2.1 цього Договору відповідальність поручителя наступає у випадку, якщо боржник порушить зобов`язання та/або допустить прострочення виконання будь-якого із зобов`язань, зазначених у пунктах 1.2, 1.3 цього Договору (п. 2.2 Договору поруки).

Відповідно до п. 5.2 Договору поруки порука за цим Договором припиняється, якщо кредитор протягом 3 (трьох) років від дня настання строку повернення кредиту не пред`явить вимоги до поручителя.

Як зазначає позивач, ним було виконано свої зобов`язання за Кредитним договором та перераховано на рахунок відповідача-1 кредитні кошти в сумі 700 000,00 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою по рахунку відповідача-1 за період з 27.09.2019 по 26.07.2022, натомість відповідач-1 взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором виконав неналежним чином, кредитні кошти позивачу в повному обсязі не повернув, а також не сплатив інші передбачені умовами Кредитного договору платежі, внаслідок чого у відповідача-1 утворилась заборгованість за кредитом у розмірі 145 954,46 грн, заборгованість по процентам - 0,06 грн та заборгованість по комісії - 69 650,00 грн.

З метою досудового врегулювання спору позивач звернувся до відповідача-1 з Повідомленням-вимогою № 8978/70.1.1 від 17.06.2022, у якому вимагав достроково повернути кредит, а також сплатити проценти та штрафні санкції у розмірах, що вказані у вимозі.

Аналогічне за змістом Повідомлення-вимога № 8979/70.1.1 від 17.06.2022 було направлене поручителю.

Доказів вручення відповідачам зазначених вимог, як і доказів їх розгляду останніми матеріали справи не містять.

З огляду на неналежне виконання відповідачами взятих на себе зобов`язань за Кредитним договором та Договором поруки, позивач звернувся до суду з цим позовом та просить стягнути солідарно з відповідачів 145 954,46 грн заборгованості по тілу кредиту, 0,06 грн заборгованості по процентам та 69 650,00 грн заборгованості по комісії.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наступне.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до положень статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частинами 1, 2 статті 180 Господарського кодексу України визначено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

За приписами статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (ч. 1 ст. 639 Цивільного кодексу України).

За загальним правилом, відповідно до статті 208 Цивільного кодексу України, правочини між юридичними особами належить вчиняти у письмовій формі.

Частинами 1, 2 статті 207 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно з ч. 1 ст. 640 Цивільного кодексу України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (ч. 2 ст. 640 Цивільного кодексу України).

У свою чергу, відповідно до статті 641 Цивільного кодексу України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

За приписами частин 1, 2 статті 642 Цивільного кодексу України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Отже, законом передбачено можливість укладення договорів у спрощеному порядку, зокрема, через ділову переписку - шляхом обміну документами та у вигляді конклюдентних дій (прийняття замовлення до виконання). При цьому, договори, укладені зазначеними способами, вважаються такими, що вчинені у письмовій формі.

Згідно з ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Внаслідок укладення договору шляхом підписання відповідачем-1 Заяви-договору, між позивачем та відповідачем-1 виникли цивільні права та обов`язки і за своєю правовою природою вказаний правочин є кредитним договором, який підпадає під правове регулювання Глави 71 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Суд встановив факт перерахування позивачем на рахунок відповідача-1 кредитних коштів у сумі 700 000,00 грн, про що свідчить наявна в матеріалах справи виписка по рахунку відповідача-1 за період з 27.09.2019 по 26.07.2022.

За приписами частин 1, 3 статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно з пунктом 18.2.2.2.5 Правил клієнт доручає банку списувати кошти з усіх своїх поточних рахунків у валюті кредиту для виконання зобов`язань з погашення кредиту, сплати комісії за його використання, а також з усіх своїх поточних рахунків у гривні для виконання зобов`язань з погашення штрафів та неустойки, в межах сум, що підлягають сплаті банку, при настанні строку здійснення платежу згідно з заявою (здійснювати договірне списання). Списання грошових коштів здійснюється відповідно до встановленого порядку, при цьому оформлюється меморіальний ордер. У разі відсутності на поточних рахунках клієнта суми коштів достатньої для оплати чергового платежу за кредитом, клієнт доручає банку встановити овердрафт на поточний рахунок на суму, необхідну для сплати чергового платежу або використати кошти надані Банком згідно та у порядку зазначеному в розділі 18.1 цих Правил.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи виписки по рахунку відповідача-1 за період з 27.09.2019 по 26.07.2022, на погашення кредиту було перераховано 583 350,00 грн, за вирахуванням трансакції від 01.03.2022 на суму 9 859,46 грн, яку було сторновано 14.03.2022.

Згідно з частинами 1 - 3 статті 1056-1 Цивільного кодексу України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

За встановленими обставинами справи, процентна ставка за користування кредитними коштами становить 0,0001% річних.

Крім цього, за користування кредитними коштами умовами Заяви-договору передбачена щомісячна сплата позичальником комісійної винагороди в розмірі 1,99% від суми виданого кредиту, тобто в сумі 13 930,00 грн.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з нормами статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У пп. 2.5.1 п. 2.5 Заяви-договору визначено, що погашення основного боргу за кредитом та сплата процентів здійснюються щомісяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем укладення Договору, протягом 5 (п`яти) банківських днів, які передують календарному числу місяця, в яке було укладено Договір, включно із цим числом.

Сплата комісійної винагороди за кредитом здійснюється щомісяця, починаючи з другого місяця, наступного за місяцем укладення Договору, до календарного числа місяця, в яке було укладено Договір, включно із цим числом. Сума комісійної винагороди за перший місяць кредитування сплачується у день надання кредитних коштів (пп. 2.5.2 п. 2.5 Заяви-договору).

У Додатку № 1 до Кредитного договору сторони визначили Графік погашення кредиту, у якому міститься інформація щодо періоду користування кредитом, суми щомісячного платежу, з урахуванням процентів і комісії, а також заборгованість за кредитом після часткового повернення кредиту на кінцеву дату періоду.

Зі змісту вказаного Графіка вбачається, що сторони узгодили повернення кредиту шляхом сплати позичальником фіксованої суми щомісячно протягом 36 місяців з дати укладення Кредитного договору.

Приймаючи до уваги умови Кредитного договору, суд приходить до висновку, що строк виконання відповідачем-1 своїх грошових зобов`язань є таким, що настав.

В свою чергу, відповідач-1 свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів, сплаті відсотків за користування кредитом та комісії у передбачений Кредитним договором строк не виконав.

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За приписами частин 1 - 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Пункт 3 частини 1 статті 129 Конституції України пов`язує змагальність сторін зі свободою в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Змагальність сторін - це встановлена законом можливість реалізації та практична реалізація наданих їм процесуальних прав при безумовному виконанні покладених на них процесуальних обов`язків на всіх стадіях судового процесу за участю компетентного суду.

Переконливість кожного доказу доводиться у змагальній процедурі безпосередньо перед тим складом суду, який дає цьому доказу юридично значущу оцінку.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.11.2019 у справі № 902/761/18).

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, а також враховуючи, що відповідач-1 в установленому процесуальним законом порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача-1 116 650,00 грн заборгованості за кредитом, 0,06 грн заборгованості по процентам та 69 650,00 грн заборгованості по комісії є обґрунтованими та підтвердженими належними і допустимими доказами.

Інша частина вимог про стягнення заборгованості за кредитом не може бути визнана судом обґрунтованою, оскільки як встановлено судом, при розрахунку суми заборгованості по тілу кредиту позивачем не враховано трансакцій, проведених 28.04.2022 на суму 9 859,46 грн та 28.06.2022 на суму 19 445,00 грн, які відображені у виписці по рахунку відповідача-1 за період з 27.09.2019 по 26.07.2022.

На користь цього висновку свідчить і дебетове сальдо у розмірі 116 650,00 грн, наведене у вищезазначеній виписці.

Статтею 546 Цивільного кодексу України визначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися порукою.

Як було вказано вище, в забезпечення виконання відповідачем-1 зобов`язань за Кредитним договором, між позивачем та відповідачем-2 було укладено Договір поруки, за умовами якого відповідач-2 зобов`язався відповідати перед позивачем за виконання відповідачем-1 усіх зобов`язань за Кредитним договором, в тому числі щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісії в порядку та в розмірах, встановлених Кредитним договором, а також неустойки за неналежне виконання відповідачем-1 своїх зобов`язань за Кредитним договором.

Статтею 553 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Відповідно до частин 1, 2 статті 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

За змістом частин 1 - 4 статті 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі. Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Відповідачами, в свою чергу, не надано належних та допустимих доказів, у розумінні статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, на підтвердження повернення позивачу кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, а також комісійної винагороди.

Згідно з частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частинами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищевикладене, дослідивши всі обставини справи, перевіривши їх наявними доказами, судом встановлено часткову обґрунтованість заявленого позову, відтак до солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача підлягають 116 650,00 грн заборгованості по тілу кредиту, 0,06 грн заборгованості по процентам та 69 650,00 грн заборгованості по комісії.

Витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 794,50 грн, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відповідно до ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідачів у рівних частинах по 1 397,25 грн, а решта витрат позивача зі сплати судового збору, в зв`язку з необхідністю часткової відмови у задоволенні позову - на позивача.

Керуючись статтями 129, 233, 237, 238, 240, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути солідарно з Приватного підприємства "Бі Про Інжинірінг" (Україна, 04080, м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, буд. 15/15; ідентифікаційний код: 36797275) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства "Таскомбанк" (Україна, 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30; ідентифікаційний код: 09806443) 116 650 (сто шістнадцять тисяч шістсот п`ятдесят) грн 00 коп. заборгованості по тілу кредиту, 0 (нуль) грн 06 коп. заборгованості по процентам та 69 650 (шістдесят дев`ять тисяч шістсот п`ятдесят) грн 00 коп. заборгованості по комісії.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Стягнути з Приватного підприємства "Бі Про Інжинірінг" (Україна, 04080, м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, буд. 15/15; ідентифікаційний код: 36797275) на користь Акціонерного товариства "Таскомбанк" (Україна, 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30; ідентифікаційний код: 09806443) витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 397 (одна тисяча триста дев`яносто сім) грн 25 коп.

5. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства "Таскомбанк" (Україна, 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30; ідентифікаційний код: 09806443) витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 397 (одна тисяча триста дев`яносто сім) грн 25 коп.

6. Витрати по сплаті судового збору в розмірі 439,57 грн покласти на позивача.

7. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду в разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи подається у порядку та строк, визначені статтями 254, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 01.02.2023

Суддя О.В. Нечай