ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

01 лютого 2023 року Справа № 910/2464/22

Господарський суд Волинської області у складі судді Дем`як В.М., за участю секретаря судового засідання Кошового В.А., розглянувши справу за позовом Адвокатського об`єднання Гапоненко Роман і партнери, м. Київ

до Фермерського Господарства Західний Буг Юнака Сергія Петровича, Волинська область, м. Володимир-Волинський

про стягнення 135 395,19 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Безрода Р.С. адвокат;

від відповідача: Кушнірук А.В., адвокат

Встановив: Адвокатське об`єднання Гапоненко Роман і партнери звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Фермерського господарства Західний Буг Юнака Сергія Петровича про стягнення 135 395,19 грн. в т.ч.: штраф у розмірі 123 750,63 грн., пені 7734,63 грн. (згідно заяви про зменшення позовних вимог)

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за договором №03-490 про надання правової (правничої) допомоги від 20.01.2021 в частині своєчасної оплати наданих послуг, у зв`язку з чим позивачем нараховані штраф та пеня .

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.02.2022 позовну заяву Адвокатського об`єднання "Гапоненко Роман і партнери" до Фермерського господарства Західний Буг Юнака Сергія Петровича про стягнення 158 687 грн. з доданими до неї матеріалами передано за територіальною підсудністю до Господарського суду Волинської області (43010, Волинська обл., м. Луцьк, пр. Волі, 54-А).

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.05.2022 справу розподілено судді Дем`як В.М.

Ухвалою суду від 05.05.2022 постановлено відкрити провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

16.05.2019 за вх.№01-57/2704/22 на адресу Господарського суду Волинської області надійшов лист Господарського суду міста Києва про витребування матеріалів судової справи №910/2464/22 для подальшого її скерування до Північного апеляційного господарського суду, у зв`язку з надходженням апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.02.2022.

Ухвалою суду 18.05.2022 зупинено провадження у справі №910/2464/22 до повернення матеріалів справи до Господарського суду Волинської області.

07.09.2022 постановою Північно апеляційного господарського суду ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.02.2022 у справі №910/2464/22 залишено без змін, матеріали справи №910/2464/22 постановлено скерувати Господарському суду Волинської області.

24.10.2022 надійшли матеріали справи №910/2464/22 до Господарського суду Волинської області.

Ухвалою суду від 27.10.2022 поновлено провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

07.11.2022 на електронну адресу суду надійшла заява керуючого партнера Адвокатського об`єднання Гапоненко Роман і партнери за вх.№01-131/14/22 про відвід судді Дем`як. В.М.

Ухвалою суду від 07.11.2022 заяву за вх.№01-131/14/22 від 07.11.2022 керуючого партнера Адвокатського об`єднання Гапоненко Роман і партнери про відвід судді Дем`як В.М. від участі у розгляді справи №910/2464/22 визнано необґрунтованою та передано на авторозподіл для визначення судді, який вирішуватиме питання про відвід судді Дем`як В.М. у порядку, встановленому ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України та ч. 3 ст. 39 ГПК України.

Ухвалою суду від 08.11.2022 у задоволенні заяви Адвокатського об`єднання Гапоненко Роман і партнери про відвід судді Дем`як В. М. у розгляді справи № 910/2464/22 відмовлено.

Ухвалою суду від 24.11.2022 постановлено перейти до розгляду справи №910/2464/22 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 12.12.2022.

Ухвалою суду від 12.12.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду справи по суті на 16.01.2023.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, через відділ діловодства суду подав клопотання за вх.№01-74/33/23 від 16.01.2023 про відкладення розгляду справи, у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому процесі, в підтвердження долучив відомості про справу, яка розглядається Луцьким міськрайонним судом Волинської області.

Представник позивача в судому засіванні заперечив проти відкладення розгляду справи та подав повідомлення за вх.№01-76/199/23 від 16.01.2023 про залучення іншого представника позивача Безроду Романа Сергійовича в режимі відеоконференції.

В судовому засіданні 16.01.2023 оголошено перерву в судовому засіданні до "01" лютого 2023 р. до 10:00 год.

Ухвалою суду від 16.01.2023 постановлено розгляд справи №904/2464/22 проводити в режимі відеоконференції.

В судовому засіданні 01.02.2023 представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні 01.02.2023 проти задоволення позову заперечив та просив відмовити в задоволені позову в повному обсязі. Додатково просив суд зменшити розмір штрафних санкцій.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків право на справедливий судовий розгляд упродовж розумного строку.

Частинами ч.ч. 1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Суд вважає, що ним, в межах наданих йому повноважень, створені належні рівні умови сторонам для представлення своєї правової позиції та надання доказів і вважає за можливе розгляд справи проводити за наявними в ній матеріалами.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд -

встановив:

20.01.2021 між Адвокатським об`єднанням Гапоненко Роман і партнери та Фермерським господарством Західний Буг Юнака Сергія Петровича було укладено договір № 03-490 про надання правової (правничої) допомоги (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору предметом договору є те, що «Клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання відповідно до чинного законодавства України, приймає на себе зобов`язання в якості правової (правничої) допомоги здійснювати представницькі повноваження, захищати права і законні інтереси Клієнта, надавати інші види правової (правничої) допомоги в обсязі та на умовах, встановлених цим договором та за домовленістю сторін, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та всі фактично понесені Адвокатським об 'єднанням витрати у зв`язку з виконанням даного Договору».

Пунктом 1.2. договору визначено, що Адвокатське об`єднання за цим договором бере на себе зобов`язання надати необхідну правову допомогу клієнту, а саме:

а) досудове врегулювання спору з ТОВ «Ніра» ();

b) здійснити представництво, захищати права і законні інтереси клієнта та надавати інші види правової (правничої) допомоги клієнту у суді, будь-якої інстанції, у справі № 903/13/21, 903/12/21 (за позовом ТОВ «Ніра» до ФГ «Західний Буг» Юнака Сергія Петровича про стягнення заборгованості);

c) здійснити представництво та надавати інші види правової (правничої) допомоги клієнту у правовідносинах останнього з ТОВ «Ніра», які через свою наявність можуть прямо чи опосередковано вплинути на відсутність/зменшення розміру заборгованості клієнта перед ТОВ «Ніра», яка є предметом судового розгляду у справі 903/13/21, № 903/12/21.

За змістом п. 4.1 договору гонорар є формою винагороди адвокатського об`єднання за надання правової допомоги клієнту.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з п. 7.1 договору він набуває чинності з моменту підписання його сторонами та діє до 31.12.2022 включно або до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за даним договором.

За змістом п. 4.1 договору гонорар є формою винагороди адвокатського об`єднання за надання правової допомоги клієнту.

Відповідно до п.п. 4.3 та 4.4 договору розмір гонорару не залежить від досягнення чи недосягнення адвокатським об`єднанням позитивного результату, якого бажає клієнт. За надану в межах цього договору правову допомогу клієнт сплачує адвокатському об`єднанню гонорар у наступному розмірі:

а) 5.000,00 грн за підготовку однієї вимоги та заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог про відшкодування збитків або здійснених оплат по іншим правовідносинам;

b) 2.000,00 грн за підготовку довідок;

c) 2.500,00 грн за одну годину роботи адвоката в судовому процесі, що сплачується клієнтом протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту підписання акту наданих послуг (правової допомоги) та буде покладний на сторону згідно ст. 129 ГПК України;

d) 20% від розміру суми на яку судом буде зменшено заявлену ТОВ «Ніра» до стягнення суму заборгованості клієнта у справі № 903/13/21, № 903/12/21. Ця частина гонорару сплачується клієнтом протягом 3 робочих днів з моменту набрання судовим рішенням у справі № 903/13/21 законної сили;

e) клієнт сплачує аванс в сумі 30.000,00 грн протягом п`яти днів з моменту підписання договору.

Зі змісту п. 4.6 договору вбачається, що на підтвердження факту надання адвокатським об`єднанням клієнту правової допомоги відповідно до умов цього договору адвокатським об`єднанням складається акт наданих послуг (правової допомоги) і направляється або вручається під розписку клієнту.

Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

З матеріалів справи судом встановлено, що Позивач взяті на себе зобов`язання за Договором виконав та надав Відповідачу необхідну правову допомогу про що між складено, зокрема: Акт надання послуг №11 від 26.02.2021 на суму 30 000,00 грн., №17 від 15.03.2021 на суму 37 500, 00грн., №19 від 06.04.2021 на суму 51 250,00 грн., №25 від 27.04.2022 на суму 30 000,00 грн. які підписані сторонами та скріплені їх печатками.

Відповідно до п.п. «с» п. 4.4. Договору Акти наданих послуг № 11, № 17, №19 та №25 мали бути оплачені протягом трьох робочих днів з моменту їх підписання, а саме: Акт надання послуг №11 від 26.02.2021 на суму 30 000,00 грн. мав бути оплачений 02.03.2021; : Акт надання послуг №17 від 15.03.2021 на суму 37 500, 00грн. мав бути оплачений 17.03.2021, Акт надання послуг №19 від 06.04.2021 на суму 51 250,00 грн. мав бути оплачений 08.04.2021, Акт надання послуг №25 від 27.04.2022 на суму 30 000,00 грн. мав бути бути оплачений 29.04.2021.

З матеріалів справи судом додатково встановлено, що гонорар Позивача у розмірі, визначеному сторонами в Актах надання послуг №19 від 06.04.2021 та №25 від 27.04.2022, а саме: в загальній сумі 81 250,00 грн. сплачено Відповідачем - 08.09.2021 року.(Платіжне доручення № 4338 від 08.09.2021).

Крім зазначеного вище, суд звертає увагу сторін, що в Актах надання послуг № 11 та № 17 гонорар Позивача у розмірі 67 500,00 грн. станом на час подання позову до суду залишається Відповідачем не оплаченим.

Пунктом 9.1. Договору передбачено, що «Уразі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену законами та цим Договором.

За порушення строків оплати з вини Клієнта останній сплачує Адвокатському об`єднанню пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від обсягу невиконаних грошових зобов`язань за кожний день прострочення.

Крім того, за прострочення платежу понад 10 (десять) робочих днів Клієнт сплачує штраф у розмірі 100% несплаченої суми (п.9.2 Договору).

Протокольною ухвалою суду від 12.12.2022 судом задоволено заяву представника позивача про зменшення розміру позовних вимог, а саме: стягнення з відповідача штрафу у розмірі 123 750,63 грн. та пені в розмірі 7 734,63 грн.

Судом перевірено розрахунок Позивача та встановлено, що Відповідач повинен сплатити штраф у розмірі 100% від неоплаченої суми в розмірі 123 750,63грн.

Щодо вимоги Позивача про стягнення з Відповідача 7 734,63 грн пені, суд зазначає наступне.

Порушенням зобов`язання, згідно ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки (ч. 1 ст. 623 ЦК України).

Згідно зі ст.220 ГК України боржник, який прострочив виконання господарського зобов`язання, відповідає перед кредитором (кредиторами) за збитки, завдані простроченням, і за неможливість виконання, що випадково виникла після прострочення

Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України та ст. 230 Господарського кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

Частиною першою ст.548 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

У відповідності до ч.ч.1,2 ст.549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно ч.1 ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Пунктом 9.1. Договору Сторони погодили, що у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену законами та цим Договором.

Згідно п. 9.2 Договору за порушення строків оплати з вини Клієнта останній сплачує Адвокатському об`єднанню пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від обсягу невиконаних грошових зобов`язань за кожний день прострочення.

Суд дослідив період прострочення грошового зобов`язання з врахуванням погодженим сторонами у п.4.1.1 Договору, а саме: що Клієнт оплачує гонорар не пізніше 3 робочих днів після підписання актів наданих послуг (правової допомоги) у випадку якщо оплата здійснюється після підписання Акту наданих послуг, та врахував при нарахуванні пені здійсненої відповідно до Акту наданих послуг №11 від 26.02.2021 на суму 30 000,00 грн., №17 від 15.03.2021 на суму 37 500, 00грн., №19 від 06.04.2021 на суму 51 250,00 грн., №25 від 27.04.2022 на суму 30 000,00 грн. та встановив, що до задоволення підставна сума пені в розмірі 6 375,95 грн.

В іншій частині позовних вимог про стягнення пені слід відмовити, оскільки розрахунок здійснений з порушенням чинного законодавства України, зокрема невірно визначено періоду нарахування прострочення.

Крім того, в судовому засіданні 01.02.2023 представник відповідача заявив клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій.

Згідно з положеннями ст. 233 ГК України, у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій; при цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Відповідно ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Наведені норми визначають можливість зменшення судом розміру штрафних санкцій у двох випадках:

- коли належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками (ч. 1 ст. 233 ГК України та ч. 3 ст. 551 ЦК України);

- якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин (ч. 2 ст. 233 ГК України).

Кожен з таких випадків передбачає врахування різних аспектів: якщо в першому випадку суд має зважати на ступінь виконання зобов`язань боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу, то в другому - законодавство передбачає необхідність врахування інтересів боржника. Саме таку правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 15.02.2018р. у справі №467/1346/15-ц.

Зі змісту ст. 233 ГК України вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, вирішення питання про зменшення неустойки (штрафу, пені) та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, залежить від розсуду суду.

Господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення штрафу. При застосуванні правил про зменшення штрафу суди не мають якогось усталеного критерію для зменшення розміру останнього, тому кожного разу потрібно оцінювати обставини та наслідки порушення зобов`язання на предмет наявності виняткових обставин на стороні боржника.

Частина 2 статті 233 ГК України встановлює, що у разі якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

В даній нормі під "іншими учасниками господарських відносин" слід розуміти третіх осіб, які не беруть участь у правовідносинах між боржником та кредитором, проте, наприклад, пов`язані з кредитором договірними відносинами.

Отже, якщо порушення зобов`язання учасника господарських відносин не потягло за собою значні збитки для іншого господарюючого суб`єкта, то суд може зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання.

Із мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України №7-рп/2013 від 11.07.2013 вбачається, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Також слід зазначити, що законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, дане питання вирішується господарським судом згідно з ст. 86 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Можливість використання судом права на зменшення розміру штрафних санкцій, як і визначення розміру, до якого вони підлягають зменшенню, законодавством віднесено на розсуд суду.

Дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Отже, дискреційні повноваження, в тому числі суду, завжди мають межі, встановлені законом.

Суд наголошує на приписах ст. 233 ГК України та ст. 551 ЦК України, якими визначено право суду, а не обов`язок, зменшувати штрафні санкції.

Також при вирішенні питання про можливість зменшення штрафних санкцій суд повинен брати до уваги не лише майновий стан боржника, але й майновий стан стягувача, тобто, врахувати інтереси обох сторін.

При цьому, зменшення розміру заявленого до стягнення штрафу є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення штрафних санкцій.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 04.12.2018р. у справі №916/65/18, від 03.07.2019р. у справі №917/791/18, від 22.10.2019р. у справі №904/5830/18, від 13.01.2020р. у справі №902/855/18, від 27.01.2020р. у справі №916/469/19.

Поруч з цим, приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд також повинен виходити із того, що одним з завдань неустойки є стимулювання належного виконання договірних зобов`язань, при цьому вона має обов`язковий для учасників правовідносин характер.

Дослідивши доводи сторін та матеріали справи, суд враховує, що обов`язок відповідача здійснити оплату за договором виник ще у березні 2021, однак, це зобов`язання відповідачем на час розгляду справи судом виконане не було. Вказане прострочення суд вважає значним, а відтак суд вбачає порушення інтересів позивача у даному випадку.

З урахуванням вказаного, враховуючи збалансованість інтересів сторін, баланс інтересів сторін, суд не вбачає підстав для зменшення розміру штрафу, пені. У зв`язку з чим клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій не підлягає задоволенню.

Позивач на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України просить суд стягнути з відповідача 2 378, 51 грн інфляційних втрат (нарахованих на суму боргу період 03.03.2021 по 07.09.2021) та 1 532,05 грн 3% річних (нарахованих на суму боргу за період з 03.03.2021 по 07.09.2021).

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Суд не погоджується з розрахунком Позивача щодо інфляційних втрат та 3% річних нарахованих позивачем за період з 03.03.2021 по 07.09.2021, оскільки початком нарахування прострочення оплати є 04.03.2021, а не з 03.03.2021 як вказав у своєму розрахунку позивач.

За розрахунками суду, інфляційні втрати та 3% річних, що підлягають до стягнення з Відповідача на користь Позивача становлять 2 370,41 грн. інфляційних втрат та 1 270,36 грн. 3% річних відповідно.

В іншій частині позовних вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат слід відмовити, оскільки розрахунок здійснений з порушенням чинного законодавства України, зокрема невірно визначено періоду нарахування прострочення.

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини першої статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин першої, третьої статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

Зважаючи на вищевказане, позовні вимоги Адвокатського бюро «Гапоненко Роман і партнери» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд-

Вирішив:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Фермерського господарства "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича (м. Володимир-Волинський, вул. Ганни Жежко, 9, ) на користь Адвокатського об`єднання "Гапоненко Роман і партнери" (м. Київ, вул. Предславинська, 30, офіс 15, 16, ) 133 766,72 грн., з яких 123 750,00 грн. штрафу, 6 375,95 грн. пені, 2 370,41 грн. інфляційних, 1 270,36 грн. 3% річних та 2 451,23 грн. витрат зі сплати судового збору.

3. В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено 09.02.2023

Суддя В. М. Дем`як