ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2023 року Справа № 906/729/22

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Саврій В.А., суддя Коломис В.В. , суддя Миханюк М.В.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут" на рішення Господарського суду Житомирської області від 03.11.2022 у справі №906/729/22 (суддя Тимошенко О.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут"

до Комунального підприємства "Житомирський обласний лікувально-санаторний центр радіаційного захисту для дитячого та дорослого населення "Дениші"

про стягнення 69291,21 грн боргу (483,99грн боргу згідно заяви про зменшення позовних вимог)

Апеляційну скаргу розглянуто судом без повідомлення учасників справи, відповідно до ч.13 ст.8, ч.3 ст.252 та ч.ч.2, 10 ст.270 ГПК України

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут" звернулося до Господарського суду Житомирської області з позовом до Комунального підприємства "Житомирський обласний лікувально-санаторний центр радіаційного захисту для дитячого та дорослого населення "Дениші" про стягнення 69291,21 грн. боргу за поставлений природний газ у період з жовтня 2021 по квітень 2022 роки згідно постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41 АР 107-1212-21 від 29.01.2021.

Під час розгляду справи відповідачем було сплачено частину боргу в сумі 68807,22 грн платіжним дорученням №2434 від 20.09.2022, у зв`язку з чим позивачем 30.09.2022 подано до суду першої інстанції заяву про зменшення позовних вимог, в якій товариство просило стягнути з відповідача 483,99грн боргу та 2481,00грн судового збору.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 03.11.2022 у справі №906/729/22 відмовлено у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут" до Комунального підприємства "Житомирський обласний лікувально-санаторний центр радіаційного захисту для дитячого та дорослого населення "Дениші" про стягнення 483,99грн боргу (згідно заяви про зменшення позовних вимог). Стягнуто з відповідача на користь позивача 2463,67грн судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням Товариство з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

У скарзі апелянт зазначає, що загальна сума погашення заборгованості на момент пред`явлення позову складала 230621,60 грн, тому початкова ціна позову становила 69291,21 грн (299912,81 - 230621,60 = 69291,21 грн).

Звертає увагу, що відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що у період з жовтня 2021 по квітень 2022 позивач поставив газ на загальну суму 95206,15грн, з яких 60000,00грн було сплачено у грудні 2021 року, а 68807,22 грн сплачено 20.09.2022. Борг за газ у розмірі 483,99грн виник до жовтня 2021 року.

Позивачем на спростування вказаних заперечень відповідача було подано відповідь на відзив, в якій детально розписано здійснені поставки природного газу протягом січня 2021 року - квітня 2022 року та відповідно проведені відповідачем проплати в цей період.

Окрім цього, позивачем було додано до відповіді на відзив детальний розрахунок заборгованості відповідача за вищевказаний період, акти приймання-передачі природного газу за період січень 2021 року - вересень 2021року, банківські виписки по особовому рахунку, лист відповідача щодо перенесення залишку коштів, а також оборотно-сальдова відомість.

Необхідність подання вказаних доказів виникла внаслідок заперечення відповідача щодо остаточної суми заборгованості, і тому позивач був змушений подавати документи, які виходять за межі періоду виникнення заборгованості, який було зазначено в позовній заяві.

Суд першої інстанції в оскарженому рішенні, пославшись на приписи ст.80 ГПК України, не прийняв в якості доказів акти приймання передачі природного газу за період з січня 2021 по вересень 2021, які подані з пропуском визначеного законом строку

Апелянт звертає увагу, що ч.4 ст.166 ГПК України визначено, що відповідь на відзив подається в строк, встановлений судом. Суд має встановити такий строк подання відповіді на відзив, який дозволить позивачу підготувати свої міркування, аргументи та відповідні докази, іншим учасникам справи - отримати відповідь на відзив завчасно до початку розгляду справи по суті, а відповідачу - надати учасникам справи заперечення завчасно до початку розгляду справи по суті.

Тобто, нормами вказаної статті передбачена можливість подати позивачем додаткові докази в підтвердження своїх аргументів наведених на спростування заперечень відповідача.

Апелянт вважає, що зазначена в рішенні суду сума оплати 64751,24грн була помилково взята судом з колонки «Дебет», де зазначені здійснені позивачем нарахування, і вона відповідає нарахуванню в жовтні 2021 року. Дана сума нарахування за отриманий відповідачем природний газ в жовтні 2021 відображена і в підписаному сторонами акті приймання-передачі природного газу №ЖТ381014493, який долучений позивачем до позовної заяви. Зроблений судом першої інстанції висновок щодо сплати відповідачем більше ніж 95206,15 грн, тобто більше вартості поставленого природного газу, не відповідає дійсним обставинам справи і може призвести до оспорення відповідачем здійснених обрахунків поставки-оплати природного газу з посиланням на дане рішення суду як таке, що встановлює преюдиційні факти, всупереч підписаних ним актів приймання-передачі природного газу.

На підставі викладеного апелянт просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Господарського суду Житомирської області від 03.11.2022 у справі №906/729/22 повністю і прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю; стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга надійшла безпосередньо на адресу суду апеляційної інстанції.

Листом від 28.11.2022 матеріали справи №906/729/22 витребувано з Господарського суду Житомирської області.

07.12.2022 належним чином оформлені матеріали справи надійшли на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 08.12.2022 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут" на рішення Господарського суду Житомирської області від 03.11.2022 у справі №906/729/22 - залишено без руху.

08.12.2022 на адресу суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи платіжного доручення №2 від 02.12.2022 про сплату судового збору у розмірі 3721,50 грн з правильними реквізитами.

Ухвалою від 12.12.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут" на рішення Господарського суду Житомирської області від 03.11.2022 у справі №906/729/22. Роз`яснено учасникам справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження. Запропоновано відповідачу у строк до 30.12.2022 надіслати до Північно-західного апеляційного господарського суду письмовий відзив на апеляційну скаргу, в порядку передбаченому ст.263 ГПК України та докази надсилання копії відзиву та доданих до нього документів позивачу.

Відповідач не скористався правом подати відзив на апеляційну скаргу, що відповідно до ч.3 ст.263 ГПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Розглядом матеріалів справи встановлено.

29.01.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут" (постачальник, позивач) та Комунальним підприємством "Житомирський обласний лікувально-санаторний центр радіаційного захисту для дитячого та дорослого населення "Дениші" (споживач, відповідач) укладено Договір на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41АР107-1212-21.

Відповідно до п.1.1. Договору, постачальник зобов`язується передати у власність споживачу у 2021 році природний газ, а Споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість газу в розмірах, строки та порядку, що визначені Договором.

Сторонами погоджено, зокрема п.3.1. Договору, що розрахунки за поставлений Споживачеві газ здійснюються за цінами, що вільно встановлюються між Постачальником та Споживачем. Пунктами 3.2., 3.3. вказаного Договору визначено ціну газу.

На виконання умов договору, у період з січня 2021 року по квітень 2022 року було поставлено відповідачу природний газ в об`ємі 20909,05 м3, що підтверджується наступними актами: №ЖТ381000949 від 31.01.2021, №ЖТ381003043 від 28.02.2021, №ЖТ381005103 від 31.03.2021, №ЖТ381006690 від 30.04.2021, №ЖТ381008171 від 31.05.2021, №ЖТ381009748 від 30.06.2021, №ЖТ381011233 від 31.07.2021, №ЖТ381012091 від 31.08.2021, №ЖТ381013036 від 30.09.2021, №ЖТ381014493 від 31.10.2021, №ЖТ381016951 від 30.11.2021, №ЖТ381018122 від 31.12.2021, №ЖТ382000397 від 31.01.2022, ЖТ382001524 від 28.02.2022, №ЖТ382002834 від 31.03.2022, №ЖТ382003541 від 30.04.2022.

Загальна сума нарахувань за поставлений природний газ протягом січня 2021 року - квітня 2022 року складає 299912,81 грн.

Комунальним підприємством «Дениші» Житомирської обласної ради було здійснено часткову оплату за природний газ в сумі 205505,24 грн наступними сумами: 20.05.2021 - 26000,00 грн, 03.06.2021 - 5000,00 грн, 10.06.2021 - 30000,00 грн, 29.06.2021 - 5000,00 грн, 02.07.2021 - 20000,00 грн, 14.07.2021 - 39505,24 грн, 30.09.2021 - 20000,00 грн, 21.12.2021 - 60000,00 грн, що вбачається з виписки банку АБ «Кліринговий дім».

Крім цього, відповідно до листа КП «Дениші» Житомирської обласної ради від 23.02.2021, в лютому Товариством здійснено перенесення залишку коштів з попереднього договору №11410BMCGFO016 від 04.01.2016 в сумі 25116,36 грн.

Згідно п.4.1 Договору, розрахунковий період становить один календарний місяць, п.4.2. оплата газу за Договором здійснюється Споживачем виключно грошовими коштами у національній валюті України - гривні в наступному порядку: оплата в розмірі 100% (сто відсотків) здійснюється Споживачем до 28 числа місяця, що передує місяцю поставки. Остаточний розрахунок за фактично переданий Постачальником газ здійснюється Споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним.

Відповідач всупереч умовам договору оплату з позивачем за отриманий газ провів частково, тому на день звернення з позовом до суду сума боргу становила 69291,21 грн.

Після подачі позову до Господарського суду Житомирської області (12.09.2022), відповідач сплатив частину боргу у розмірі 68807,22грн, що підтверджується платіжним дорученням №2434 від 20.09.2022 (арк.справи 58).

Таким чином, позивачем було зменшено позовні вимоги щодо стягнення боргу до 483,99грн (69291,21-68807,22=483,99).

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначав, що у період з жовтня 2021 по квітень 2022 позивач поставив газ на загальну суму 95206,15грн, з яких 60000,00грн було сплачено у грудні 2021 року, а 68807,22 грн сплачено 20.09.2022. Борг за газ у розмірі 483,99грн виник до жовтня 2021 року.

Позивачем на спростування вказаних заперечень відповідача було подано відповідь на відзив, в якій розписано здійснені поставки природного газу протягом січня 2021 року - квітня 2022 року та проведені відповідачем проплати в цей період. Також, позивачем було додано до відповіді на відзив розрахунок заборгованості відповідача за вищевказаний період, акти приймання-передачі природного газу за період січень 2021 - вересень 2021, банківські виписки по особовому рахунку, лист відповідача щодо перенесення залишку коштів, а також оборотно-сальдова відомість.

Суд першої інстанції в оскарженому рішенні, пославшись на приписи ст.80 ГПК України, не прийняв в якості доказів акти приймання передачі природного газу за період з січня 2021 по вересень 2021.

При цьому, частиною 4 статті 166 ГПК України визначено, що відповідь на відзив подається в строк, встановлений судом. Суд має встановити такий строк подання відповіді на відзив, який дозволить позивачу підготувати свої міркування, аргументи та відповідні докази, іншим учасникам справи - отримати відповідь на відзив завчасно до початку розгляду справи по суті, а відповідачу - надати учасникам справи заперечення завчасно до початку розгляду справи по суті.

Колегія суддів вважає обґрунтованими твердження апелянта, що необхідність подання доказів виникла внаслідок заперечення відповідача щодо остаточної суми заборгованості, і тому позивач був змушений подавати документи, які виходять за межі періоду виникнення заборгованості, який було зазначено в позовній заяві. При цьому, з положень ч.4 ст.166 ГПК України вбачається таке право позивача.

З огляду на викладене, колегія суддів прийняла до уваги докази додані позивачем до відповіді на відзив на позовну заяву.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд прийшов до висновку про наступне:

Як встановлено ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.2 ст.175 Господарського кодексу України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту.

Згідно ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За своєю правовою природою правовідносини, що склалися між позивачем та відповідачем, є правовідносинами з постачання енергетичних та інших ресурсів, згідно яких у відповідача, внаслідок постачання йому позивачем природного газу, виник кореспондуючий обов`язок оплатити його.

Відповідно до ч.1 ст.714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачу/абоненту) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач - оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму їх використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

За умовами ч.2 ст.714 Цивільного кодексу України, до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом пункту 2.5 Договору підтвердженням отримання відповідачем природного газу є акт приймання передачі газу за відповідний розрахунковий період. Тобто акт є первинним документом, який підтверджує господарську операцію.

Наявними у матеріалах справи актами прийому передачі природного газу за період з січня 2021 по квітень 2022 року підтверджується, що позивач поставив відповідачу газ на загальну суму 299912,81 грн.

Як було встановлено колегією суддів, відповідачем було здійснено часткову оплату за природний газ в сумі 205505,24 грн, що вбачається з виписки банку АБ «Кліринговий дім», а також перенесено залишок коштів з попереднього договору №11410BMCGFO016 від 04.01.2016 в сумі 25116,36 грн. Після подачі позову до суду, 20.09.2022 відповідач сплатив 68807,22грн.

Таким чином, борг відповідача за поставлений газ становить 483,99 грн, з розрахунку: 299912,81 - 205505,24 - 25116,36 - 68807,22 = 483,99.

Контррозрахунку відповідач не подавав, доказів на підтвердження своєї позиції також не було подано. Відповідачем до відзиву на позовну заяву було долучено лише платіжне доручення №2434 від 20.09.2022, яке враховано при розгляді спору.

Однак, суд першої інстанції в рішенні зазначив, що позивач надав до суду інформацію (арк.справи 7), що у жовтні 2021 відповідачем сплачено 64751,24грн, і після подачі позову - 68807,22 грн. Таким чином відповідач сплатив більше ніж 95206,15грн, тобто більше вартості газу, поставка якого підтверджується доказами. Саме на цьому акцентує увагу відповідач заперечуючи проти позову.

Колегія суддів встановила, що до матеріалів позовної заяви була долучена оборотно-сальдова відомість по рахунку контрагента КП «Дениші» за період з 29.01.2021 по 06.09.2022 (арк.справи 7), у якій вказано дані про нараховані відповідачу суми за поставку природного газу помісячно та зазначено здійснені останнім проплати. В колонці «Кредит» розділу «Обороти за період» зазначено здійснені відповідачем проплати за отриманий природний газ, і в жовтні 2021 оплати ним не проводилися, що підтверджується також банківською випискою по особовому рахунку, яка долучалася позивачем до відповіді на відзив.

Колегія суддів вважає обґрунтованими твердження апелянта, що зазначена в рішенні суду першої інстанції сума оплати 64751,24 грн була помилково взята судом першої інстанції з колонки «Дебет», де зазначені здійснені позивачем нарахування, і вона відповідає нарахуванню в жовтні 2021 року. Дана сума нарахування за отриманий відповідачем природний газ в жовтні 2021 відображена також в підписаному сторонами акті приймання-передачі природного газу №ЖТ381014493, який був долучений позивачем до позовної заяви (арк.справи 16).

Таким чином, колегія суддів вважає помилковим зроблений судом першої інстанції висновок щодо сплати відповідачем більше ніж 95206,15 грн, тобто більше вартості поставленого природного газу.

Отже, як встановлено судом апеляційної інстанції, матеріалами справи підтверджується заборгованість відповідача перед позивачем у розмірі 483,99грн за поставлений газ.

Частиною 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом.

За змістом ч.1 ст.14 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ст.ст.73, 74 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як встановлено ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. (ст.78 Господарського процесуального кодексу України,)

Відповідно до ст.79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно положень ст.ст.74, 76 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на наявні в матеріалах справи докази та встановлені обставини справи, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із засад розумності і справедливості, колегія суддів вважає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, підтверджується матеріалами справи.

В силу п.2 ч.1 ст.275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права (п. 4 ч. 1 ст. 277 ГПК України).

Враховуючи вказане, апеляційний господарський суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут", скасування рішення Господарського суду Житомирської області від 03.11.2022 у справі №906/729/22 та ухвалення нового про задоволення позову.

Відповідно до положень статті 129 судовий збір за розгляд справи у суді першої та суді апеляційної інстанції покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст.129, 269, 270, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут" задоволити.

Рішення Господарського суду Житомирської області від 03.11.2022 у справі №906/729/22 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позов задоволити (з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог).

Стягнути з Комунального підприємства "Житомирський обласний лікувально-санаторний центр радіаційного захисту для дитячого та дорослого населення "Дениші" (12422, Житомирський район, с.Дениші, вул.Набережна,1; код 05418448) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут" (10003, м.Житомир, Перемоги майдан,10; код 39577504) 483,99грн боргу та 2481,00грн судового збору за розгляд справи судом першої інстанції.

Стягнути з Комунального підприємства "Житомирський обласний лікувально-санаторний центр радіаційного захисту для дитячого та дорослого населення "Дениші" (12422, Житомирський район, с.Дениші, вул.Набережна,1; код 05418448) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут" (10003, м.Житомир, Перемоги майдан,10; код 39577504) 3721,50грн судового збору за апеляційний перегляд рішення.

Видачу наказів доручити Господарському суду Житомирської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст.287 ГПК України.

Повний текст постанови складений 07.02.2023

Головуючий суддя Саврій В.А.

Суддя Коломис В.В.

Суддя Миханюк М.В.