ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

08 лютого 2023 року м. ЧернівціСправа № 3/5027/635/2011

Суддя Господарського суду Чернівецької області Гончарук О.В., розглянувши заяву про видачу дубліката наказу у справі

за позовом публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», м. Київ

до Фізичної особа підприємець ОСОБА_1 , смт. Глибока Чернівецької області

про стягнення заборгованості - 437914,94 грн

представники сторін - не викликалися

Обставини справи: рішенням Господарського суду Чернівецької області від 16.08.2011 задоволено позов публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» в особі філії «Відділення ПАТ «Промінвестбанк в місті Чернівці» та стягнуто з приватного підприємця ОСОБА_1 426671 грн заборгованості за кредитом, 9643,94 грн заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками, 1600 грн заборгованості за нарахованою та несплаченою комісійною винагородою, 4379,15 грн державного мита та 236 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На виконання зазначено рішення, 02.09.2011 Господарським судом Чернівецької області видано відповідний наказ.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 01.09.2016 заяву публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» задоволено повністю, відновлено пропущений строк для пред`явлення наказу Господарського суду Чернівецької області від 02.09.2011 у справі №3/5027/635/2011 до виконання. Видано дублікат наказу Господарського суду Чернівецької області № 3/5027/635/2011 від 02.09.2011.

01.02.2023 від стягувача через відділ документального та інформаційного забезпечення Господарського суду Чернівецької області надійшла заява про видачу дублікату виконавчого документу (вх. №461).

Заява обґрунтовується тим, що стягувач під час переїзду працівників банку та транспортування документів, втратив дублікат наказу Господарського суду Чернівецької області №3/5027/635/2011 від 02.09.2011, у зв`язку з чим не має можливості виконати рішення суду.

Суд, розглянувши заяву позивача про видачу дублікату виконавчого документу, дійшов висновку про наявність підстав для її задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до підпункту 19.4 пункту 19 розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу, як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Частиною 1 статті 18 Господарського процесуального кодексу України та частиною 2 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Як вбачається зі змісту копії наказу Господарського суду Чернівецької області №3/5027/635/2011 від 02.09.2011, наказ дійсний для пред`явлення до 02.09.2012.

Згідно пунктів 5, 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VІІІ, який набрав чинності 30.11.2016, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом. Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Оскільки, наказ Господарського суду Чернівецької області №3/5027/635/2011 від 02.09.2011 в установлені чинним законодавством строки пред`явлений на виконання до органу ДВС, то відповідно строк перервався пред`явленням його до виконання.

Судом встановлено, що виконавче провадження по даному наказу не завершене, а строк, встановлений для пред`явлення наказу суду до виконання, не закінчився.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з статтею 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до статті 327 Господарського процесуального кодексу України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У частині 1 статті 6 Конвенції закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду" (див. рішення від 19.03.1997 зі справи "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece); рішення від 20.07.2004 зі справи "Шмалько проти України").

Також Господарський процесуальний кодекс України не надає права відмовити в задоволенні заяви про видачу дубліката наказу з мотивів її необґрунтованості та не зобов`язує стягувача наводити причини втрати наказу. За встановлення факту невиконання судового рішення видача дубліката наказу не порушує прав боржника та не покладає на нього додаткових зобов`язань, оскільки дублікат наказу має повністю відтворювати втрачений наказ, у тому числі містити й дату його видачі. Натомість відсутність наказу у стягувача унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права.

Даної правової позиції дотримується Верховний Суд (постанови від 10.09.2018 у справі №5011-58/9614-2012, від 16.08.2018 р. у справі № 6/275-08, від 15.08.2018 р. у справі № 6/256, від 26.04.2018 р. у справі № 922/6111/15 та від 21.01.2019 у справі №916/215/15-г).

За таких обставин, відсутність наказу у стягувача унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права, а неодноразові звернення стягувача впродовж 2011-2023 років до територіальних органів ДВС, свідчать про добросовісність та зацікавленість стягувача у виконанні судового рішення та намаганні вирішити наявну правову проблему, що перешкоджає йому в реалізації права на отримання виконання рішення суду.

Беручи до уваги викладене, а також те, що зазначені дії заявника не суперечать законодавству та не порушують при цьому чиїх-небудь прав та охоронюваних законом інтересів, господарський суд дійшов висновку про задоволення заяви про видачу дубліката наказу.

Керуючись статтями 233-235 та підпунктом 19.4 пункту 19 розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Задовольнити заяву публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» про видачу дублікату виконавчого документу (вх. №461 від 01.02.2023).

2. Видати дублікат наказу Господарського суду Чернівецької області від 02.09.2011 №3/5027/635/2011 про стягнення з приватного підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» в особі філії «Відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Чернівці» (м. Чернівці, вул. Головна, 205, код 09356164) 426671 грн заборгованості за кредитом, 9643,94 грн. заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками, 1600 грн заборгованості за нарахованою та несплаченою комісійною винагородою, 4379,15 грн державного мита та 236 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у відповідності до ст.ст.254, 255 ГПК України до Західного апеляційного господарського суду.

Ухвалу підписано 08.02.2023.

Суддя О.В. Гончарук