ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" січня 2023 р. Справа№ 910/4527/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Ткаченка Б.О.

Алданової С.О.

за участю секретаря судового засідання: Ніконенко Є.С.

за участю представників сторін згідно із протоколом судового засідання

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Савенок В.Г. (в залі суду);

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Машінтех"

на рішення Господарського суду міста Києва від 10.08.2022

у справі № 910/4527/22 (суддя Алєєва І.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівський бронетанковий завод"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Машінтех"

про стягнення 820 848,00 грн

За результатами розгляду апеляційної скарги Північний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва із вказаною позовною заявою до відповідача про стягнення 820 848,00 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.08.2022 у справі № 910/4527/22 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Машінтех" на користь Державного підприємства "Львівський бронетанковий завод" штрафні санкції у вигляді - 263 844,00 грн - пені, 146 580,00 грн - штрафу та судовий збір у розмірі 6 156,36 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що основним та єдиним документом який засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) є сертифікат Торгово-промислової палати України, таким чином, наявний у матеріалах справи Висновок Торгово-промислової палати України про істотну зміну обставин не може бути належним доказом засвідчення форс-мажорних обставини (обставин непереборної сили), у зв`язку з викладеним суд дійшов висновку про правомірність стягнення заявлених позивачем штрафних санкцій з відповідача. Суд враховує обставини, якими відповідач мотивує підставу для зменшення розміру пені та штрафу, з урахуванням інтересів обох сторін, причин невиконання відповідачем своїх договірних зобов`язань, наслідків порушення зобов`язання. Господарський суд міста Києва вважає, що в даному конкретному випадку є можливим зменшення розміру нарахованої позивачем пені та штрафу на 50%, а саме стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі 263 844,00 грн та штрафу в розмірі 146 580,00 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Машінтех" звернулось до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить поновити пропущений строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 10.08.2022 у справі № 910/4527/22. Прийняти апеляційну скаргу до провадження. Скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 10.08.2022 у справі № 910/4527/22 частково, а саме: в частині задоволених позовних вимог і ухвалити нове рішення, яким зменшити до 20% ціни позову, розмір суми пені та штрафу, які підлягають виплаті. В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 10.08.2022 у справі № 910/4527/22 залишити без змін.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

Скаржник не погоджується з даним рішенням суду першої інстанції, в частині задоволених позовних вимог пені та штрафу, оскільки вважає, що судом не в повній мірі враховані наведені відповідачем обставини, які дають підстави значно зменшити розмір заявленого позивачем пені та штрафу у порядку ст. 233 ГПК України.

Скаржник зазначає, що виробник обладнання не здійснив поставку обладнання у строк до 14.08.2021, що автоматично призвело до зміщення строків виконання відповідачем, як постачальником своїх зобов`язань за договором перед позивачем щодо поставки обладнання, тобто, безпосередньо вини відповідача у такому простроченні немає, про що зокрема зазначено і у висновку Дніпропетровської Торгово-промислової палати від 28.12.2021.

Скаржник вказує на те, що ним було заявлено до суду відповідне клопотання про зменшення розміру пені та штрафу, які були заявлені позивачем, в силу наявності відповідних обставин:

- відсутності вини у діях відповідача, які призвели до прострочення поставки обладнання позивачу;

- відсутність у матеріалах справи понесених позивачем збитків через прострочення відповідачем поставки обладнання;

- надмірність заявлених до відповідача позовних вимог в умовах запровадженого воєнного стану та військової агресії рф, що очевидно не відповідає принципу "пропорційності", який трактується, як забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, позивач у відзиві на апеляційну скаргу, поданому до суду, вказує на те, що зменшення розміру заявленої до стягнення пені є правом суду, за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені, тому вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду, у зв`язку із чим, вважає, що дослідивши всебічно всі обставини справи, суд правомірно та обґрунтовано скористався своїм правом на зменшення штрафних санкцій, зменшивши їх на 50 відсотків.

Позивач зазначає, що враховуючи ту обставину, що відповідачем не було дотримано строків, передбачених умовами договору, наданих йому для повідомлення позивача про настання форс-мажорних обставин та дату висновку Дніпровської торгово-промислової палати України № 749/08-15 від 28.12.2021, вважає, що відповідачем втрачено право на посилання на форс-мажорні обставини, як на підставу, що звільняє його від відповідальності за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором.

Також позивач вказує на те, що порушення відповідачем умов договору щодо невчасної поставки обладнання спричинило наслідки у вигляді неможливості вчасного виконання позивачем контракту (звітування перед Державним підприємством "Український центр "Безпека" щодо використаних та освоєних коштів, сплачених за закуплене обладнання, яке в свою чергу звітує перед Державною казначейською службою України) у встановлені строки. Договірні відносини між позивачем та відповідачем виникли задовго до 24.02.2022 і протермінування термінів поставки відповідачем, ніяким чином не пов`язано із військовою агресією російської федерації проти України.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу із протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 910/4527/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Зубець Л.П., Ткаченко Б.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.09.2022 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Машінтех" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.08.2022 у справі № 910/4527/22 залишено без руху. Запропоновано скаржнику усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки, а саме: протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, надати до Північного апеляційного господарського суду заяву про поновлення строку для подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 10.08.2022 у справі № 910/4527/22 з зазначенням поважних підстав пропуску такого строку та наданням відповідних доказів.

12.10.2022 скаржником подано до Північного апеляційного господарського суду заяву про поновлення строку для подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 10.08.2022 у справі № 910/4527/22, до якої додані відповідні докази того, що оскаржуване рішення отримане ним 13.08.2022.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду у зв`язку із перебуванням судді Ткаченка Б.О., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), на лікарняному, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.

Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 910/4527/22 передано на розгляд колегії у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Алданова С.О., Зубець Л.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.10.2022 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Машінтех" строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 10.08.2022 у справі № 910/4527/22. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Машінтех" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.08.2022 у справі № 910/4527/22. Призначено справу № 910/4527/22 до розгляду у судовому засіданні 23.11.2022.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 22.11.2022, у зв`язку з перебуванням судді: Зубець Л.П., яка не є головуючою суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.11.2022, для розгляду справи № 910/4527/22 визначено колегію суддів у складі: Гаврилюк О.М. - головуючий суддя, судді: Ткаченко Б.О., Алданова С.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.11.2022 прийнято справу до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Ткаченко Б.О., Алданова С.О.

23.11.2022 Товариством з обмеженою відповідальністю "Львівський бронетанковий завод" у судовому засіданні подано клопотання про заміну позивача у справі, у якому зазначено про те, наказом Державного концерну "Укроборонпром" від 13.10.2022 № 413 "Про створення Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівський бронетанковий завод" шляхом перетворення Державного підприємства "Львівський бронетанковий завод", яке є позивачем у справі № 910/4527/22, та затверджено, окрім іншого, статут новоутвореного товариства.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.11.2022 задоволено клопотання про заміну позивача у справі № 910/4527/22. Замінено позивача з Державного підприємства "Львівський бронетанковий завод" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Львівський бронетанковий завод". Оголошено перерву у розгляді справи № 910/4527/22 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Машінтех" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.08.2022 до 18.01.2023.

Враховуючи викладене, воєнний стан в Україні та обмеження, спричинені цим станом, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, справа № 910/4527/22 розглядалась протягом розумного строку.

Явка учасників справи та позиції учасників справи

Представники позивача у судове засідання 18.01.2023 не з`явились, про місце та час судового засідання повідомлені належним чином.

Представник відповідача у судовому засіданні 18.01.2023 підтримав доводи апеляційної скарги, просив рішення Господарського суду міста Києва від 10.08.2022 у справі № 910/4527/22 скасувати частково, а саме: в частині задоволених позовних вимог і ухвалити нове рішення, яким зменшити до 20% ціни позову, розмір суми пені та штрафу, які підлягають виплаті. В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 10.08.2022 у справі № 910/4527/22 залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

01.07.2021 між позивачем та відповідачем укладено договір поставки №11993943, відповідно до п. 1.1 якого, відповідач, за договором постачальник, зобов`язується поставити у визначений термін у власність позивачу, за договором покупцю Прес гідравлічний У32-650, код класифікатора ДК 021:2015-42630000-1 - металообробні верстати (далі - Обладнання) та здійснити пусконалагоджувальні роботи Обладнання.

Вартість Обладнання визначено в Специфікації №1 що є невід`ємною частиною Договору та складає 4188000,00 грн.

Відповідно до п.1.3. договору найменування, номенклатура, вартість, кількість, технічні характеристики Обладнання вказуються в специфікаціях на нього (додаток №1 до договору), які є невід`ємною частиною договору. Обладнання, що поставляється за Договором повинно бути новим, не раніше 2020 року випуску, яке не використовувалося раніше Постачальником або іншими особами.

Пунктом 1.5. договору передбачено, що обладнання поставляється відповідно до вимог Контракту від 12.12.2018 №35 на виконання робіт за державним оборонним замовленням (далі - Контракт), укладеного між позивачем та Державним підприємством "Український центр "Безпека".

Згідно із п.1.6. договору, Контракт, зазначений в п. 1.5. договору реалізується на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 14.02.2018 №91-2 "Питання державного оборонного замовлення на 2018-2020 роки" та наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 04.05.2018 року №44-ДСК про внесення Покупця до "Реєстру виробників продукції, робіт і послуг оборонного призначення, закупівля яких становить державну таємницю".

Відповідно до п.2.1. договору обладнання поставляється на умовах DDP відповідно до Міжнародних правил тлумачення торгових термінів "ІНКОТЕРМС" Міжнародної торгової палати (в редакції 2010 року), пункт поставки - Україна, 79031, м. Львів, вул. Стрийська, 73, Державне підприємство "Львівський бронетанковий завод".

Пунктом 2.2. договору передбачено, що відповідач, протягом 90 календарних днів з дати отримання ним попередньої оплати в порядку, передбаченому Розділом 4 цього договору, зобов`язаний поставити обладнання позивачу.

01.07.2021 відповідачем було надано позивачу рахунок на оплату №696.

05.07.2021 позивачем було здійснено попередню оплату у розмірі 50 відсотків від вартості обладнання у сумі 2 094 000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №1438 від 02.07.2021, то кінцевим терміном поставки обладнання є 03.10.2021.

Позивач, листом №2893 від 17.11.2021 звернувся до відповідача щодо отримання інформації по виконанню останнім договорів поставки, в тому числі і договору №11993943.

Листом № 487 від 25.11.2021 відповідач надав відповідь, в якій повідомив, серед іншого, що "Прес гідравлічний Y32-650, поставка якого здійснюється згідно із договором №11993943 від 01.06.2021 прибуде для проходження митного контролю 24.12.2021 року, після чого буде відвантажений на ваше підприємство у строк до 29.12.2021 року".

Позивач зазначає, що станом на 29.12.2021 відповідач не поставив обладнання позивачу. Фактично обладнання було поставлене позивачу відповідачем 07.02.2022 з протермінуванням поставки на 126 календарних днів, що підтверджується видатковою накладною №86 від 04.02.2022.

З метою досудового врегулювання 20.04.2022 позивач звернувся з претензією №870 до відповідача з вимогою сплатити штрафні санкції за неналежне виконання умов Договору, яку Постачальник отримав 29.04.2022, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №485. Також доказом відправлення претензії №870 від 20.04.2022 є фіскальний чек №7623 від 22.04.2022 виданий при відправленні поштової кореспонденції через АТ "Укрпошта".

Відповідно до пункту 7.2. Договору, у разі прострочення відповідачем терміну поставки позивачу обладнання, встановленого пунктом 2.2. договору, відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі 0,1% від вартості непоставленого (недопоставленого) обладнання за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів - додатково стягується штраф у розмірі 7 відсотків вартості непоставленого (недопоставленого) обладнання.

Як зазначає позивач, у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором у позивача виникла вимога про стягнення з відповідача штрафних санкцій за неналежне виконання умов договору у розмірі 527 688,00 грн - пені та 293 160,00 грн - штрафу.

13.07.2022 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому містяться доводи щодо відмови в задоволенні позову, з огляду на наступне.

Як зазначає відповідач, з метою своєчасного виконання взятих на себе зобов`язань за договором, останнім було укладено Контракт № 20210630 від 30.06.2021 на поставку пресу гідравлічного Y32-650 з виробником обладнання - Компанією Wuxi Smart CNC Equipment Group CO., LTD (Китай) (далі - виробник обладнання).

Відповідно до п. 3.1.1. Контракту виробник обладнання зобов`язувався поставити Обладнання Відповідачу протягом 45 днів з дати підписання Контракту, тобто до 14.08.2021. При цьому за умовами Контракту датою поставки вважається дата відправлення Товару з порту Shanghai, China (п. 3.1.2 Контракту).

Однак, Компанія Wuxi Smart CNC Equipment Group CO., LTD як виробник обладнання не виконало зобов`язання по Контракту, щодо поставки обладнання в термін до 14.08.2021.

20.07.2021 виробник обладнання (Китай) листом повідомив відповідача про затримку у виготовленні обладнання на 2 місяці через неможливість своєчасно виготовлення пресу у зв`язку із непостачанням Числового Програмного Керування (ЧПК) від виробника - Компанії Weinteck.

Про ці обставини відповідач повідомив позивача (лист від 21.07.2021 №277/1).

В подальшому, виробник сповістив відповідача про готовність пресу гідравлічного Y32-650 до відвантаження, яку відповідач отримав лише 04.10.2021, про що того ж дня листом № 389/1 від 04.10.2021 повідомив позивача.

Для швидкої доставки обладнання відповідачем розглядалось декілька варіантів доставки, у тому числі і залізничним транспортом. Доставка таким шляхом складає приблизно 21-30 днів. Однак, в процесі погодження умов залізничного перевезення було з`ясовано, що доставка Обладнання таким способом неможлива через невідповідність габаритів обладнання (його вага та розмір) нормативам для залізничних перевезень. Внаслідок тривалих пошуків Відповідачем засобів та шляхів доставки з перевізниками Компанія Wuxi Smart CNC Equipment Group CO., LTD як виробник обладнання за Контрактом змушена була частково розібрати прес (обладнання) та здійснити його перепакування.

З урахуванням всіх вищезазначених факторів, обладнання вдалось відвантажити па судно у порті Шанхай (Китай) лише - 04.11.2021 року. Але під час транспортування виникли затримки і за підрахунками відповідача обладнання повинно бути доставлене позивачу до 17.01.2022.

З метою засвідчення даних обставин які вплинули на виконання договору ТОВ "МАШІНТЕХ" звернулося до Дніпропетровської торгово-промислової палати за висновком про виникнення та існування істотної зміни обставин за Договором.

28.12.2021 Дніпропетровська Торгово-промислова палата України прийняла висновок про істотну зміну обставин № 749/08-15.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову, з огляду на наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні чи скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з положеннями статей 525, 526 ЦК України.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із ч. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 527 688,00 грн - пені та 293 160,00 грн - штрафу.

За змістом з ч. 2 ст. 217 ГК України одним з видів господарських санкцій є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч. 1 ст. 230 ГК України).

За приписами ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Згідно із ч. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Частиною 6 статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" від 22.11.1996 № 543-96-ВР (з змінами), платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно пункту 7.2. договору визначено, що за порушення строків передачі товару відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який обраховується пеня, від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару, за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково сплачується штраф у розмірі 7 (семи) відсотків від ціни договору.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Аналогічну правову позицію наведено у постанові Верховного Суду України від 09.04.2012 у справі № 3-88гс11, постанові Верховного Суду України від 27.04.2012 у справі № 3-24гс12, постанові Верховного Суду від 09.02.2018 у справі № 911/2813/17, постанові Верховного Суду від 22.03.2018 у справі № 911/1351/17, постанові Верховного Суду від 17.05.2018 у справі № 910/6046/16, постанові Верховного Суду від 25.05.2018 у справі № 922/1720/17, постанові Верховного Суду від 08.08.2018 у справі № 908/1843/17.

Здійснивши перерахунок суми пені та штрафу, наведений у позовній заяві, колегія суддів апеляційного господарського суду, з урахуванням положень Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що розміри штрафних санкцій є обґрунтованими та арифметично вірними.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру неустойки, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає наступне.

Водночас за приписами ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно із положеннями ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

При цьому, ні у зазначеній нормі, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 16.03.2021 у справі № 922/266/20.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення пені.

При вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд повинен брати до уваги не лише майновий стан боржника, але й майновий стан стягувача, тобто, врахувати інтереси обох сторін.

Таким чином, зменшення розміру пені, яка є забезпеченням зобов`язання, а не додатковим способом доходу, не призведе до погіршення майнового стану позивача.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Вказані правові наслідки містяться у постановах Верховного Суду від 04.12.2018 у справі № 916/65/18, від 03.07.2019 у справі № 917/791/18, від 22.10.2019 у справі № 904/5830/18, від 13.01.2020 у справі № 902/855/18, від 27.01.2020 у справі № 916/469/19, від 04.02.2020 у справі № 918/116/19.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18 вказала, що господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 11.07.2013 №7-рп/2013 зазначив, що наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Водночас висновок суду щодо необхідності зменшення розміру неустойки, який підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, також на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ст. 3 Цивільного кодексу України).

Аналогічна правова позиція щодо можливості зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки, що є правом суду, яке реалізується ним на власний розсуд, викладена у постановах Верховного Суду від 30.05.2019 у справі №916/2268/18, від 04.05.2018 у справі №917/1068/17, від 22.01.2019 у справі №908/868/18, від 13.05.2019 у справі №904/4071/18, від 16.10.2019 у справі №904/4285/18 від 18.02.2020 у справі №920/694/19.

При цьому чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій обґрунтоване відсутністю вини у діях відповідача, які призвели до прострочення поставки обладнання позивачу. Також відповідач просить врахувати причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та порушенням термінів поставки обладнання позивачу; військову агресію рф щодо України та запроваджений у зв`язку із цим воєнний стан, який безпосередньо впливає на майновий стан відповідача, в якого вся господарська діяльність пов`язана із імпортом верстатів іноземного виробництва; надмірність заявлених до відповідача вимог позивача в умовах запровадженого воєнного стану та військової агресії РФ, що очевидно не відповідає принципу "пропорційності", який трактується, як забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами.

У свою чергу, колегія суддів апеляційної інстанції, оцінюючи обґрунтованість вищенаведених доводів відповідача, враховує їх та ступінь виконання відповідачем зобов`язання за договором.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що порушення виконання зобов`язань за договором не завдало значних збитків іншим учасникам господарських відносин (зворотного матеріали справи не містять).

Натомість, як вказує позивач, порушення відповідачем умов договору щодо невчасної поставки обладнання спричинило наслідки у вигляді неможливості вчасного виконання позивачем контракту (звітування перед Державним підприємством "Український центр "Безпека" щодо використаних та освоєних коштів, сплачених за закуплене обладнання, яке в свою чергу звітує перед Державною казначейською службою України) у встановлені строки. Договірні відносини між позивачем та відповідачем виникли задовго до 24.02.2022 і протермінування термінів поставки відповідачем, ніяким чином не пов`язано із військовою агресією російської федерації проти України.

Враховуючи викладене, задля дотримання оптимального балансу інтересів сторін у спорі та запобіганню негативних наслідків, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про зменшення розміру пені та штрафу на 50%, тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягають суми пені та штрафу у розмірі 263 844,00 грн та 146 580,00 грн, відповідно.

Колегія суддів апеляційного господарського суду не погоджується із доводами апеляційної скарги, враховуючи викладене та наступне.

Згідно ст. 14 прим. 1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" - Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Тобто, основним та єдиним документом який засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Враховуючи викладене, наявний у матеріалах справи Висновок Торгово-промислової палати України про істотну зміну обставин не може бути належним доказом засвідчення форс-мажорних обставини (обставин непереборної сили).

Крім того, відповідно до п.п. 8.4, 8.6 договору неповідомлення/несвоєчасне повідомлення стороною, для якої склались форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), іншу сторону про їх настання або припинення, веде до втрати права сторони посилатись на такі обставини, як на підставу, що звільняє її від відповідальності за невиконання/несвоєчасне виконання зобов`язань за цим договором. Настання форс-мажорних обставин, не є підставою для невиконання сторонами зобов`язань, строк виконання яких настав до дати виникнення таких обставин, а також для звільнення сторін від відповідальності за таке невиконання.

Натомість, оскільки відповідачем не було дотримано строків, передбачених п. 8.4 договору, наданих йому для повідомлення позивача про настання форс-мажорних обставин, які впливають на виконання зобов`язань за договором, та дату висновку Дніпровської торгово-промислової палати України № 749/08-15 від 28.12.2021, то відповідачем втрачено право на посилання на форс-мажорні обставини, як на підставу, що звільняє його від відповідальності за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором.

Доводи скаржника про те, що прострочення зобов`язання сталося не з його вини, про що зазначено у висновку Дніпровської торгово-промислової палати України № 749/08-15 від 28.12.2021 та заявлення позову під час військової агресії російської федерації проти України, що є для нього надмірним тягарем, судом апеляційної інстанції до уваги не приймаються, оскільки вказаним обставинам суд першої інстанції надав належну оцінку при зменшенні розміру пені та штрафу на 50%.

Щодо відсутності вини, то за приписами ч. 2 ст. 218 ГК України, не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Колегія суддів апеляційного господарського суду також враховує те, що діяльність позивача стосується забезпечення обороноздатності країни у період дії особливого періоду (воєнного стану на території України, який запроваджено 24.02.2022 Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 та продовжено до 19.02.2023 згідно із Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні від 16.11.2022 № 2738-ІХ). Таким чином, забезпечення Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, та правоохоронних органів підготовленими кадрами, озброєнням, військовою та іншою технікою, продовольством, речовим майном, іншими матеріальними та фінансовими ресурсами наразі є одним з пріоритетних напрямів у забезпеченні оборони Держави.

Подібна за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі №922/2141/22.

Таким чином, зменшення розміру неустойки на 20%, про що просить скаржник в апеляційній скарзі не вбачається за можливе також через діяльність позивача, яку він наразі виконує.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.ст. 76-79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог, у зв`язку із чим, підстави для зміни чи скасування рішення Господарського суду міста Києва від 10.08.2022 у справі № 910/4527/22 відсутні.

Враховуючи обставини справи, аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін, що були покладені в основу оскаржуваного судового рішення, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає про те, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994; п. 29-30), однак, це право не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Проніна проти України" від 18.07.2006; п. 23; рішення у справі "Hirvisaari v. Finland" ("Хірвісаарі проти Фінляндії; п. 32).

Однак, враховуючи встановлені обставини справи, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що наведене місцевим судом мотивування є достатнім для обґрунтування свого рішення за аргументами та доказами, які наявні у матеріалах справи. При цьому, рівень деталізації судом своїх доводів в будь-якому разі не призвів до неправильного вирішення справи, тому підстави для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 10.08.2022 у справі № 910/4527/22, відсутні.

З приводу решти доводів скаржника, викладених в його скарзі, колегія суддів звертає увагу, що такі аргументи враховані апеляційним судом, при цьому оскаржуване рішення є вмотивованим, місцевим судом зазначено з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтуються його висновки, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Хаджинастасиу проти Греції", "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації").

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, скаржником не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення прийняте відповідно до вимог процесуального та матеріального права, підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Таким чином, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Машінтех" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.08.2022 у справі № 910/4527/22 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду міста Києва від 10.08.2022 у справі № 910/4527/22 слід залишити без змін.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на скаржника в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 8, 11, 74, 129, 240, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Машінтех" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.08.2022 у справі № 910/4527/22 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 10.08.2022 у справі № 910/4527/22 залишити без змін.

3. Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Справу № 910/4527/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням приписів п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Текст постанови складено та підписано 08.02.2023.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді Б.О. Ткаченко

С.О. Алданова