СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2023 року м. Харків Справа №922/3463/21

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Геза Т.Д., суддя Склярук О.І.

за участю секретаря судового засідання Міракова Г.А.,

за участю представників сторін:

від позивача Жилко С.Е.,

від позивача Шокуров Д.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «МД Істейт» (вх.№4023Х/1 від 29.12.2021) на рішення Господарського суду Харківської області від 23.11.2021 (м. Харків, суддя Жиляєв Є.М., повний текст складено 03.12.2021) у справі №922/3463/21,

за позовом Харківської міської ради, м. Харків,

до Товариства з обмеженою відповідальністю «МД Істейт», м. Запоріжжя,

про стягнення 2653700,09 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Харківська міська рада звернулась до Господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «МД Істейт», в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати в сумі 2950908,85 грн. за використання земельної ділянки по вул. Хабарова, 2 у м. Харкові з кадастровим номером :13:002:0031 за період з 01.01.2020 по 31.07.2021.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 23.11.2021 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «МД Істейд» на користь Харківської міської ради - безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати за використання земельної ділянки по вул. Хабарова, 2 у м. Харкові з кадастровим номером :13:002:0031 за період з 01.01.2020 по 31.07.2021 в сумі 2618313,90 грн. та 39274,71 грн. судового збору. У решті позову відмовлено.

Відповідач з вказаним рішенням не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 23.11.2021 по справі №922/3463/21 повністю та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування своєї позиції по справі посилається на наступне:

- у розрахунку при визначенні розміру орендної плати за січень та лютий 2020 року Харківська міська рада застосувала Витяг з технічної документації від 19.03.2020. При цьому Витяг сформований до 19.03.2020 позивачем надано не було;

- суд першої інстанції не дав правової оцінки встановленим судовими рішеннями обставинам протиправності невнесення державним кадастровим реєстратором відомостей до Державного земельного кадастру про земельну ділянку, а саме зміни значення коду УКЦВЗ « 1.10.5» на код КВЦПЗ «11.02» й незастосування коефіцієнту «Кф» із значенням « 1,2», що відповідає цьому коду цільового призначення.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 04.01.2022 відкрито апеляційне провадження за даною апеляційною скаргою. Встановлено позивачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу - протягом п`яти днів з дня вручення даної ухвали. Відзив має бути оформлено у відповідності до вимог ст.263 Господарського процесуального кодексу України, якою, зокрема, передбачено, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи. Повідомлено учасників справи про можливість участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції та про можливість подати будь-які документи у справі на електронну адресу суду, через особистий кабінет в системі «Електронний суд», поштою, факсом або дистанційні засоби зв`язку, вчинити інші процесуальні дії в електронній формі з використанням власного електронного цифрового підпису, прирівняного до власноручного підпису з урахуванням вимог Закону України «Про електронний цифровий підпис» та Закону України «Про електронні довірчі послуги». Доведено до відома учасників апеляційного провадження, що нез`явлення їх представників в судове засідання не є перешкодою розгляду апеляційної скарги по суті. Витребувано з Господарського суду Харківської області матеріали справи №922/3463/21. Призначено справу №922/3463/21 до розгляду на 15.02.2022.

06.01.2022 на адресу Східного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №922/3463/21.

Від Товариства з обмеженою відповідальністю «МД Істейт» надійшли додаткові пояснення до апеляційної скарги (вх.№1737 від 11.02.2022), в яких відповідач вказує про прийняття Східний апеляційним господарським судом постанови від 23.12.2021 у справі №922/246/21 з аналогічних обставин та підстав.

Від позивача у справі надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (вх.№1882 від 15.02.2022), у зв`язку із неможливістю прибуття уповноваженого представника до судового засідання через реорганізацію Департаменту земельних відносин та обмежену кількість представників, які б могли взяти участь у розгляді даної справи.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 15.02.2022 розгляд справи відкладено. Призначено судове засідання на 09.03.2022.

Від ТОВ «МД Істейт» надійшла заява про надання інформації про стан розгляду справи (вх.№2484/1ел.1177 від 18.05.2022; вх.№2645 від 02.06.2022).

Відповідно до Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.06.2022, у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Ільїна О.В. визначено наступний склад суду: головуючий суддя (суддя-доповідач) Гетьман Р.А., судді Геза Т.Д. та Склярук О.І.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 16.06.2022 доведено до відома учасників справи, що дата наступного відкритого судового засідання з розгляду справи №922/3463/21 буде визначена після усунення обставин, що становлять загрозу та небезпеку життю і здоров`ю учасників судового процесу. Про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги Товариство з обмеженою відповідальністю «МД Істейт» на рішення Господарського суду Харківської області від 23.11.2021 у справі №922/3463/21 учасників судового процесу буде повідомлено додатково. Запропоновано учасникам судового процесу свої процесуальні права та обов`язки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України, реалізовувати з використанням офіційної електронної пошти суду: та телекомунікаційної мережі «Електронний суд».

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 28.10.2022 призначено справу №922/3463/21 до розгляду на 23.11.2022 о 15:30 год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань №132.

Представником відповідача - адвокатом Шокуровим Д.Г. було надано суду апеляційної інстанції заяву (вх.№7114ел.7293 від 16.11.2022) про участь у судовому засіданні, призначеному на 23.11.2022 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 17.11.2022 задоволено заяву представника відповідача адвоката Шокурова Д.Г. про його участь у судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду з розгляду справи №922/3463/21, яке відбудеться 23.11.2022. о 15:30 год., у залі судового засідання №132 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення «EаsyCon», з використанням власних технічних засобів представника, який подав вказану заяву.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 23.11.2022 розгляд справи відкладено на 15.12.2022 о 13:45 год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, м. Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, зал засідань №131.

Представником відповідача - адвокатом Шокуровим Д.Г. було надано суду апеляційної інстанції заяву (вх.№7605ел.8215 від 01.12.2022) про участь у судовому засіданні, призначеному на 15.12.2022 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 05.12.2022 задоволено заяву представника відповідача адвоката Шокурова Д.Г. про його участь у судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду з розгляду справи №922/3463/21,яке відбудеться у залі судового засідання №131 15.12.2022 о 13:45 год., у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення «EаsyCon», з використанням власних технічних засобів представника, який подав вказану заяву.

Від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «МД Істейт» надійшли додаткові пояснення (вх.№8224ел.9219 від 15.12.2022), в яких просить поновити пропущений з поважних причин строк для подання до суду додаткових доказів, а саме: листа ТОВ «МГ ГРУП ХАРКІВ» №029/12-2 вих. від 12.12.2022, копії договору оренди землі від 22.10.2012, копії витягу №НВ-015 від 19.08.2015 з Державного земельного кадастру про земельну ділянку; долучити до матеріалів справи №922/3463/21 додаткові пояснення до апеляційної скарги ТОВ «МД Істейт» з додатками; задовольнити апеляційну скаргу ТОВ «МД Істейт», скасувати рішення господарського суду Харківської області від 23.11.2021 по справі №922/3463/21 повністю та ухвалити нове рішення, яким відмовити Харківській міській раді у задоволенні позову про стягнення безпідставно збережених коштів з ТОВ «МД Істейт» у повному обсязі.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 15.12.2022 оголошено перерву у розгляді справи №922/3463/21 до 24.01.2023 о 10:00 год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, м. Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, зал засідань №132. Повідомлено учасників справи про дату, час та місце розгляду справи. Роз`яснено учасникам справи, що в умовах дії режиму воєнного стану, з міркувань безпеки та враховуючи приписи ст.3 Конституції України, розгляд апеляційної скарги може бути перенесений на іншу дату. Запропоновано учасникам справи заздалегідь визначитися із бажанням та можливістю взяти участь у судовому засіданні, про що письмово повідомити Східний апеляційний господарський суд. Явку представників учасників справи визнано необов`язковою. Запропоновано учасникам справи для прискорення документообігу в межах цієї справи, надсилати документи (заяви, клопотання тощо) з використанням програми «Електронний суд» (за умов відповідної реєстрації) або скеровувати їх з засвідченням електронним цифровим підписом уповноваженої особи на електронну адресу Східного апеляційного господарського суду .

В судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 24.01.2023 присутні представники сторін підтримали свої позиції по справі.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені у апеляційній скарзі доводи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, заслухавши пояснення присутніх представників сторін та розглянувши справу в порядку статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів встановила наступні обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, Департаментом територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради 19.08.2021 проведено обстеження земельної ділянки та встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «МД Істейт» протягом періоду з 01.01.2020 по 31.07.2021 використовувало земельну ділянку з кадастровим номером :13:002:0031 по вул. Хабарова, 2 у м. Харкові площею 1,4889 га для експлуатації та обслуговування нежитлових будівель літ. «М-2, літ. «Ж-1», літ. «В-1», літ. «Д-1», літ. «К-1», літ. «Г-1», право власності на які зареєстроване за ТОВ »МД Істейт».

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру 22.04.2021 № НВ-021 про земельну ділянку по вул. Хабарова, 2 у м. Харкові (кадастровий номер :13:002:0031) площа вказаної земельної ділянки складає 1,4889 га. (т.с. 1 а.с. 37-38).

Також, у відповідності до витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки по вул. Хабарова, 2 у м. Харкові (кадастровий номер :13:002:0031) від 19.03.2020 № 2556/0/45-20 та від 23.04.2021 № 1983, виданих Відділом у м. Харкові ГУ Держгеокадастру у Харківській області, площа вказаної земельної ділянки складає 1,4889 га. (т.с. 1 а.с. 40-41).

За результатами обстеження вищевказаної земельної ділянки складено акт обстеження земельної ділянки по вул. Хабарова, 2 у м. Харкові від 19.08.2021 (т.с. 1 а.с. 47-51).

Обстеженням на місцевості встановлено, що на сформованій земельній ділянці площею 1,4889 га по вул. Хабарова, 2 у м. Харкові (кадастровий номер :13:002:0031) розташовано нежитлові будівлі.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 19.08.2021 № 271318590 інше речове право на земельну ділянку по вул. Хабарова, 2 у м. Харкові з кадастровим номером :13:002:0031 припинено 26.03.2018 на підставі акту приймання-передачі земельної ділянки від 24.11.2017 б/н.

Відповідно до вказаної вище інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно речове право на земельну ділянку з кадастровим номером :13:002:0031 зареєстровано за Харківською міською радою 10.06.2016. Форма власності - комунальна.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 19.08.2021 № 271317762 право власності на нежитлові будівлі літ. «М-2» загальною площею 935,1 кв.м., літ. «Ж-1» загальною площею 38,0 кв.м., літ. «В-1» загальною площею 87,9 кв.м., літ. «Д-1» загальною площею 147,2 кв.м., літ. «К-1» загальною площею 431,0 кв.м., літ. «Г-1» загальною площею 4,9 кв.м. по вул. Хабарова, 2 у м. Харкові з 26.08.2015 зареєстроване за TOB »МД Істейт» на підставі договору купівлі-продажу від 26.08.2015 № 1885.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 22.04.2021 №НВ-021 земельна ділянка по вул. Хабарова, 2 у м. Харкові з кадастровим номером :13:002:0031 площею 1,4889 га має категорію земель - землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення; форма власності - комунальна; цільове призначення 11.02.; вид використання земельної ділянки - для експлуатації та обслуговування нежитлових будівель (виробничі та складські будівлі). Дата державної реєстрації земельної ділянки - 14.12.2012.

Відповідно до листа Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 26.07.2021 № 798/5/35-00-12-36 ТОВ «МД Істейт» сплачено земельного податку за земельну ділянку з кадастровим номером :13:002:0031 площею 14889,00 кв.м. за 2020 рік у сумі 1358618,27 грн.

Згідно листа ТУ ДПС у Харківській області від 10.06.2021 № 14478/5/20-40-04-03-11 ТОВ »МД Істейт» станом на 04.06.2021 сплачено земельного податку за земельну ділянку з кадастровим номером :13:002:0031 у сумі 594417,52 грн.

Позивач у позові зазначає, що відповідач, набувши право власності на зазначені об`єкти нерухомого майна, що розташовані на земельній ділянці комунальної форми власності, належним чином у встановленому законодавством порядку не оформило речового права на вказану земельну ділянку.

Таким чином, враховуючи відсутність зареєстрованих за будь-якими юридичними або фізичними особами прав на земельну ділянку площею 1,4889 га по вул. Хабарова, 2 у м. Харкові (кадастровий номер :13:002:0031), та з урахуванням ст. ст. 12, 80, 83 Земельного кодексу України вказана земельна ділянка перебуває у власності територіальної громади міста Харкова в особі Харківської міської ради, що також підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 19.08.2021 № 271318590.

Так, позивачем у позові зазначено, що у період з 01.01.2020 по 31.07.2021 земельна ділянка площею 1,4889 га по вул. Хабарова, 2 у м. Харкові (кадастровий номер :13:002:0031) використовувалась ТОВ «МД Істейт» без документів, що посвідчують право власності або право користування.

Розрахунок розміру безпідставно збережених відповідачем коштів у розмірі орендної плати здійснювався Харківською міською радою на підставі витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки площею 1,4889 га по вул. Хабарова, 2 у м. Харкові (кадастровий номер :13:002:0031) від 19.03.2020 № 2556/0/45-20 та від 23.04.2021 № 1983, виданого Відділом у м. Харкові ТУ Держгеокадастру у Харківській області.

Враховуючи вищенаведене, позивачем вказано, що у період з 01.01.2020 по 31.07.2021 відповідачем не сплачено за користування земельною ділянкою по вул. Хабарова, 2 у м. Харкові (кадастровий номер :13:002:0031) плату за землю у встановленому законодавчими актами розмірі, внаслідок чого зберегло за рахунок Харківської міської ради як власника земельної ділянки за вказаною адресою майно - грошові кошти.

Встановлені міською радою фактичні обставини стали підставою для звернення до суду із цим позовом до відповідача про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за використання земельної ділянки комунальної власності вул. Хабарова, 2 у м. Харкові (кадастровий номер :13:002:0031) за період з 01.01.2020 по 31.07.2021 в сумі 2653700,09 грн.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність у справі достатніх правових та фактичних підстав для часткового задоволення позовних вимог. А саме суд встановив, що вартість майна безпідставно збереженого відповідачем за період з 01.01.2020 по 31.07.2021, з урахуванням сплаченого відповідачем податку на землю, становить 2618313,90 грн. (4903944,64-2285630,74).

Колегія суддів, надаючи кваліфікацію спірним правовідносинам, зазначає наступне.

Згідно зі статтею 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (підпункт 14.1.147. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України, тут і далі - у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин).

Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункти 14.1.72., 14.1.136. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України).

Отже, законодавець розмежовує поняття «земельний податок» та «орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності» в залежності від правових підстав передання прав землекористування такими ділянками.

Оскільки Відповідач не є власником або постійним землекористувачем спірної земельної ділянки, то він і не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдино можливою формою здійснення плати за землю для нього як землекористувача є орендна плата.

У той же час, відповідно до статей 122, 123, 124 Земельного кодексу України міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Особи, які отримують земельну ділянку комунальної власності в користування за договором оренди (договором купівлі-продажу права оренди), зобов`язані сплачувати за неї орендну плату. Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди, як це передбачено частиною першою статті 21 Закону України «Про оренду землі».

При цьому, за умовами частини другої статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, відшкодування завданих збитків.

Відповідно до частин першої, другої статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним його отриманням чи збереженням і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

З аналізу зазначених правових норм вбачається, що зобов`язання із набуття або збереження майна без достатньої правової підстави має місце за наявності таких умов.

По-перше, є набуття або збереження майна. Це означає, що особа набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння.

По-друге, мало місце набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто, збільшення або збереження майна у особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою.

По-третє, обов`язково має бути відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто, мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (статті 11 Цивільного кодексу України).

Відсутністю правової підстави вважають такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частини другої статті 11 Цивільного кодексу України.

З викладеного вбачається, що право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте з огляду на норми частини другої статті 120 Земельного кодексу України не вважається правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій розташоване це нерухоме майно. До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України.

Аналогічні правові висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 у справі №905/1680/20, від 23.05.2018 у справі №629/4628/16-ц та від 20.11.2018 у справі №922/3412/17.

Згідно із частиною першою статті 79 Земельного кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Відповідно до частин першої, третьої, четвертої, дев`ятої статті 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі; земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, відповідно до витягу з Державного земельного кадастру 22.04.2021 № НВ-021 про земельну ділянку по вул. Хабарова, 2 у м. Харкові (кадастровий номер :13:002:0031) площа вказаної земельної ділянки складає 1,4889 га. (т.с. 1 а.с. 37-38).

Також, у відповідності до витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки по вул. Хабарова, 2 у м. Харкові (кадастровий номер :13:002:0031) від 19.03.2020 № 2556/0/45-20 та від 23.04.2021 № 1983, виданих Відділом у м. Харкові ГУ Держгеокадастру у Харківській області, площа вказаної земельної ділянки складає 1,4889 га. (т.с. 1 а.с. 40-41).

За результатами обстеження вищевказаної земельної ділянки складено акт обстеження земельної ділянки по вул. Хабарова, 2 у м. Харкові від 19.08.2021 (т.с. 1 а.с. 47-51).

Обстеженням на місцевості встановлено, що на сформованій земельній ділянці площею 1,4889 га по вул. Хабарова, 2 у м. Харкові (кадастровий номер :13:002:0031) розташовано нежитлові будівлі.

Отже, земельна ділянка площею 1,4889 га з кадастровим номером :13:002:0031, що розташована за адресою: м. Харків, вул. Хабарова, 2, є сформованою як об`єкт цивільних прав, знаходиться у комунальній власності та використовується Відповідачем для експлуатації й обслуговування належних йому на праві власності нежитлових будівель. При цьому ТОВ «МД Істейт» у період з 01.01.2020 по 31.07.2021 не сплачувало за користування вказаною земельною ділянкою плату за землю у встановленому чинним законодавством розмірі, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з Відповідача безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати.

З огляду на викладене, висновки місцевого суду про доведеність Позивачем наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень статті 1212 Цивільного кодексу України відповідають обставинам справи та вимогам чинного законодавства.

Щодо визначення розміру безпідставно збережених коштів, які підлягають стягненню з Відповідача, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пунктів 289.1., 289.2. статті 289 Податкового кодексу України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за станом на 1 січня поточного року, що визначається за певною формулою.

Отже, нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який у будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями підпункту 288.5.1. пункту 288.5. статті 288 Податкового кодексу України.

При цьому статтею 12 Закону України «Про оцінку земель» у редакції, чинній на час вирішення спору судом, регламентовано, що нормативно-правові акти з проведення оцінки земель затверджуються Кабінетом Міністрів України. Для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності нормативна грошова оцінка земель проводиться обов`язково (стаття 13 цього Закону); нормативно-грошова оцінка земельних ділянок у межах населених пунктів проводиться не рідше ніж на 5 - 7 років (стаття 18 Закону України «Про оцінку земель»).

Відповідно до статті 20 Закону України «Про оцінку земель» за результатами бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, а за результатами проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок складається звіт. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Згідно з положеннями частини третьої статті 23 цього Закону в редакції на час розгляду спору судом витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Таким чином, результатом нормативної грошової оцінки конкретної земельної ділянки є технічна документація на неї, а надання витягу з технічної документації є послугою компетентного органу (Держгеокадастру та його територіальних органів), який веде відповідний облік згідно з Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051 (далі - Порядок № 1051).

Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки - це роздруковані за допомогою програмного забезпечення актуальні дані про земельну ділянку, які є у Державному земельному кадастрі та технічній документації з нормативної грошової оцінки земель станом на певну дату. Витяг з нормативної грошової оцінки земельної ділянки може бути доказом проведення такої оцінки та визначати дані про таку оцінку як на момент його видачі, так за попередній період за умови, що нормативно-грошова оцінка земельної ділянки була сталою та не зазнала змін у цей період.

Отже, технічна документація на конкретну земельну ділянку, яка виготовляється на замовлення землекористувача (власника), відповідно до статті 20 Закону України «Про оцінку земель», є джерелом інформації про нормативну грошову оцінку певної земельної ділянки.

При цьому, власник (землекористувач) може використати технічну документацію на обґрунтування нормативної грошової оцінки, надавши суду її оригінал або належно засвідчену копію. Відтак технічна документація, виготовлена на конкретну земельну ділянку уповноваженим органом, може бути належним доказом на обґрунтування нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка набула статусу об`єкта цивільних прав.

У той же час, пунктом 162. Порядку № 1051 визначено відомості, які можуть надаватися державними кадастровими реєстраторами у формі: 1) витягу з Державного земельного кадастру про об`єкт Державного земельного кадастру; 2) довідки, що містить узагальнену інформацію про землі (території), за формою згідно з додатком 41; 3) викопіювання з картографічної основи Державного земельного кадастру, кадастрової карти (плану); 4) копій документів, що створюються під час ведення Державного земельного кадастру. Витяги, довідки, викопіювання та копії документів, що створюються під час ведення Державного земельного кадастру, в паперовій та електронній формі відповідно до Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» мають однакову юридичну силу.

Таким чином, як положення Податкового кодексу України, так і законодавство про оцінку земель визнають належними доказами на обґрунтування оцінки землі довідку, витяг з Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки, яка є об`єктом плати за землю, та технічну документацію на земельну ділянку, виготовлену компетентним органом.

З огляду на те, що земельним законодавством та Податковим кодексом України не обмежується можливість подання доказів щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки державної (комунальної) власності для цілей сплати орендної плати виключно витягом з Державного земельного кадастру, належними доказами на обґрунтування нормативної грошової оцінки земельної ділянки можуть бути: технічна документація на спірну земельну ділянку, виготовлена компетентним органом для оформлення договору оренди, довідка з Державного земельного кадастру, витяг з Державного земельного кадастру, а також висновок судової експертизи про встановлення нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки, наданий відповідно до статей 98 - 103 Господарського процесуального кодексу України, які містять інформацію щодо предмета спору в цій справі.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 у справі №905/1680/20.

При цьому колегія суддів зазначає, що надання Витягів з технічної документації на кожен попередній період за умови сталості та незмінності не вимагається, у зв`язку з чим відповідні доводи апелянта відхиляються.

Із матеріалів справи убачається, що розмір доходу відповідача, розрахований Харківською міською радою, як розмір плати за користування безпідставно набутим майном (земельною ділянкою комунальної форми власності без оформлення правовстановлюючих документів) у виді орендної плати за землю в період з 01.01.2020 по 31.07.2021 включно в розмірі 2653700,09 грн.

При здійсненні розрахунку позивач правомірно керувався Порядком нормативно грошової оцінки земель населених пунктів, затвердженого Наказом Мінагрополітики від 25.11.2016 №489 (зі змінами), Положенням про порядок визначення розміру орендної плати, плати за суперфіцій, земельний сервітут при наданні земельних ділянок у платне користування в місті Харкові, затвердженого рішенням Харківської міської ради від 27.02.2008 №41/08 (зі змінами та доповненнями, надалі - Положення), а також рішенням Харківської міської ради 03.07.2013 №1209/13 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013».

Згідно з пунктом 2.5. зазначеного Положення розмір поточної базової ставки орендної плати, визначений відповідно до наведених вихідних даних, становить 8% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Таким чином, Харківською міською радою правомірно застосовано базовий коефіцієнт розміру ставки орендної плати в розмірі 4% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Також, відповідно до п. 5 вищезазначеного Порядку нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки (Кф), встановлюється на підставі Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 №548.

Згідно з п. 2 Додатку 1 до Порядку у разі, якщо у відомостях Державного земельного кадастру відсутній код класифікації видів цільового призначення земель для земельної ділянки, коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки (Кф), застосовувався із значенням « 2.0», після внесення змін до наказу 489 (який набрав чинності у липні 2018 року) застосовується із значенням « 3.0».

У разі присвоєння земельній ділянці коду цільового призначення відповідно до Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 №548, коефіцієнт функціонального використання земельної ділянки застосовується згідно з Додатком 1 до Порядку.

Суд правомірно визнав обґрунтованими доводи позивача про те, що оскільки у Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 №548, відсутній такий код цільового призначення, як « 1.10.5.», який було присвоєно земельній ділянці з кадастровим номером :13:002:0031 по вул. Хабарова, 2 у м. Харкові, то Відділ у м. Харкові ГУ Держгеокадастру у Харківській області застосував цільове призначення та код Кф з урахуванням п. 2 Додатку 1 до вищенаведеного Порядку.

Таким чином, суд правомірно визнав обґрунтованим застосуванням міськрадою вищенаведену інформацію про цільове призначення земельної ділянки за вказаною адресою при здійсненні розрахунків.

Окрім цього, до вказаного Наказу Мінаграполітики від 25.11.2016 №489 були внесені зміни Наказом Мінагрополітики від 27.03.2018 №162, відповідно до п. 1 якого у примітках до додатку 1 до Порядку нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25 листопада 2016 року № 489, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 19 грудня 2016 року за № 1647/29777, цифри « 2,0» замінити цифрами « 3,0».

Вищезазначений Наказ набрав чинності 17.07.2018, внаслідок чого уповноваженими особами позивача при здійсненні розрахунку розміру безпідставно збережених Відповідачем коштів за період з 01.01.2020 по 30.06.2021 був застосований коефіцієнт функціонального призначення із значенням « 3».

Також, відповідно до наявного у матеріалах справи листа ГУ Держгеокадастру у Харківській області від 04.12.2020 № 11-20-14-9560/0/19-20 убачається, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.02.2020 у справі № 520/12414/19 державним кадастровим реєстратором відділу у м. Харкові ГУ Держгеокадастру у Харківській області 03.12.2020 були внесені зміни до Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером :13:002:0031, а саме змінено значення коду УКЦВЗ з « 1.10.5.» на КВЦПЗ « 11.02».

Одночасно з цим, відповідно до витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 19.03.2020 № 2556/0/45-20 цільовим призначенням земельної ділянки з кадастровим номер: :13:002:0031 є «у відомостях з Державного земельного кадастру відсутній код Класифікації видів цільового призначення земель», внаслідок чого міськрадою за період з 01.01.2020 по 30.11.2020 обґрунтовано застосовано Кф із значенням « 3».

Відповідно до витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 23.04.2021 №1983 цільовим призначенням земельної ділянки з кадастровим номером :13:002:0031 є « 11.02. - Для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості», внаслідок цього міськрадою правомірно за період з 01.12.2020 по 31.07.2021 у розрахунку Кф застосувався із значенням « 1,2».

Щодо посилань апелянта на те, що при визначенні розміру орендної плати Харківською міською радою повинен був застосовуватись коефіцієнт Кф « 1,2» (який відповідає коду Класифікації видів цільового призначення земель « 11.02»), колегія суддів зазначає наступне.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.04.2019 у справі № 520/782/19, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 16.07.2019, задоволено частково адміністративний позов ТОВ «МД Істейт». Визнано протиправним та скасовано повідомлення Державного кадастрового реєстратора Плужник О. Б. про відмову в прийнятті заяви ТОВ «МД Істейт» про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру. Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Харківській області в особі Державного кадастрового реєстратора Відділу у м. Харкові повторно розглянути вказану заяву ТОВ «МД Істейт» з урахуванням висновків суду у вказаній справі (щодо вирішення питання про внесення відомостей до Державного земельного кадастру про індекс цільового призначення земельної ділянки (кадастровий номер :13:002:0031) як « 11.02.»). У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.02.2020 у справі № 520/12414/19, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 12.10.2020, задоволено адміністративний позов ТОВ «МД Істейт». Визнано протиправним та скасовано рішення Державного кадастрового реєстратора Плужник О. Б. про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру. Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Харківській області в особі Державного кадастрового реєстратора Відділу у місті Харкові внести відомості (зміни до них) до Державного земельного кадастру про земельну ділянку кадастровий номер :13:002:0031 (місце розташування: Харківська область, м. Харків, Немишлянський район, вул. Хабарова, 2), а саме: змінити значення коду УКЦВЗ 1.10.5 на код КВЦПЗ 11.02.

Відповідно до наявного у матеріалах справи листа ГУ Держгеокадастру у Харківській області від 04.12.2020 № 11-20-14-9560/0/19-20 убачається, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.02.2020 у справі № 520/12414/19 державним кадастровим реєстратором відділу у м. Харкові ГУ Держгеокадастру у Харківській області 03.12.2020 були внесені зміни до Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером :13:002:0031, а саме змінено значення коду УКЦВЗ з « 1.10.5.» на КВЦПЗ « 11.02».

Відтак висновки місцевого суду про здійснення розрахунку безпідставно збережених ТОВ «МД Істейт» коштів з урахуванням чинних на момент його проведення коефіцієнтів, є законними і обґрунтованими.

При цьому, як зазначив Другий апеляційний адміністративний суд у постанові від 12.10.2020 у справі № 520/12414/19, на сьогоднішній день чинне законодавство не регулює проблемні питання взаємоіснування видів цільового призначення згідно з УКЦВЗ і КВЦПЗ, не встановлює перехідних положень щодо застосування і зміни назв одних видів цільового призначення на аналогічні. І разом з тим, не містить норм, які б визначали незаконність використання земельних ділянок з цільовим призначенням згідно з УКЦВЗ.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає помилковими заперечення відповідача щодо здійснених міськрадою розрахунків, оскільки, за висновками суду, міськрадою за період з 01.01.2020 по 30.11.2020 обґрунтовано застосовано Кф із значенням « 3», а за період з 01.12.2020 по 31.07.2021 Кф із значенням « 1,2», що повністю відповідає змінам, внесеним до Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером :13:002:0031.

Отже, суд визнав обґрунтованим розрахунок міськради, зроблений на підставі належних та допустимих доказів, що наявні у матеріалах справи, а саме: витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку від 19.03.2020 №2556/0/45-20 та від 23.04.2021 №1983, виданих уповноваженим органом - Відділом у м. Харкові ГУ Держгеокадастру у Харківській області, тому твердження відповідача щодо необхідності застосування Кф із зазначенням « 1,2» з 01.03.2020 є необґрунтованими.

Так, відповідно до розрахунку позивача, ТОВ «МД Істейд» зберегло кошти за використання земельної ділянки у розмірі орендної плати:

- за період з 01.01.2020 по 30.11.2020 у сумі 3715109,60 грн.

- за період з 01.12.2020 по 31.07.2021 у сумі 1188835,04 грн.

Всього, за спірний період (з 01.01.2020 по 31.07.2021) розмір безпідставно збережених коштів - 4903944,64 грн.

Позивачем у розрахунку враховано інформацію Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 26.07.2021 №798/5/35-00-12-36 та інформацію ГУ ДПС у Харківській області від 10.06.2021 №14478/5/20-40-04-03-11, розмір безпідставно збережених відповідачем коштів за використання земельної ділянки у період з 01.01.2020 по 31.07.2021, за розрахунком позивача склав 2653700,09 грн.

Разом з тим суд зазначає, що у матеріалах справи містяться належним чином засвідчені копії платіжних доручень, які підтверджують сплату відповідачем за спірний (заявлений міськрадою) період з 01.01.2020 по 31.07.2021 податку на землю у розмірі 2285630,74 грн. (т.с. 1 а.с. 68-85).

За таких обставин, вартість майна безпідставно збереженого відповідачем за період з 01.01.2020 по 31.07.2021, з урахуванням сплаченого відповідачем податку на землю, становить 2618313,90 грн. (4903944,64-2285630,74).

У зв`язку з цим суд дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Такий висновок суду повністю узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постановах від 25.05.2018 у справі №922/2976/17; від 28.01.2015 у справі №3-210гс14, від 30.11.2016 у справі №922/1008/15, від 12.04.2017 у справі №922/207/15, від 13.07.2022 у справі №922/246/21.

Щодо посилань апелянта на копії договору оренди землі від 22.10.2012, копії витягу №НВ-015 від 19.08.2015 з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, колегія суддів зазначає наступне.

По-перше, відповідно до частини третьої статті 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень у господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять до предмета доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує (правова позиція, наведена у постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №914/1131/18, від 26.02.2019 у справі №914/385/18, від 10.04.2019 у справі №904/6455/17, від 05.11.2019 у справі №915/641/18).

При цьому одним з основних принципів господарського судочинства є принцип змагальності.

Названий принцип полягає у тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вказує апелянт у клопотанні про долучення доказів, адвокат неодноразово звертався із адвокатськими запитами про надання відповідної інформації, однак відповідь отримав лише 14.12.2022. Разом з тим, із доданого до вказаного клопотання листа вбачається, що адвокатський запит було датовано 10.10.2022. Інформація щодо подання інших запитів в матеріалах вказаного клопотання відсутня.

Строками розгляду справи в суді першої інстанції є період з 06.09.2021 по 23.11.2021. Однак апелянтом не надано доказів того, що протягом строку розгляду справи ним було здійснено дії щодо отримання відповідної інформації.

Отже, колегія суддів зазначає, що апелянт не довів існування виняткових випадків неможливості подання доказів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що надані апелянтом докази не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки судом першої інстанції вони досліджені не були, а поважні причини їх неподання до суду першої інстанції відсутні. А отже клопотання про їх врахування під час розгляду справи підлягає відхиленню.

По-друге, відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Колегія суддів вважає, що під час апеляційного перегляду судового рішення судом було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах. Доводи, наведені апелянтом не спростовують висновків господарського суду першої інстанції та не свідчать про допущення будь-яких порушень при прийнятті оскаржуваного рішення. Колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд, приймаючи оскаржуване судове рішення, повністю дослідив обставини, які мають значення для справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому підстави для скасування або зміни вказаного рішення відсутні. З огляду на викладене, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційних вимог.

Ураховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати понесені апелянтом, у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст. 273 ГПК апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Проте, 24.02.2022 Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 введено в Україні воєнний стан, який продовжено до 19.02.2023 (Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 16.11.2022 №2738-IX).

Відповідно до ст.26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства в умовах воєнного стану забороняється.

При цьому, згідно Рекомендацій прийнятих Радою суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану, при визначенні умов роботи суду у воєнний час, рекомендовано керуватися реальною поточною обстановкою, що склалася в регіоні. У випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.

На підставі вищевикладеного, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, враховуючи поточну обстановку, що склалася в місті Харкові, суд був вимушений вийти за межі строку встановленого ст.248 ГПК України.

Керуючись статтями 129, 269, 270, п.1, ч.1 ст.275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «МД Істейт» залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 23.11.2021 у справі №922/3463/21 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 08.02.2023.

Головуючий суддя Р.А. Гетьман

Суддя Т.Д. Геза

Суддя О.І. Склярук