ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про задоволення скарги

06.02.2023м. ДніпроСправа № 904/1224/18

За скаргою Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз" на постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова О.М. від 10.08.2022 про арешт нерухомого майна боржника у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 6, ідентифікаційний код 20077720)

до Публічного акціонерного товариства "Дніпрогаз" (49029, м. Дніпро, вул. Олександра Кониського, буд. 5, ідентифікаційний код 20262860)

про стягнення 100 931 333,53 грн. заборгованості за переданий газ, 3 437 195,64 грн. пені та 340 124,85 грн. 3% річних

Суддя Бондарєв Е.М.

За участю секретаря судового засідання Найдьонов Є.О.

Представники:

Від позивача (стягувача): не з`явився

Від відповідача (боржника): Медяний О.Ю., довіреність, адвокат

Від приватного виконавця: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 08.11.2018 у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" відмовлено.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 13.02.2019 рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.11.2018 скасовано, прийнято нове рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задоволено.

На виконання постанови Центрального апеляційного господарського суду від 13.02.2019 видано наказ про:

- стягнення з Публічного акціонерного товариства "Дніпрогаз" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 100 931 333 грн. 53 коп. заборгованості, 3 437 195 грн. 64 коп. пені, 340 124 грн. 85 коп. 3% річних, 616 700 грн. 00 коп. судового збору за подання позову до Господарського суду Дніпропетровської області, 925 050 грн. 00 коп. судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.11.2018 у справі №904/1224/18.

Ухвалою суду від 04.03.2019 заяву Публічного акціонерного товариства "Дніпрогаз" про відстрочення виконання постанови Центрального апеляційного господарського суду від 13.02.2019 по справі №904/1224/18 задоволено частково та відстрочено виконання постанови Центрального апеляційного господарського суду від 13.02.2019 по справі №904/1224/18 на чотири місяці до 14.06.2019.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14.05.2019 касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дніпрогаз" залишено без задоволення та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 13.02.2019 у справі №904/1224/18 залишено без змін.

До суду 29.08.2022 надійшла скарга Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз" на постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова О.М. від 10.08.2022 про арешт нерухомого майна боржника. Скаржник просить суд:

- визнати неправомірною постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича від 10.08.2022 про арешт нерухомого майна боржника в межах виконавчого провадження №68552878;

- зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича усунути порушення шляхом поновлення порушеного права заявника.

Скарга обґрунтована тим, що приватним виконавцем під час винесення постанови про арешт нерухомого майна боржника в межах ВП№68552878, всупереч рішенню Дніпропетровського окружного адміністративного суду, яке набрало законної сили, та яким встановлено, що приватний виконавець Сивокозов О.М., не має права на стягнення основної винагороди приватного виконавця в межах виконавчого провадження ВП №68552878 виходячи із розміру заборгованість позивача перед Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за договором купівлі-продажу природного газу для виробничо-технологічних та власних потреб, яка вказана в наказі Господарського суду Дніпропетровської області від 19.02.2019 у справі №904/1224/18, накладено арешт з урахуванням основної винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження, стягнення якої було визнано судом незаконним. Наведене свідчить про неправомірність постанови приватного виконавця Сивокозова О.М., про арешт майна боржника в межах ВП №68552878, оскільки грошового зобов`язання в межах якого було накладено арешт на майно боржника (АТ "Дніпрогаз") не існує.

До Господарського суду Дніпропетровської області 02.08.2022 надійшла ухвала Центрального апеляційного господарського суду від 02.08.2022 про витребування з Господарського суду Дніпропетровської області матеріали справи №904/1224/18 у зв`язку з надходженням апеляційної скарги Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 19.07.2022 у справі №904/1224/18.

Справа №904/1224/18 надіслана 08.08.2022 до Центрального апеляційного господарського суду, станом на 29.08.2022 до Господарського суду Дніпропетровської області не повернута.

У зв`язку з направленням матеріалів справи №904/1224/18 до Центрального апеляційного господарського суду суд відклав вирішення питання про прийняття відповідної скарги до повернення матеріалів справи №904/1224/18 із суду вищої інстанції.

Стягувачем 02.09.2022 до суду подані заперечення на скаргу якими останній просить суд відмовити у задоволенні скарги оскільки на сьогодні рішення у справі №904/1224/158 не виконане. Боржником не доведено протиправність дій приватного виконавця з винесення постанови про арешт майна боржника від 10.08.2022 ВП №68552878.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 06.12.2022 ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 19.07.2022 у справі №904/1224/18 залишено без змін.

Справа №904/1224/18 повернута до Господарського суду Дніпропетровської області 11.01.2023.

Відповідно до частини 1 статті 12-1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Згідно з частиною 2 статті 12-1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Відтак, органи судової влади здійснюють правосуддя, навіть в умовах воєнного стану.

Так, розпорядженням голови Господарського суду Дніпропетровської області № 34 від 28.03.2022 "Про роботу суду в умовах воєнного стану" відповідно до ст. 24 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", у зв`язку із запровадженням 24 лютого 2022 року на території України воєнного стану Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні"" від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ та рішення Ради суддів України від 24 лютого 2022 року № 9, з метою недопущення випадків загрози житло, здоров`ю та безпеці відвідувачів і працівників суду, встановлено в Господарському суді Дніпропетровської області особливий режим роботи суду.

З метою дотримання правил безпеки в період воєнного стану з урахуванням положень чинного законодавства з 28.03.2022 розгляд справ Господарським судом Дніпропетровської області в судових засіданнях здійснюватиметься в таких випадках:

- за наявності заяв усіх учасників процесу про можливість забезпечення участі представників у судовому засіданні;

- письмової згоди від усіх учасників судового провадження про розгляд справи без їх участі;

- за наявності заяв від усіх учасників процесу про розгляд справ в режимі відеоконференцзв`язку за допомогою будь яких технічних засобів, зокрема, власних.

Суд з метою належного виконання свого процесуального обов`язку щодо розгляду справи по суті, керується п.10 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, що кореспондується із ст. 129 Конституції України, за якою однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

У відповідності до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до частини першої ст. 342 Господарського процесуального кодексу України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду (частина друга ст. 342 Господарського процесуального кодексу України).

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 26.01.2023 призначено скаргу №475/17/1-02 від 22.08.2022 до розгляду у судовому засіданні на 06.02.2023 о 16:00год.

На електрону пошту суду 03.02.2023 надійшло клопотання приватного виконавця Сивокозова О.М. про відкладення розгляду скарг у зв`язку з тим, що останній не має можливості бути присутнім на засіданні, яке призначено на 06.02.2023 оскільки перебуватиме у службовому відрядженні у м. Києві.

Судом клопотання приватного виконавця про відкладення розгляду скарги не задоволено оскільки явка у судове засідання визнана необов`язковою та неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду (частина друга ст. 342 Господарського процесуального кодексу України).

Також приватним виконавцем Сивокозовим О.М. подано відзив на скаргу яким просить суд у задоволенні скарги відмовити у повному обсязі оскільки приватним виконавцем винесено постанову про арешт майна (коштів) боржника з урахуванням норм ст. 48, 56 Закону України "Про виконавче провадження". Законом України "Про виконавче провадження" чітко визначено та передбачено, що арешт на майно боржника накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця. Порушення процесу та порядку винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника може бути підставою за якої дії виконавця можуть бути визнані неправомірними.

Приватний виконавець стверджує, що процес винесення постанови про арешт майна боржника від 10.08.2022 виконавцем не порушено, підстав для визнання дій виконавця та самої постанови - неправомірною відсутні законні підстави. Права боржника, який не виконав судового рішення по справі № 904/1224/18, яке набрало законної сили, жодним чином не порушені. Скаржник не доводить обґрунтованості фактів порушення виконавцем норм чинного законодавства та прав боржника під час винесення постанови про арешт майна боржника від 10.08.2022 та підстав, за яких виконавець зобов`язаний усунути порушення шляхом поновлення порушених прав заявника. Також, скаржник не доводить суду фактів, які саме його права порушено виконавцем, під час винесення постанови про арешт майна боржника.

Приватний виконавець звертає увагу суду, що у виконавця були відсутні законні підстави не здійснювати стягнення коштів за наказом №904/1224/18. Наказ №904/1224/18 набрав законної сили, судом не скасований, судом не визнаний таким, що не підлягає виконанню, а отже у виконавця були всі наявні умови та підстави вчиняти виконавчі дії щодо стягнення з боржника заборгованості. Таким чином, скаржником не доведено факту неправомірності винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника, а отже підстави для визнання неправомірною постанову відсутні.

Господарський суд, заслухавши пояснення представника скаржника, дослідивши надані боржником, стягувачем та приватним виконавцем докази на підтвердження вимог та заперечень, оцінивши такі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі документів, дійшов висновку про задоволення скарги, з огляду на таке.

Статтею 1291 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст. 18 Господарського процесуального кодексу України, яка кореспондується із нормами ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", cудові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Статтею 326 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

За приписами ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

За нормами ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 10.08.2022 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозовим О.М. в межах виконавчого провадження №68552878 винесено постанову про арешт майна боржника, а саме нерухоме майно, в межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження 114 618 503,33 грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №160/5784/22 від 23.05.2022, яке набрало чинності 07.07.2022 після перегляду Третім апеляційним адміністративним судом, адміністративний позов Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз" до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича про визнання протиправною та скасування постанови - задоволено повністю. Визнано протиправною та скасовано постанову приватного виконавця Сивокозова О.М. від 07.02.2022 про стягнення з боржника основної винагороди, винесену в межах виконавчого провадження №68552878 з примусового виконання наказу (дублікату) Господарського суду Дніпропетровської області від 19.02.2019 у справі №904/1224/18.

Постановою приватного виконавця Сивокозова О.М. від 07.02.2022 про стягнення з боржника основної винагороди приватним виконавцем було розраховано розмір основної винагороди, за наступною формулою: А х 10% = W. Де А- сума, що підлягає стягненню або вартість майна, що підлягає передачі; W - сума основної винагороди приватного виконавця. Отже, розрахунок основної винагороди складає: 104 708 654,02 грн. х 10% = 10 470 865,40 грн.

Тобто, приватним виконавцем під час винесення постанови про арешт нерухомого майна боржника в межах ВП№68552878 від 10.08.2022 всупереч рішенню Дніпропетровського окружного адміністративного суду, яке набрало законноїсили, та яким встановлено, що приватний виконавець Сивокозов О.М., не має права на стягнення основної винагороди приватного виконавця в межах виконавчого провадження ВП№68552878 виходячи із розміру заборгованості позивача перед Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за договором купівлі-продажу природного газу для виробничо-технологічних та власних потреб, яка вказана в наказі Господарського суду Дніпропетровської області від 19.02.2019 у справі №904/1224/18, накладено арешт з урахуванням основної винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження, стягнення якої було визнано судом незаконним.

Згідно з ст. 13 Закону України "Про виконавче провадження" під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

За нормами п. 7 ч. 3 ст. 18 закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 351 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Статтею 56 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Нормами ч. 4 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" визначений вичерпний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини.

Відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі якщо сума, що стягується, підлягає врегулюванню відповідно до процедур, передбачених Законом України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", за умови перебування боржника в реєстрі підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу.

Відповідно до ч. 4 ст. 35 Закону України "Про виконавче провадження" арешт, накладений виконавцем на майно боржника, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах, протягом строку, на який виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій, не знімається, крім випадків, передбачених пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону. У період зупинення вчинення виконавчих дій виконавець має право звертатися до суду в порядку, встановленому цим Законом, а також вживати заходів до розшуку боржника (його майна) або проведення перевірки його майнового стану. Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону.

Статтею 339 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до ст. 343 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За встановлених обставин, господарський суд вбачає підстави для задоволення вимог скарги.

Керуючись статтями 234, 339-345 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

УХВАЛИВ:

Скаргу №475/17/1-02 від 22.08.2022 Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз" на дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова О.М. задовольнити.

Визнати неправомірною постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича від 10.08.2022 про арешт нерухомого майна боржника, а саме транспортних засобів в межах виконавчого провадження №68552878.

Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича усунути порушення шляхом поновлення порушеного права Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз".

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення - 06.02.2023, але може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 254 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Дата складення повного тексту ухвали - 10.02.2023.

Суддя Е.М. Бондарєв