РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.02.2023Справа № 910/11659/22

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Красота та Здоров`я"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "КАН-СТАЙЛ"
простягнення 157 962,22 грн
Суддя Підченко Ю.О.
Представники сторін:

без виклику.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Красота та Здоров`я" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "КАН-СТАЙЛ" про стягнення заборгованості в розмірі 86 935, 00 грн, інфляційних втрат в розмірі 29 557,90 грн, пені в розмірі 30 603,76 грн, 10% за користування коштами в розмірі 10 865,56 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не належним чином виконав свої зобов`язання за договором поставки № 78/21 від 22.03.2021.

Відповідно до ухвали Господарського суду міста Києва від 07.11.2022 відкрито провадження у справі № 910/11659/22, вирішено проводити розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвала суду про відкриття була надіслана на електронні адреси сторін, оскільки на час здійснення відправки було відсутнє фінансування для здійснення поштових відправлень.

Пізніше, ухвала суду про відкриття була надіслана за адресою відповідача, яка містяться у позовній заяві та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Окрім того, суд зауважує, що ухвала суду про відкриття провадження у даній справі була офіційно оприлюднена у Єдиному державному реєстрі судових рішень - на сайті за посиланням https://reyestr.court.gov.ua, а також знаходяться у вільному доступі в мережі Інтернет на інших відповідних веб-сайтах.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений ч. 1 ст. 251 ГПК України та ухвалою суду про відкриття провадження у даній справі не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, справа може бути розглянута за наявними у ній документами з урахуванням згаданого вище припису ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

22.03.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Красота та Здоров`я" (як постачальником) та Товариством з обмеженою відповідальністю "КАН-СТАЙЛ" (як покупцем) було укладено договір поставки № 78/21 за умовами якого постачальник зобов`язується передати у власність, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити косметичні продукти, дієтичні добавки до їжі, вироби мед. призначення, продукція для дітей (далі також - товар).

Відповідно до п. 1.2. договору, кількість, ціна і асортимент поставлених товарів визначаються сторонами в видаткових накладних, які підписуються уповноваженими представниками сторін. Накладні складаються на кожну окрему партію товару і є невід`ємною частиною цього договору.

У розділі 2 договору сторони погодили, що асортимент та ціна на товар, що поставляється, визначаються в видаткових накладних на підставі Специфікації (прайса-цін) постачальника. Специфікація (прас-цін) носить інформаційний характер про асортимент та ціну товару та не потребує двостороннього засвідчення ні постачальником ні покупцем. Ціна (вартість) товару визначається постачальником самостійно. У разі наявності змін в Специфікації постачальник повідомляє про це покупця при узгодженні Заявки, яка надійшла від покупця: поштою, електронною поштою або факсом протягом одного робочого дня з дня отримання Заявки покупця на поставку товару.

Згідно з п. 3.1. договору, постачальник зобов`язується за свій рахунок доставляти партії товару за місцем знаходження (до торгового об`єкту, складу) покупця відповідно до базисних умов поставки DDP, передбачених Міжнародними правилами тлумачення термінів "Інкотермс" (у редакції 2010р.). Доставка окремих партій товару за згодою сторін, може здійснюватися відповідно з іншими базисними умовами поставки.

Пунктами 6.1.-6.4. договору встановлено, що покупець зобов`язаний здійснити оплату отриманого за даним договором товару шляхом банківського переказу грошових коштів на поточний рахунок постачальника. Покупець може здійснити передоплату за товар. Покупець зобов`язаний оплатити постачальнику повну ціну кожної поставленої за цим договором окремої партії товару протягом 30 календарних днів з моменту отримання товару покупцем. Загальна вартість договору визначається загальною вартістю поставленого протягом терміну дії даного договору товару.

Відповідно до п. 9.1., договір набуває чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2021, а в частині взаєморозрахунків до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Термін дії цього договору автоматично продовжується на додатковий термін - кожний раз на один календарний рік, у випадку, якщо жодна із сторін не повідомить іншу сторону в письмовій формі про свій намір припинити дію договору за 30 календарних днів до закінчення дії цього договору (п. 9.2.).

Як стверджує позивач, на виконання умов договору він здійснив поставку товару на користь відповідача на загальну суму 175 640,40 грн, що підтверджується наступними видатковими накладними:

- № 27984/21 від 16.06.2021 на суму 311,76 грн;

- № 29489/21 від 25.06.2021 на суму 1 459,20 грн;

- № 29747/21 від 02.07.2021 на суму 173 869,44 грн.

Спір у справі виник у зв`язку з тим, як стверджує позивач, що відповідач не належним чином виконав свої зобов`язання за договором в частині оплати поставленого товару.

Відповідач відзив на позов не надав, викладених у позовній заяві доводів не спростував.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами договору № 78/21 від 22.03.2021, суд дійшов висновку, що вказаний правочин за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

За змістом ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується з нормами статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З наявних у матеріалах справи фактичних даних вбачається, що позивач поставив на користь відповідача товар на загальну суму 175 640,40 грн, а відповідачем виконано оплату лише на суму 88 705,78 грн. Відповідні копії видаткових накладних, рахунків-фактур та виписок з особового рахунку наявні у матеріалах справи.

Наявність обов`язку відповідача щодо сплати заборгованості у розмірі 86 935,00 грн підтверджується матеріалами справи та не була спростована відповідачем, зокрема, останнім не надано суду доказів оплати товару на вказану суму, у зв`язку з чим позов в частині стягнення основного боргу підлягає задоволенню в повному обсязі.

Окрім наведеного розміру заборгованості позивачем заявлено до стягнення 30 603,76 грн пені, 29 557,90 грн інфляційних втрат та 10 865,56 грн 10% за користування чужими коштами.

Відповідно до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 8.3. договору передбачено, що покупець зобов`язаний у разі прострочення оплати вартості переданого йому постачальником товару більш ніж на 15 календарних днів з дати настання терміну оплати, сплатити постачальнику суму основного боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення виконання покупцем свого грошового зобов`язання і 10% річних від простроченої суми.

Перевіривши розрахунок позивача 10% річних, судом встановлено, що вказаний розрахунок здійснено з урахуванням встановленого договором строку, визначений позивачем період нарахування є обґрунтованим, однак, розрахунок арифметично не правильний, у зв`язку з чим позовні вимоги щодо стягнення 10% річних у розмірі 10 865,56 грн підлягають частковому задоволенню на суму 9 651,86 грн.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат, судом встановлено, що вказаний розрахунок здійснено з урахуванням встановленого договором строку, визначений позивачем період нарахування є обґрунтованим, однак розрахунок є арифметично не правильний, у зв`язку з чим позовні вимоги щодо стягнення інфляційних втрат в розмірі 29 557,90 грн підлягають частковому задоволенню на суму 22 324,16 грн.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Відповідно до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.ч. 2, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно з п. 8.2. договору, за необґрунтовану відмову в оплаті вартості переданого постачальником покупцеві товару, а також несвоєчасну або неповну оплату товару, покупець зобов`язаний сплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від вартості неоплаченого товару за кожний календарний день прострочення виконання покупцем свого грошового зобов`язання за даним договором. Нарахування пені здійснюється протягом усього періоду прострочення виконання покупцем свого грошового зобов`язання, незалежно від його тривалості.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок пені і встановив, що вказаний розрахунок виконаний позивачем відповідно до умов договору та з урахуванням положень чинного законодавства України. Позивачем також вірно були визначені періоди нарахування пені. Однак, під час здійснення перевірки розрахунку пені суд встановив, що за вказані позивачем періоди розмір пені становить 27 396,36 грн, а позовні вимоги про стягнення пені підлягають частковому задоволенню на цю суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов та не спростував твердження позивача про наявність порушення зобов`язань за договором поставки.

Відповідно до ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з покладенням судового збору на сторони пропорційно до розміру задоволених вимог згідно з вимогами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 232, 233, 237, п. 2 ч. 5 ст. 238, ст. ст. 240, 241, ч. 1 ст. 256, 288 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариство з обмеженою відповідальністю "Красота та Здоров`я" задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КАН-СТАЙЛ" (02090, м. Київ, Харківське шосе, 19; прим. 7015, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Красота та Здоров`я" (61001, м. Харків, вул. Сомівська, 12-Б; ) заборгованість в розмірі 86 935, 00 грн, інфляційні втрати в розмірі 22 324,16 грн, пеню в розмірі 27 396,36 грн, 10% річних в розмірі 9 651,86 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 297,94 грн. Видати наказ.

3. У задоволенні решти позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, то строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 02.02.2023 року.

Суддя Ю.О.Підченко