СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

08 лютого 2023 року м. Харків Справа № 922/166/23

Східний апеляційний господарський суд у складі судді-доповідача Гребенюк Н.В., розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи ОСОБА_1 , с. Пархомівка, Харківська область (вх. №198 Х/1) на ухвалу господарського суду Харківської області від 26.01.2023 (повний текст ухвали складено 26.01.2023, суддя Яризько В.О.)

у справі № 922/166/23

за заявою Фізичної особи ОСОБА_1 , с. Пархомівка, Харківська область,

про непратоспроможність,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2023 року Фізична особа ОСОБА_1 звернулась до господарського суду Харківської області із заявою про відкриття провадження у справі про її неплатоспроможність відповідно до положень Кодексу України з процедур банкрутства, в якій просить суд прийняти заяву, відкрити провадження у справі про її неплатоспроможність, призначити керуючим реструктуризацією арбітражного керуючого Хомича Романа Володимировича, здійснити офіційне оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника, задовольнити заяву, винести постанову, визнати її неплатоспроможною, прийняти пропозицію - запропонований план реструктуризації, зупинити всі штрафні санкції, пеню, комісію, проценти, ввести мораторій, починаючи з дня винесення рішення.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 26.01.2023 у справі №922/166/23 відмовлено в задоволенні клопотання Фізичної особи ОСОБА_1 щодо витребування доказів; повернуто Фізичній особі ОСОБА_1 заяву про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність (вх. № 166/23 від 11.01.2023); звернуто Фізичній особі ОСОБА_1 увагу на те, що відповідно до ч. 3 ст. 38 Кодексу України з процедур банкрутства повернення заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство не перешкоджає повторному зверненню з такою заявою до господарського суду у встановленому порядку.

Фізична особа ОСОБА_1 з ухвалою місцевого господарського суду не погодилась та звернулась до Східного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 26.01.2023 у справі №922/166/23 та передати справу для подальшого розгляду до господарського суду Харківської області.

Також апелянтом заявлене клопотання про звільнення від сплати судового збору з посиланням на скрутне матеріальне становище останньої.

Системою автоматизованого розподілу справ між суддями відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу справ від 30.01.2023 для розгляду справи №922/166/23 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Гребенюк Н.В., судді Слободін М.М., Шутенко І.А.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 31.01.2023 у справі №922/166/23 витребувано у господарського суду Харківської області матеріали справи №922/166/23; відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги Фізичної особи ОСОБА_1 (вх. №198 Х/1) на ухвалу господарського суду Харківської області від 26.01.2023 у справі № 922/166/23 до надходження матеріалів справи.

06.02.2023 до Східного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №922/166/23.

Розглянувши вказану апеляційну скаргу на предмет дотримання заявником процесуальних норм, суддя-доповідач дійшла висновку про залишення її без руху, враховуючи таке.

Відповідно до статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно статті 14 Закону України Про судоустрій і статус суддів учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Разом із цим, положеннями статті 258 Господарського процесуального кодексу України на заявників апеляційних скарг покладено обов`язок щодо надання до апеляційної скарги доказів сплати судового збору.

Відповідно до частини другої статті 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України Про судовий збір.

Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що при зверненні до господарського суду встановлені ставки судового збору в таких розмірах:

- за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

- за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

- за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду; апеляційних скарг у справі про банкрутство; заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги;

- за подання апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду; заяви про приєднання до апеляційної чи касаційної скарги на ухвалу суду 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що скаржник оскаржує ухвалу місцевого господарського суду, тому за подання апеляційної скарги останнім мав бути сплачений судовий збір у сумі 2684,00грн.

Зміст частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" свідчить, що положення цієї норми, якою передбачено ставку судового збору з апеляційної і касаційної скарг на ухвалу господарського суду у розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, стосується подання апеляційних і касаційних скарг на всі без винятку ухвали господарського суду, які підлягають оскарженню, незалежно від того, чи передбачено цим Законом справляння судового збору за подання тих заяв, за результатами розгляду яких виносяться відповідні ухвали.

Вказане узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 29.05.2018 у справі № 915/955/15, та висновками Верховного Суду, викладеними в ухвалі від 18.06.2021 у справі №920/135/21.

Натомість, апелянтом не надано доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги, однак заявлене клопотання про звільнення від сплати судового збору у зв`язку із скрутним матеріальним становищем.

Розглянувши наведене клопотання, суддя-доповідач зазначає наступне.

Частиною 1 статті 8 Закону України Про судовий збір передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті (частина 2 наведеної статті Закону).

З огляду на викладене, підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 цього Закону, є врахування ним тієї обставини, що заявник відноситься до переліку осіб, визначених у ст. 8 Закону та майнового стану такої особи.

Даний перелік умов відстрочення, розстрочення сплати судового збору або зменшення чи звільнення від його сплати є вичерпним, а тому не допускається його розширення з ініціативи суду лише з урахуванням майнового стану сторони за відсутності умов, передбачених зазначеними положеннями цього Закону.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання (що може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або в окремому документі), повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Зменшення або звільнення від тягаря судових витрат, якого зазнає сторона, є не обов`язком суду, а знаходиться у межах суддівського розсуду, який може бути реалізований за наявності певних обставин.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд справи незалежним і безстороннім судом, який вирішить спір щодо його цивільних прав та обов`язків.

Ключовими принципами ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Верховенство права є однією із засад господарського судочинства.

Недопустимість обмеження доступу до правосуддя підтверджується практикою Європейського Суду з прав людини. Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що судовий збір має бути таким, що, з урахуванням фінансового положення заявника може бути ним сплачено. У свою чергу розмір судового збору, який не враховує фінансове становище сторони розцінюється як такий, що обмежує право на доступ до правосуддя (справа «Георгел і Георгета Стоїческу проти Румунії», рішення від 26.07.2011).

Обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної мети (рішення суду від 28.11.2006 у справі «Апостол проти Грузії», заява №40765/02).

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про виконання зобов`язання - забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (див. рішення суду від 28.10.1998 року у справі «Ейрі проти Ірландії», серія А, № 32).

Стала судова практика Верховного Суду свідчить, що законодавче закріплення судових витрат має на меті: по-перше, відшкодування державі витрат, понесених на утримання судової системи і забезпечення її діяльності (саме у цьому проявляється компенсаційна функція інституту судових витрат); по-друге: покладає певні витрати на тих, хто звертається до суду за захистом, що покликано дисциплінувати фізичних та юридичних осіб від подання до суду необґрунтованих заяв та клопотань, забезпечуючи таким чином також процесуальну економію.

Як встановлено вище, в обґрунтування заявленого клопотання про звільнення від сплати судового збору апелянтом зазначено про те, що заявник звернувся до суду із заявою про його неплатоспроможність, що, на його переконання, завідомо свідчить про відсутність достатніх грошових коштів у останнього. Також останнім зазначено про те, що відповідні документи, в тому числі, і щодо доходів заявника додавалися разом із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність та безпосередньо підтверджують вищевикладені обставини. Сума судового збору, на думку апелянта, є непомірною для сплати., а введення воєнного стану утруднює сплату судового збору.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що у розумінні положень чинного господарського процесуального законодавства визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану.

Доказами рівня майнового стану можуть бути документи, які підтверджують скрутний майновий стан особи, що, відповідно, унеможливлює сплату нею судових витрат.

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про відстрочення від сплати судового збору, зменшення розміру, суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (рішення ЄСПЛ у справах Княт проти Польщі (Kniat v. Poland) від 26.07.2015, Єдамскі та Єдамска проти Польщі (Jedamski and Jedamska v. Poland) від 26.07.2015).

Отже, заявляючи клопотання про зменшення розміру судового збору, звільнення від його сплати, заявникам слід надавати докази важкого майнового стану, відсутності необхідних коштів на банківських або депозитарних рахунках, а також інформацію контролюючих органів про виплачені доходи, відомості про відсутність рухомого чи нерухомого майна, цінні папери, тощо.

З наявних матеріалів справи та заяви про визнання особи неплатоспроможною вбачається, що заявнику на праві приватної власності належить квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; частка квартири за адресою: АДРЕСА_2 ; заявник працює у ТОВ "АВІАЦЕНТР "СХІДНА УКРАЇНА" на посаді директора, але, як зазначає, з липня 2022 року не отримує заробітну плату; отримує щомісячні виплати внутрішньо переміщеній особі на себе та двох малолітніх дітей.

Враховуючи докази та доводи, з якими апелянт пов`язує виникнення обставин неможливості сплати судового збору, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання апелянта щодо звільнення його від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Таким чином, з огляду на відсутність обставин застосування у даному випадку положень п.1 ч.1 ст.8 Закону України Про судовий збір, а також відсутність доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі, апеляційну скаргу скаржником подано з порушенням вимог п. 2 ч. 3 ст. 258 Господарського процесуального кодексу України, а саме: до скарги не додано доказів на підтвердження сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно частини другої статті 260 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

Відповідно до приписів частини першої статті 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно частини другої статті 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

У зв`язку з цим, на виконання вимог частини 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України, суд зазначає, що апелянту з метою усунення допущених недоліків оформлення апеляційної скарги слід надати суду докази сплати (доплати) судового збору у встановлених порядку та розмірі (2 684,00грн).

Керуючись статтями 174, 234, пунктом 2 частини третьої статті 258, статтею 260 Господарського процесуального кодексу України, суддя-доповідач Східного апеляційного господарського суду

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи ОСОБА_1 (вх. №198 Х/1) на ухвалу господарського суду Харківської області від 26.01.2023 у справі № 922/166/23 залишити без руху.

2. Протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали апелянту усунути недоліки, а саме: подати до Східного апеляційного господарського суду: докази сплати (доплати) судового збору у встановленому відповідним законодавством порядку та розмірі (2 684,00грн).

3. Роз`яснити скаржнику, що при невиконанні вимог даної ухвали, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається особі, яка подала апеляційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню.

Суддя Н.В. Гребенюк