РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2023Справа № 910/12497/22

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Тонус-Плюс Девелопмент" м. Вінниці

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Атлант Мегабуд" м. Києва

про стягнення боргу, неустойки, сум за прострочення виконання боржником грошового зобов`язання, ціна позову 24472,57 грн.

Суддя Паламар П.І.

Без виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

СУТЬ СПОРУ :

у листопаді 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Тонус-Плюс Девелопмент" звернулося в суд з указаним.

Позивач зазначав, що всупереч умов укладеного між ним та відповідачем договору підряду № 15/04-21 від 15 квітня 2021 р. по виконанні робіт з улаштування цементно-піщаної стяжки підлоги М-150 на об`єкті "Будівництво науково-учбового центру з гуртожитком готельного типу на вулиці Василя Стуса 35-37 у Святошинському районі м. Києва" загальною вартістю 137380 грн. останній частково оплатив ці роботи, заборгувавши 17260 грн.

З цих підстав просив задовольнити позов, стягнувши з відповідача на свою користь 17260 грн. боргу, борг з урахуванням встановленого індексу інфляції за час прострочення 5052,94 грн., три проценти річних з простроченої суми 601,50 грн., пеню 1558,13 грн., а також понесені ним по справі судові витрати, у т.ч. 17200 грн. з попереднього розрахунку витрат по оплаті послуг адвоката.

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позову заперечував. Вказував, на неможливість виконання зобов`язання у передбачені договором строки внаслідок форс-мажорних обставин, які були спричинені введенням воєнного стану в Україні, що зумовило обмеження його господарської діяльності. Також зазначав, що позивачем невірно здійснено розрахунок неустойки, сум за прострочення виконання боржником грошового зобов`язання. Вказував на неспівмірність заявлених позивачем адвокатських витрат із ціною позову та характером спору.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 15 квітня 2021 р. між сторонами по справі укладено договір підряду № 15/04-21, згідно з умовами якого позивач (підрядник) за дорученням відповідача (замовника) зобов`язався виконати оздоблювальні роботи (з влаштування 850 м2 цементно-піщаної стяжки підлоги М-150) на об`єкті замовника "Будівництво науково-учбового центру з гуртожитком готельного типу на вулиці Василя Стуса 35-37 у Святошинському районі м. Києва" відповідно до затвердженої проектно-кошторисної документації, загальною вартістю 165750 грн., а відповідач - прийняти та оплатити ці роботи на умовах договору.

Відповідно до умов п.п. 2.3.1., 2.4. договору розрахунки за договором здійснюються шляхом передоплати у розмірі 80000 грн. протягом 2-х робочих днів з моменту підписання договору. Остаточний розрахунок за виконані роботи замовник здійснює протягом 10-ти банківських днів з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі виконаних робіт.

Строк дії договору відповідно до умов п. 10.1 договору встановлений з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань по договору.

Вказані обставини підтверджуються наявною у матеріалах справи копією вищевказаного договору.

Поясненнями позивача викладеними у позовній заяві, наявними у матеріалах справи актами здачі-приймання робіт (надання послуг) № 11 від 27 квітня 2021 р., 21 від 1 вересня 2021 р., платіжними дорученнями №№ 2848 від 16 квітня 2021 р., 2876 від 20 квітня 2021 р. стверджується факт виконання позивачем протягом указаного періоду робіт за договором вартістю 137380 грн., а також оплати відповідачем цих робіт у розмірі 120120 грн.

Доказів належної оплати за договором суду не надано.

За таких обставин з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст. 622 ЦК України підлягає стягненню 17260 грн. боргу (137380 грн-120120 грн).

З урахуванням встановленого факту прострочення позивач вправі вимагати з відповідача сплати належних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України збитків внаслідок інфляції за час прострочення, трьох процентів річних від простроченої суми боргу.

При цьому, як вбачається з наданого позивачем розрахунку в цій частині він проведений без дотримання вимог чинного законодавства та умов укладеного між сторонами договору, а також фактичних обставин щодо тривалості прострочення оплати за договором.

Зокрема, як вбачається з наявного у справі акту здачі-приймання робіт (надання послуг) № 21 на суму 17260 грн. останній підписаний сторонами 1 вересня 2021 р.

Отже, прострочення відповідача розпочалося через 10 банківських днів з моменту його підписання, а саме з 16 вересня 2021 р., а не з 13 вересня 2021 р. як було визначено позивачем.

За таких обставин з урахуванням фактичного періоду прострочення з відповідача на користь позивача відповідно до вимог cт. 625 ЦК України підлягає стягненню 4788,36 грн. збитків внаслідок інфляції за час прострочення, 598,66 грн. три проценти річних з простроченої суми.

Згідно п. 9.4. договору у випадку порушення строків оплати виконаних робіт встановлених договором, замовник сплачує підряднику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, діючої на дату прострочення оплати, від вартості несвоєчасно сплачених грошових коштів за кожен день прострочення.

У зв`язку з прострочення оплати позивач вправі вимагати від відповідача сплати належної відповідно до умов п. 9.4 договору пені.

Вимоги про стягнення пені за прострочення оплати робіт за договором правомірно заявлені у розмірі 1558,13 грн.

За таких обставин з відповідача на користь позивача відповідно до вимог cт. 624 ЦК України підлягає стягненню 1558,13 грн. пені.

Посилання відповідача на виникнення після 24 лютого 2022 року форс-мажорних обставин, спричинених введенням воєнного стану в Україні та обмеженням господарської діяльності його товариства, в силу вимог чинного законодавства не дають підстав для звільнення його від виконання грошового зобов`язання за договором підряду № 15/04-21 від 15 квітня 2021 р.

Відповідачем не доведено, що військова агресія Російської Федерації проти України прямо вплинула на неможливість своєчасного виконання ним взятих на себе зобов`язань за договором.

Ризик є однією із ознак підприємницької діяльності. Принцип комерційного розрахунку та власного комерційного ризику є одним із принципів господарської діяльності. Тому правові підстави перекладати комерційний ризик відповідача на позивача шляхом звільнення першого від виконання прийнятих зобов`язань відсутні.

Тому суд критично оцінює посилання відповідача на виникнення обставин непереборної сили, які давали б підстави для звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язань.

Питання відшкодування витрат позивачу по оплаті правової допомоги адвоката підлягає вирішенню в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України.

Оскільки позов задоволено частково, понесені по справі судові витрати стосовно до вимог ст. 129 ГПК України слід покласти на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Тонус-Плюс Девелопмент" м. Вінниці задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Атлант Мегабуд" (01014, м. Київ, вул. Болсуновська, 13-15, код 43084780) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тонус-Плюс Девелопмент" (21005, м. Вінниця (з), "Поділля" район(з), б. Свободи, буд. 1, кв. 2, код 42829021) 17260 грн. боргу, 4788,36 грн. збитків внаслідок інфляції за час прострочення, 598,66 грн. три проценти річних з простроченої суми, 1558,13 грн. пені, 2458,89 грн. витрат по оплаті судового збору.

У позові в іншій частині відмовити.

Рішення набирає законної сили та підлягає оскарженню у строк і порядку, визначені ст. 241 та розділом ІV ГПК України.

Суддя господарського суду міста Києва П.І.Паламар