ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"30" січня 2023 р. Справа № 924/687/22

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Гладія С.В., при секретарі судового засідання Шевчук І.А., розглянувши матеріали справи

за позовом фермерського господарства „ЕКОЛАН - ПЛЮС" с. Залісся друге, Камянець - Подільського району, Хмельницької області

до Орининської сільської ради с. Оринин, Кам`янець - Подільського району, Хмельницької області

про визнання права постійного користування земельною ділянкою

про визнання недійсним рішення "Про припинення права постійного користування земельною ділянкою" №14 від 23.06.2022р.

Представники сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Антощук О.А. - за довіреністю №567 від 23.06.2021р.

ВСТАНОВИВ:

Фермерське господарство „ЕКОЛАН - ПЛЮС" с. Залісся друге, Кам`янець - Подільського району, Хмельницької області звернулося з позовною заявою до Орининської сільської ради с. Оринин, Кам`янець - Подільського району, Хмельницької області про визнання права постійного користування земельною ділянкою з кадастровим номером :04:006:001 на підставі державного акту на право постійного користування землею серії ХМ 0248, виданого 27.02.2001р. гр. ОСОБА_1 для ведення селянського (фермерського) господарства Кам`янець - Подільською районною радою народних депутатів, відповідно до рішення Кам`янець - Подільської районної ради народних депутатів від 15.02.2001р. №18, який зареєстровано в книзі записів державних актів на право постійного користування землею за номером 248, про визнання недійсним рішення Орининської сільської ради Кам`янець - Подільського району Хмельницької області "Про припинення права постійного користування земельною ділянкою гр. ОСОБА_1 " №14 від 23.06.2022р.

В обґрунтування позову посилається на те, що згідно рішення Кам`янець - Подільської районної ради народних депутатів №18 від 15.02.20201р., ОСОБА_1 надано в постійне користування земельну ділянку площею 50,00 га для ведення селянського (фермерського) господарства, що знаходиться на території Орининської сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області за межами населеного пункту с. Оринин, про що 27.02.2001р. видано Державний акт на право постійного користування землею серії ХМ № 0248. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 248. Враховуючи, що земельні ділянки були надані для ведення селянського (фермерського) господарства, 12.12.2007р. ОСОБА_1 було зареєстровано селянське (фермерське) господарство "Еколан - Плюс".

У зв`язку зі систематичною несплатою ОСОБА_1 земельного податку, відповідачем було припинено право користування земельною ділянкою площею 50,00 га, наданою ОСОБА_1 для ведення селянського (фермерського) господарства, прийнято відповідне рішення. Даним рішенням припинено право постійного користування земельною ділянкою площею 50,0000 га для ведення селянського (фермерського) господарства, що знаходиться на території Орининської сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області за межами населеного пункту с. Оринин, яка надана в постійне користування гр. ОСОБА_1 згідно з Державним актом на право постійного користування землею серія ХМ № 0248, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №248, кадастровий номер :04:006:0001 в зв`язку з систематичною несплатою земельного податку (п. 1) та визнано таким, що втратив чинність державний акт на право постійного користування землею серія ХМ № 0248 зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 248 (п. 2).

Позивач вважає рішення сільської ради таким, що прийнято з порушенням норм чинного законодавства та порушує права позивача, як фактичного землекористувача цією земельною ділянкою.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.09.2022р., позовну заяву передано для розгляду судді Гладію С.В.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 21.09.2022р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі для її розгляду в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 18.10.2022р.

14.10.2022 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач проти позову заперечує, посилається на те, що оспорюване рішення органу місцевого самоврядування № 14 від 23.06.2022 року «Про припинення права постійного користування земельною ділянкою гр. ОСОБА_1 » прийнято з дотриманням статті 19 Конституції України, Земельного кодексу України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Зазначає, що відповідно до відомостей наданих Позивачем, статут Фермерського господарства «Еколан-Плюс» затверджено рішенням загальних зборів членів фермерського господарства 21 листопада 2007 року, державна реєстрація суб`єкта господарювання проведена І2.12.2007 року, про що свідчить свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи ФГ «Еколан-Плюс» серія А01 № 1881867. Отже, правові, економічні та соціальні засади створення та діяльності фермерського господарства підпадають під дію Закону України «Про фермерське господарство» № 973-IV від 19.06.2003 року, оскільки Закон України «Про селянське (фермерське) господарство» № 2009-ХП від 20.12.1991 року, на який посилається Позивач втратив чинність на підставі Закону України № 973-1V від 19.06.2003 року.

Відповідач звертає увагу суду, що нормами Закону України «Про фермерське господарство» запроваджений механізм, за яким земельна ділянка спочатку надається в оренду громадянину з метою здійснення підприємницької діяльності (для ведення фермерського господарства), проте останній може використовувати її лише шляхом створення фермерського господарства як форми здійснення своєї підприємницької діяльності. Таке фермерське господарство створюється після отримання громадянином земельної ділянки в оренду. З моменту створення цього фермерського господарства та його державної реєстрації до нього за нормами Закону України «Про фермерське господарство» переходять права й обов`язки орендаря такої земельної ділянки за договором оренди землі.

Акцентує, що в цьому випадку не відбувається відчуження орендарем права на оренду земельної ділянки, що обмежено частиною першою статті 8-1 Закону України «Про оренду землі», а здійснюється встановлений нормами Закону України «Про фермерське господарство» перехід прав та обов`язків орендаря земельної ділянки від громадянина до створеного ним фермерського господарства. При цьому такий перехід відбувається в силу норм Закону України «Про фермерське господарство» та не потребує вчинення сторонами орендних правовідносин будь-яких додаткових дій, у тому числі укладення додаткових угод.

Відповідач посилається на п. 6.17 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2020 року в справі № 927/79/19 в якій вказано, що після проведення державної реєстрації фермерського господарства та переходу до нього в силу норм Закону № 973-IV прав і обов`язків орендаря земельної ділянки за договором оренди землі таке господарство звертається до державного реєстратора для проведення державної реєстрації відповідного права оренди на підставі поданого ним договору оренди землі державної та комунальної власності, укладеного засновником цього фермерського господарства. Отже, Велика Палата Верховного Суду фактично вказала, що необхідно внести до державного реєстру відомості про фактичного землекористувача. Таким чином, відповідач вважає, що правокористувачем земельної ділянки згідно з обставинами справи та відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно є саме фізична особа - ОСОБА_1 , а не фермерське господарство «Еколан-Плюс».

Також зазначає, що ОСОБА_1 , засновник та голова Фермерського господарства «Еколан-Плюс» намагався довести протилежне в адміністративному суді. 26.10.2021 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до Хмельницького окружного адміністративного суду, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області № 9-2209 від 18.06.2021 року, яким визначено ОСОБА_1 податкове зобов`язання за платежем: земельний податок з фізичних осіб за податковий період 2021 року в розмірі 1 522,88 грн. В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказував, що після одержання державного акту на право постійного користування земельною ділянкою для ведення селянського (фермерського) господарства та проведення державної реєстрації такого господарства як юридичної особи, обов`язки користувача цієї земельної ділянки виконує саме селянське (фермерське) господарство, а не громадянин якому вона надавалась. Після держаної реєстрації селянського (фермерського) господарства у правовідносинах користування земельною ділянкою, наданою на підставі Закону України «Про селянське (фермерське) господарство» відбувається фактична заміна землекористувача.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду по справі № 560/14485/21 від 20.12.2021 року та додатковим рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду по справі № 560/14485/21 від 12.01.2022 року у задоволені позову відмовлено повністю.

31.05.2022 року Сьомий апеляційний адміністративний суд залишив без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 20.12.2021 року та додаткове рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 12.01.2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправним та касування податкового повідомлення-рішення, а рішення без змін.

Крім того, відповідач зазначає, що в оскаржуваному рішенні шістнадцятої (позачергової) сесії Орининської сільської ради №14 від 23.06.2022 «Про припинення права постійного користування земельною ділянкою гр. ОСОБА_1 », зазначено, що відповідно до листа ГУ управління ДПС у Хмельницькій області за № 11918/5/22-01 -12-03-20 від 20.12.2021 року на рахунок Орининської сільської ради за період з 2013 по 2020 роки сплата відсутня, у 2021 році станом на 17.12.2021 року сплачено орендної плати 24739,78 грн. Проте, Орининська сільська рада з ОСОБА_1 або фермерським господарством «Еколан-Плюс», засновником та керівником якого являється ОСОБА_1 , договори оренди земельних ділянок не укладала. Орендна плата в сумі 24739,78 грн., що надійшла на розрахунковий рахунок Орининської сільської ради від ОСОБА_1 29.09.2021 року є помилково перерахованою.

В підтвердження вказаному зазначає, що Гуменецька сільська рада на запит Орининської сільської ради від 03.10.2022 року № 665/02-26 повідомила, що на підставі розпорядження Кам`янець-Подільської районної державної адміністрації та державної реєстрації права оренди землі, ОСОБА_1 орендує на території Гуменецької сільської ради 7 (сім) земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (невитребувані частки (паї), за які орендна сплата складає 24739,78 гривень. Станом на 05.10.2022 року на рахунок місцевого бюджету Гуменецької сільської ради від орендаря ОСОБА_1 сплата за 2021 рік не надходила.

Зазначені факти, на думку відповідача, свідчать про наявність систематичної несплати земельного податку гр. ОСОБА_1 .

Відповідач стверджує, що дані обставини порушують права Орининської сільської ради, як власника земельної ділянки, яка довгий період часу не отримувала сплати земельного податку, що відповідно, призводить до великих збитків сільського бюджету.

Зазначає, що однією з підстав припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати, а тому відповідач на підставі наведеного вирішив припинити право постійного користування земельною ділянкою гр. ОСОБА_1 . На підставі наведеного відповідач просить в позові відмовити.

18.10.2022 ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, було оголошено перерву в підготовчому засіданні до 07.11.2022.

07.11.2022 на адресу суду надійшла заява позивача про доповнення підстав позову в якій, позивач зазначає, що право постійного користування земельною ділянкою, набуте особою у встановленому законодавством порядку, відповідно до законодавства, що діяло на момент набуття права постійного користування, не втрачається та не підлягає обов`язковій заміні.

Звертає увагу, що право постійного землекористування є безстроковим і може бути припинене лише з підстав, передбачених ст. 141 ЗК України, перелік яких є вичерпним. Дії органів державної влади та місцевого самоврядування, спрямовані на позбавлення суб`єкта права користування земельною ділянкою після державної реєстрації такого права поза межами підстав, визначених у ст.. 141 названого Кодексу, є такими, що порушують право користування земельною ділянкою.

Позивач вказує, що згідно з нормами законодавства, за наявності правових підстав для припинення права постійного користування земельною ділянкою та за відсутності на це згоди землекористувача, припинення права постійного користування земельною ділянкою здійснюється в судовому порядку. У даному випадку, припинення права постійного користування земельною ділянкою за відсутністю згоди землекористувача мало б проводитися за позовом сільської ради.

Підсумовуючи, відповідач зазначає, що рішення про припинення постійного користування прийнято відповідачем з порушенням порядку, визначеного законодавством.

07.11.2022 ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, було оголошено перерву в підготовчому засіданні до 21.11.2022.

11.11.2022 на адресу суду надійшов відзив відповідача на заяву про доповнення підстав позову. Відповідач вважає заяву позивача безпідставною та необґрунтованою.

Звертає увагу, що рішення про припинення права постійного користування земельною ділянкою гр. ОСОБА_1 прийнято у зв`язку з систематичною несплатою земельного податку. Отже, за наявності підстав, передбачених ст.141 ЗК України, припинення права користування земельною ділянкою проводиться у загальному порядку - за рішенням компетентного органу виконавчої влади або місцевого самоврядування.

За таких обставин, як вказує відповідач, доводи представника позивача про неправильне застосування норм матеріального права та не врахування висновків Верховного суду щодо їх застосування є безпідставними, а рішення органу місцевого самоврядування про припинення постійного користування земельною ділянкою гр. ОСОБА_1 ухвалено з дотриманням норм матеріального права.

21.11.2022 ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, було продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та оголошено перерву в підготовчому засіданні до 06.12.2022.

06.12.2022 суд, за заявою представника позивача, постановив ухвалу, з занесенням до протоколу судового засідання, про відкладення підготовчого засідання до 14.12.2022.

14.12.2022 на адресу суду надійшли узагальнені письмові пояснення від позивача, в яких посилаючись на практику Верховного суду, зазначено, що з дати реєстрації фермерського господарства в установленому законом порядку, обов`язки землекористувача земельної ділянки здійснює фермерське господарство, а не громадянин, якому вона надавалась.

Позивач вказує, що законодавством, чинним на момент створення ФГ «Еколан-Плюс» було передбачено одержання земельної ділянки як обов`язкової умови для набуття правосуб`єктності селянським (фермерським) господарством як юридичною особою. Водночас, одержання громадянином державного акта, який посвідчує право на земельну ділянку для ведення селянського (фермерського) господарства, зобов`язувало таку фізичну особу в подальшому подати необхідні документи до відповідної місцевої ради для державної реєстрації селянського (фермерського) господарства. Тобто, закон не передбачав права громадянина використовувати земельну ділянку, надану йому в користування для ведення селянського (фермерського) господарства, без створення такого селянського (фермерського) господарства. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду від 19.08.2020 у справі №904/284/19.

Позивач вважає невірним твердження відповідача щодо належності права постійного користування земельною ділянкою ОСОБА_1 як фізичній особі. Відповідно, ОСОБА_1 не міг бути позбавлений не належного йому права постійного користування. В свою чергу, постійним користувачем земельної ділянки було ФГ «Еколан-Плюс», однак відповідачем не вчинялося будь-яких дій для припинення права користування саме за фермерським господарством, не з`ясовувалися обставини, визначені ст. 141 ЗК України саме щодо ФГ «Еколан-Плюс».

Стосовно посилання відповідача на нібито преюдиційні факти, відображені в судовій справі №560/14485/21, позивач зазначає, що предметом позову у судовій справі №560/14485/21 було скасування податкового повідомлення-рішення, а факт визначення належного землекористувача не встановлювався з огляду на суб`єктний склад, вид судочинства, предмет та підстави позову. Не визнання як зі сторони фіскального органу, так і зі сторони відповідача права постійного користування за фермерським господарством «Еколан-Плюс» лише підтверджує наявність порушеного права останнього.

14.12.2022 суд постановив ухвалу, з занесенням до протоколу судового засідання, про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 29.12.2022.

22.12.2022 на адресу суду надійшов відзив відповідача на узагальнені письмові пояснення позивача, в якому зазначено, що на час створення і реєстрації ФГ «Еколан-Плюс» законодавством змінено порядок надання земельних ділянок в постійне користування, виключивши з переліку фізичних осіб та юридичних осіб приватного права, надавши їм право на отримання землі на умовах оренди або у приватну власність, зазначивши при цьому в імперативній формі, що право володіння та користування земельними ділянками, які знаходяться у власності членів фермерського господарства здійснює фермерське господарство.

Відтак, ФГ «Еколан-Плюс» та члени цього фермерського господарства не маючи земельної ділянки на праві власності могли її отримати на умовах оренди. Одним із способів набуття земельної ділянки ФГ «Еколан-Плюс» в оренду була добровільна відмова землекористувача ОСОБА_1 від права постійного користування земельною ділянкою шляхом ліквідації фермерського господарства, з поверненням його власнику, який міг укласти договір оренди з фермерським господарством. Однак, такий шлях був би ризикованим, оскільки власник землі не був зобов`язаний передавати землю в оренду, що могло призвести до втрати ОСОБА_1 права на постійне користування земельною ділянкою, а договір оренди мав бути обмежений терміном, до того ж орендна плата за користування землею була б більшою за земельний податок.

Крім того, відповідач звертає увагу, що згідно з ст.ст. 269,270 ЦК України платники земельного податку є, зокрема власники земельних ділянок та землекористувачі, а об`єктами оподаткування - земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні. А оскільки платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі, яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності на правах постійного користування, то фізична особа (засновник фермерського господарства), що отримала правовстановлюючий документ на земельну ділянку, в якому визначено цільове призначення земельної ділянки - для ведення фермерського господарства, сплачує земельний податок за вказану земельну ділянку.

Відповідач акцентує також, що за наявності підстав, передбачених ст.141 ЗК України, припинення права користування земельною ділянкою проводиться у загальному порядку - за рішенням компетентного органу виконавчої влади або місцевого самоврядування.

За таких обставин, як вказує відповідач, доводи представника позивача про неправильне застосування норм матеріального права та не врахування висновків Верховного суду щодо їх застосування є безпідставними, а рішення органу місцевого самоврядування про припинення постійного користування земельною ділянкою гр. ОСОБА_1 ухвалено з дотриманням норм матеріального права.

29.12.2022 до початку розгляду справи в багатьох областях України, в тому числі на території міста Хмельницького було оголошено повітряну тривогу, у зв`язку з чим судове засідання, призначене на 29.12.2022 на 10:00 годину не відбулось.

Ухвалою суду від 29.12.2022р. судове засідання призначено на 10.01.2023р.

За результатами судового засідання 10.01.2023р. постановлено ухвалу про оголошення перерви в розгляді справи по суті на 17.01.2023р.

За результатами судового засідання 17.01.2023р. постановлено ухвалу про оголошення перерви в розгляді справи по суті на 23.01.2023р.

23.01.2023 ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, було оголошено перерву в розгляді справи по суті до 30.01.2022.

Позивач в судовому засіданні з розгляду справи по суті позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні.

Відповідач в судовому засідання проти позову заперечує та просить в позові відмовити.

Розглядом матеріалів справи встановлено наступне.

На підставі рішення Кам`янець - Подільської районної ради народних депутатів №18 від 15.02.2001р. ОСОБА_1 виданий державний акт на право постійного користування землею серії ХМ №0248, яким посвідчено право постійного користування земельною ділянкою площею 50,00 га на території Орининської сільської ради Кам`янець - Подільського району Хмельницької області для ведення селянського (фермерського) господарства. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право користування землею за №248. До акту додано План зовнішніх меж землекористування земельної ділянки, площею 50,00 га.

Матеріали справи містять копію Свідоцтва серії НОМЕР_1 від 12.12.2007 про державну реєстрацію юридичної особи - Фермерського господарства «Еколан-Плюс» (ідентифікаційний код юридичної особи - 35522740).

Протоколом №1 від 21.11.2007 було затверджено Статут фермерського господарства «Еколан-Плюс».

Відповідно до п.1.2 Статуту ОСОБА_1 є засновником та головою Фермерського господарства «Еколан-Плюс». Крім того, це підтверджено Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.

До земель господарства належать:

- земельні ділянки, що належать на праві приватної власності фермерському господарству як юридичній особі;

- земельні ділянки Засновника, членів господарства, що належать їм на праві приватної власності;

- земельні ділянки, що використовуються фермерським господарством на умовах оренди. (п. 5.1 Статуту)

17.12.2007 відбулися загальні збори членів фермерського господарства «Еколан-Плюс». Згідно з протоколом № 2 загальних зборів від 17.12.2007 на зборах присутні засновник та голова господарства ОСОБА_1 та 100% членів фермерського господарства «Еколан - Плюс» з наступним порядком денним:

1. Про передачу (внесення до статутного капіталу ФГ «Еколан - Плюс» права постійного користування земельною ділянкою, посвідченого Державним актом на право постійного користування землею серія ХМ 0248 від 27.02.2001р.

2. Про надання повноважень щодо підписання акту приймання - передачі права постійного користування земельною ділянкою.

На вказаних зборах були прийняті наступні рішення:

1. По першому питанню порядку денного вирішили прийняти від ОСОБА_1 до складеного капіталу ФГ «Еколан-Плюс» право постійного користування земельною ділянкою, площею 50,00 га, посвідченого Державним актом на право постійного користування землею серія ХМ 0248 від 27.02.2001р. та який зареєстрований в Книзі записів державних актів постійного користування землею за №248.

2. По другому питанню порядку денного вирішили уповноважити ОСОБА_2 підписати акт приймання передачі до складеного капіталу ФГ «Еколан-Плюс» права постійного користування земельною ділянкою.

17.12.2007р. між ОСОБА_1 та ФГ «Еколан-Плюс» укладено акт приймання - передачі права користування земельною ділянкою до складеного капіталу ФГ «Еколан - Плюс», згідно якого ОСОБА_1 передав, а ФГ «Еколан-Плюс» прийняло до складеного капіталу господарства право постійного користування земельною ділянкою, площею 50,00 га, посвідченого Державним актом на право постійного користування землею серія ХМ 0248 від 27.02.2001р. та який зареєстрований в Книзі записів державних актів постійного користування землею за №248.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом на 14.09.2022 земельна ділянка площею 50,0029 га з кадастровим номером :04:006:0001 перебуває з 13.04.2021р. у комунальній власності Орининської сільської ради та передана у постійне користування правокористувачу ОСОБА_1 ; право постійного користування припинено на підставі рішення Орининської сільської ради Кам`янець-Подільського Хмельницької області №14 від 23.06.2022.

Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області відповідно до п. 286.5 ст. 286, п. 42.2 ст. 42 ПКУ було сформоване на надіслане ОСОБА_1 податкове повідомлення-рішення по земельному податку з фізичних осіб за 2021 рік № 9-2209 від 18.06.2021 року на суму 15 222,88 грн.

Позивач до матеріалів справи додав дублікат чеку від 29.09.2021р. на суму 24739,78 грн. з призначенням платежу: орендна плата з фізичних осіб ОСОБА_1 , вересень 2021р.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду по справі № 560/14485/21 від 20.12.2021 року та додатковим рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду по справі № 560/14485/21 від 12.01.2022 року у задоволені позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 18.06.2021 №9-2209 відмовлено повністю.

31.05.2022 року Сьомий апеляційний адміністративний суд залишив без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 20.12.2021 року та додаткове рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 12.01.2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправним та касування податкового повідомлення-рішення, а рішення без змін.

Рішенням шістнадцятої (позачергової) сесії Орининської сільської ради № 14 від 23.06.2022 року «Про припинення права постійного користування земельною ділянкою гр. ОСОБА_1 » припинено право постійного користування земельною ділянкою площею 50,0000 га для ведення селянського (фермерського) господарства, що знаходиться на території Орининської сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області за межами населеного пункту с. Оринин, яка надана в постійне користування гр. ОСОБА_1 згідно з Державним актом на право постійного користування землею серія ХМ № 0248, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №248, кадастровий номер :04:006:0001. в зв`язку з систематичною несплатою земельного податку (п. 1) та визнано таким, що втратив чинність державний акт на право постійного користування землею серія ХМ № 0248 зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 248 (п. 2).

Матеріали справи містять лист-запрошення від 14.04.2021 №02-26/344 Орининської сільської ради адресований гр. ОСОБА_1 , в якому адресата запрошено на засідання виконавчого комітету (яке мало відбутися 20.04.2021), як користувача земельної ділянки загальною площею 50,0029 га з кадастровим номером :04:006:0001, яка розташована на території Орининської сільської ради.

Відповідно до листа ГУ управління ДПС у Хмельницькій області за № 11918/5/22-01 -12-03-20 від 20.12.2021 року на рахунок Орининської сільської ради за період з 2013 по 2020 роки сплата відсутня, у 2021 році станом на 17.12.2021 року сплачено орендної плати 24739,78 грн.

Листом №3101/5/22-01-60-02-68 від 06.05.2022 ГУ ДПС у Хмельницькій області повідомляє голові Орининської територіальної громади те, що станом на 01.05.2022 має місце факт несплати громадянами належних сум до бюджету по майнових податках з фізичних осіб (податок на нерухоме майно, податок на землю) за попередні роки. До листа додано перелік громадян у яких наявний податковий борг. В даному переліку наявний громадянин ОСОБА_1 .

10.06.2022 Орининською сільською радою на адресу ОСОБА_1 було надіслано лист №390-А/02-26, в якому у зв`язку із розглядом питання стосовно скасування права постійного користування земельною ділянкою, у зв`язку із систематичною несплатою земельного податку, яка знаходиться у користуванні адресата, запрошують його з`явитися на засідання шістнадцятої (позачергової) сесії сільської ради.

Листом №665/02-26 від 03.10.2022 голова Орининської сільської ради просить голову Гуменецької сільської ради надати інформацію про розмір орендної плати ОСОБА_1 за земельні ділянки, передані йому Гуменецькою сільською радою на умовах оренди та наявність заборгованості зі сплати орендної плати за 2021 рік.

Гуменецька сільська рада на запит Орининської сільської ради від 03.10.2022 року № 665/02-26 повідомила, що на підставі розпорядження Кам`янець-Подільської районної державної адміністрації та державної реєстрації права оренди землі, ОСОБА_1 орендує на території Гуменецької сільської ради 7 (сім) земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (невитребувані частки (паї), за які орендна сплата складає 24739,78 гривень. Станом на 05.10.2022 року на рахунок місцевого бюджету Гуменецької сільської ради від орендаря ОСОБА_1 сплата за 2021 рік не надходила.

Аналізуючи надані докази, оцінюючи їх у сукупності, суд приймає до уваги наступне.

В силу ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно ст. 2 Закону України „Про судоустрій і статус суддів", суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Встановивши наявність у позивача суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорювання і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Тобто, порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов`язковими, тому обов`язком позивача, відповідно до ст. 33 ГПК України є доведення (підтвердження) в установленому законом порядку наявності факту порушення або оспорювання його прав та інтересів.

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Позивач, звертаючись до суду з позовом, однією з позовних вимог визначив визнання за ним права постійного користування земельною ділянкою з кадастровим номером :04:006:001 на підставі державного акту на право постійного користування землею серії ХМ 0248, виданого 27.02.2001р. гр. ОСОБА_1 для ведення селянського (фермерського) господарства Кам`янець - Подільською районною радою народних депутатів, відповідно до рішення Кам`янець - Подільської районної ради народних депутатів від 15.02.2001р. №18, який зареєстровано в книзі записів державних актів на право постійного користування землею за номером 248.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 та ч. 1 ст. 14 Конституції України земля, її надра, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави.

Відносини, пов`язані зі створенням, діяльністю та припиненням селянських (фермерських) господарств регулюються Земельним кодексом України, Законом України «Про селянське (фермерське) господарство» (на час, коли закон був чинним), Законом України «Про фермерське господарство» та іншими нормативно-правовими актами України.

Згідно зі ст. 7 Земельного кодексу України (зараз і надалі у редакції, чинній на момент реєстрації державного акта на право постійного користування за ОСОБА_1 ) користування землею може бути постійним або тимчасовим. У постійне користування земля надається Радами народних депутатів із земель, що перебувають у державній власності, громадянам України для ведення селянського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства.

Відповідно до положень ч.1 ст. 51 ЗК України громадяни, які виявили бажання вести селянське (фермерське) господарство (включаючи й тих, хто переїздить з іншої місцевості), для одержання земельної ділянки у власність або користування подають до сільської, селищної, міської, районної Ради народних депутатів за місцем розташування земельної ділянки заяву, яку підписує голова створюваного селянського (фермерського) господарства.

Приписами ч. 1 ст. 23 ЗК України передбачено, що право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Судом береться до уваги, що на підставі рішення Кам`янець - Подільської районної ради народних депутатів №18 від 15.02.2001р. ОСОБА_1 виданий державний акт на право постійного користування землею серії ХМ №0248, яким посвідчено право постійного користування земельною ділянкою площею 50,00 га на території Орининської сільської ради Кам`янець - Подільського району Хмельницької області для ведення селянського (фермерського) господарства. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право користування землею за №248.

З наведених норм діючого на той час законодавства вбачається, що на момент надання земельної ділянки ОСОБА_1 , земельна ділянка на праві постійного землекористування для ведення СФГ надавалася не як громадянину України, а як спеціальному суб`єктові - голові створюваного селянського (фермерського) господарства.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2009-ХІІ «Про селянське (фермерське) господарство» після одержання Державного акта на право приватної власності на землю, Державного акта на право постійного користування землею або укладення договору на тимчасове користування землею, в тому числі на умовах оренди, селянське (фермерське) господарство підлягає у 30-денний термін державній реєстрації у Раді народних депутатів, що передала у власність чи надала у користування земельну ділянку.

Після відведення земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання Державного акта на право приватної власності на землю, Державного акта на право постійного користування або укладання договору на тимчасове користування землею, в тому числі на умовах оренди, та державної реєстрації селянське (фермерське) господарство набуває статусу юридичної особи, одержує печатку із своїм найменуванням і адресою, відкриває поточні та вкладні (депозитні) рахунки в установах банку і вступає у відносини з підприємствами, установами та організаціями, визнається державними органами та органами місцевого самоврядування як самостійний товаровиробник при плануванні економічного і соціального розвитку регіону.

Отже, діючим законодавством було передбачено одержання земельної ділянки як обов`язкової умови для набуття правосуб`єктності СФГ як юридичної особи. Водночас, одержання громадянином державного акта, яким посвідчувалося право на земельну ділянку для ведення СФГ, зобов`язувало таку фізичну особу в подальшому подати необхідні документи до відповідної місцевої ради для державної реєстрації СФГ. Тобто Закон не передбачав права громадянина використовувати земельну ділянку, надану йому в користування для ведення СФГ, без створення такого СФГ.

19.06.2003 було прийнято Закон України № 937-ІV «Про фермерське господарство» (далі - Закон № 937-ІV), яким Закон України «Про селянське (фермерське) господарство» № 2009-ХІІ визнано таким, що втратив чинність.

У статті 1 Закону № 937-ІV вказано, що фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.

За змістом ч. 1 ст. 5, ч. 1 ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство» право на створення фермерського господарства має кожний дієздатний громадянин України, який досяг 18-річного віку та виявив бажання створити фермерське господарство. Надання земельних ділянок державної та комунальної власності у власність або користування для ведення фермерського господарства здійснюється в порядку, передбаченому Земельним кодексом України.

Фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, за умови набуття громадянином України або кількома громадянами України, які виявили бажання створити фермерське господарство, права власності або користування земельною ділянкою (ст. 8 Закону України «Про фермерське господарство»).

Отже, можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов`язана з наданням (передачею) такій фізичній особі земельних ділянок для ведення фермерського господарства, що є обов`язковою умовою для державної реєстрації фермерського господарства.

З аналізу приписів статей 1, 5, 7, 8 Закону України «Про фермерське господарство» можна дійти висновку, що після отримання земельної ділянки фермерське господарство має бути зареєстроване у встановленому законом порядку і з дати реєстрації набуває статусу юридичної особи. З цього часу обов`язки землекористувача здійснює фермерське господарство, а не громадянин, якому надавалася відповідна земельна ділянка для ведення фермерського господарства.

Таким чином з моменту створення фермерського господарства землекористувачем стає саме юридична особа, а не фізична особа, яка згідно державного акту отримала земельну ділянку у користування.

Положеннями ч. 1 ст. 92 Земельного кодексу України передбачено, що право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Право постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають підприємства, установи та організації, що належать до державної або комунальної власності; громадські організації інвалідів України, їх підприємства (об`єднання), установи та організації (частини 2 статті 92 цього Кодексу).

За змістом п. 6 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України, який діяв з 01.01.2002 року (момент набрання чинності названим ЗК України) до 22.09.2005, було встановлено, що громадяни та юридичні особи, які набули земельні ділянки на праві постійного користування до 01.01.2002, але згідно з Кодексом не можуть мати їх на такому праві повинні до 01.01.2008 року переоформити право постійного користування на право власності або право оренди.

Проте, Конституційний Суд України рішенням № 5-рп/2005 від 22.09.2005 визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення пункту 6 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України щодо зобов`язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або на право оренди без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення.

Таким чином, громадяни та юридичні особи, які до 01.01.2002 отримали у постійне користування земельні ділянки, правомочні використовувати отримані раніше земельні ділянки на підставі цього правового титулу без обов`язкового переоформлення права постійного користування на право власності на землю чи на право оренди землі.

З моменту державної реєстрації селянського (фермерського) господарства та набуття ним прав юридичної особи таке господарство на основі норм права набуває як правомочності володіння і користування, так і юридичні обов`язки щодо використання земельної ділянки.

Аналогічні висновки Великої Палати Верховного Суду викладені в постанові від 23.06.2020 у справі № 922/989/18.

Судом береться до уваги, що позивачем не зазначено в позові, яким саме чином відповідач порушив його право постійного користування земельною ділянкою, оскільки матеріали справи не містять підтвердження звернення позивача до Орининської селищної ради з заявою про переоформлення права постійного користування земельною ділянкою на ФГ „Еколан-Плюс", в задоволенні якого останньому було відмовлено. Відсутні також докази, що в будь-який інший спосіб Орининська селищна рада оспорювала право постійного користування земельною ділянкою фермерського господарства.

При цьому судом враховується, що в судовому засіданні представник позивача повідомив, що позовна вимога про визнання права постійного користування земельною ділянкою не пов`язана з оспорюваним рішенням сільської ради.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

За змістом статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Сторони, звертаючись до суду повинні враховувати те, що визначення та наповнення доказової бази переданого на розгляд суду спору покладаються саме на сторони, а не на суд. Суд вирішує спір на підставі поданих та витребуваних в порядку ст. 81 Господарського процесуального кодексу України сторонами доказів.

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також до статність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вказане, суд доходить висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позовної вимоги про про визнання за ФГ „Еколан-Плюс" права постійного користування земельною ділянкою з кадастровим номером :04:006:001 на підставі державного акту на право постійного користування землею серії ХМ 0248, виданого 27.02.2001р. гр. ОСОБА_1 для ведення селянського (фермерського) господарства Кам`янець - Подільською районною радою народних депутатів, відповідно до рішення Кам`янець - Подільської районної ради народних депутатів від 15.02.2001р. №18, який зареєстровано в книзі записів державних актів на право постійного користування землею за номером 248 у зв`язку з відсутністю порушення прав позивача.

Щодо позовної вимоги про визнання недійсним рішення Орининської сільської ради Кам`янець - Подільського району Хмельницької області "Про припинення права постійного користування земельною ділянкою гр. ОСОБА_1 " №14 від 23.06.2022 судом береться до уваги наступне.

За приписами статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Отже, право постійного землекористування є безстроковим і може бути припинене лише з підстав, передбачених статтею 141 ЗК України, перелік яких є вичерпним. Дії органів державної влади та місцевого самоврядування, спрямовані на позбавлення суб`єкта права користування земельною ділянкою після державної реєстрації такого права поза межами підстав, визначених у статті 141 названого Кодексу, є такими, що порушують право користування земельною ділянкою.

Вирішуючи спори про припинення права власності на земельну ділянку чи права користування нею, суди ураховують, що орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування має право прийняти рішення про це лише в порядку, з підстав і за умов, передбачених статтями 140 - 149 ЗК України.

Зазначена правова позиція викладена у Постанові ВП ВС від 05.11.2019 по справі №906/392/18 (№ в ЄДРСР 85838039). Велика Палата Верховного Суду також зазначає, що громадяни та юридичні особи не можуть втрачати раніше наданого їм в установлених законодавством випадках права користування земельною ділянкою за відсутності підстав, встановлених законом. Така позиція відповідає висновку, викладеному в Рішенні Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005.

Так, статтею 141 зазначеного Кодексу передбачені підстави припинення права користування земельною ділянкою, а саме: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; д) систематична несплата земельного податку або орендної плати; е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням шістнадцятої (позачергової) сесії Орининської сільської ради № 14 від 23.06.2022 року «Про припинення права постійного користування земельною ділянкою гр. ОСОБА_1 » припинено право постійного користування земельною ділянкою площею 50,0000 га для ведення селянського (фермерського) господарства, що знаходиться на території Орининської сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області за межами населеного пункту с. Оринин, яка надана в постійне користування гр. ОСОБА_1 згідно з Державним актом на право постійного користування землею серія ХМ № 0248, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №248, кадастровий номер :04:006:0001. в зв`язку з систематичною несплатою земельного податку (п. 1) та визнано таким, що втратив чинність державний акт на право постійного користування землею серія ХМ № 0248 зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 248 (п. 2).

Вказане підтверджується тим, що відповідно до листа ГУ управління ДПС у Хмельницькій області за № 11918/5/22-01 -12-03-20 від 20.12.2021 року на рахунок Орининської сільської ради за період з 2013 по 2020 роки сплата відсутня, у 2021 році станом на 17.12.2021 року сплачено орендної плати 24739,78 грн. Крім того, листом №3101/5/22-01-60-02-68 від 06.05.2022 ГУ ДПС у Хмельницькій області повідомляє голові Орининської територіальної громади те, що станом на 01.05.2022 має місце факт несплати громадянами належних сум до бюджету по майнових податках з фізичних осіб (податок на нерухоме майно, податок на землю) за попередні роки. До листа додано перелік громадян у яких наявний податковий борг. В даному переліку наявний громадянин ОСОБА_1 .

Відповідно до пп. 14.1.72 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.

За змістом пп.14.1.73 п.14.1 ст.14 ПК України землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

За приписами ст.269 ПК України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Відповідно до пп.270.1.1 п.270.1 ст.270 ПК України об`єктами оподаткування є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Судом береться до уваги, що систематична несплата земельного податку передбачена у вичерпному переліку підстав припинення права користування земельною ділянкою, визначеному ст. 141 ЗК України.

Доказами того, що у даних правовідносинах має місце систематична несплата земельного податку є те, що Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області відповідно до п. 286.5 ст. 286, п. 42.2 ст. 42 ПКУ було сформоване на надіслане ОСОБА_1 податкове повідомлення-рішення по земельному податку з фізичних осіб за 2021 рік № 9-2209 від 18.06.2021 року на суму 15 222,88 грн. та висновки, зроблені Хмельницьким окружним адміністративним судом у справі №560/14485/21.

Так, рішеннями Хмельницького окружного адміністративного суду від 20.12.2021 та 12.01.2022 у справі 560/14485/21 в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 18.06.2021 №9-2209, яким визначено ОСОБА_1 податкове зобов`язання за платежем: земельний податок з фізичних осіб за 2021 рік в розмірі 15 222,88 грн. відмовлено.

Варто зазначити, що відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Факти, установлені у прийнятих раніше судових рішеннях, мають для суду преюдиціальний характер. Преюдиціальність означає обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили, в одній справі, для суду при розгляді інших справ (постанова КГС ВС від 26.11.2019 по справі №922/643/19).

Правило про преюдицію спрямовано не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив у законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження та оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії (постанова КГС ВС від 10.12.2019 по справі №910/6356/19).

Отже, дана норма визначає преюдиційні підстави звільнення осіб, які беруть участь у справі, від доказування обставин з метою досягнення процесуальної економії - за наявності цих підстав у суду не буде необхідності досліджувати докази для встановлення певних обставин (постанова КАС ВС від 15.10.2019 по справі №813/8801/14).

Частиною першою статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав та свобод людини (далі - Конвенція) та практику суду як джерело права. У преамбулі та статті 6 параграфа 1 Конвенції, у рішенні Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України», а також у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів (постанова КЦС ВС від 17.12.2019 по справі №641/1793/17).

Суб`єктивними межами є те, що у двох справах беруть участь одні й ті самі особи чи їх правонаступники, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини. Об`єктивні межі стосуються обставин, встановлених рішенням суду. Преюдиційні обставини не потребують доказування, якщо одночасно виконуються такі умови:

- обставина встановлена судовим рішення;

- судове рішення набрало законної сили;

- у справі беруть участь ті самі особи, які брали участь у попередній справі, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини (постанова КЦС ВС від 11.12.2019 по справі №320/4938/17).

Отже, враховуючи те, що рішення від 20.12.2021 та 12.01.2022 Хмельницького окружного адміністративного суду залишено без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду та на даний час набрали законної сили, а також те, що у даній справі стороною є та ж сама особа, що й у справі 560/14485/21, факти, встановлені рішеннями суду у справі 560/14485/21 можна вважати преюдиційними.

Судом береться до уваги, що в даних рішеннях суд дійшов висновку, що на підставі обставин справи та відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно правокористувачем земельної ділянки є саме фізична особа ОСОБА_1 , а не ФГ «ЕКОЛАН - ПЛЮС». Крім того, ГУ ДПС у Хмельницькій області правомірно визначено суму податкового зобов`язання за орендну плату з фізичних осіб та покладено обов`язок її сплати на фізичну особу ОСОБА_1 .

Зважаючи на вищевикладене, рішення Орининської сільської ради Кам`янець - Подільського району Хмельницької області "Про припинення права постійного користування земельною ділянкою гр. ОСОБА_1 " №14 від 23.06.2022 прийнято з додержанням вимог законодавства, а у задоволенні позовної вимоги ФГ „Еколан-Плюс" про скасування даного рішення слід відмовити.

Отже, враховуючи вищенаведені норми та обставини, розглянувши даний спір із застосуванням норм матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, згідно з наявними в матеріалах справи доказами, суд дійшов висновку про відмову у позові в повному обсязі.

Згідно ст.129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.2, 13, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 210, 220, 232, 233, 236-238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові фермерського господарства „ЕКОЛАН - ПЛЮС" с. Залісся друге, Камянець - Подільського району, Хмельницької області до Орининської сільської ради с. Оринин, Кам`янець - Подільського району, Хмельницької області про визнання права постійного користування земельною ділянкоюз кадастровим номером :04:006:001 на підставі державного акту на право постійного користування землею серії ХМ 0248, виданого 27.02.2001р. ОСОБА_1 для ведення селянського (фермерського) господарства Кам`янець - Подільською районною радою народних депутатів, відповідно до рішення Кам`янець - Подільської районної ради народних депутатів від 15.02.2001р. №18, який зареєстровано в книзі записів державних актів на право постійного користування землею за номером 248; про визнання недійсним рішення Орининської сільської ради Кам`янець - Подільського району Хмельницької області від 23.06.2022р. №14 "Про припинення права постійного користування земельною ділянкою гр. ОСОБА_1 " відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Порядок подання апеляційної скарги визначений ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 09.02.2023р.

Суддя С.В. Гладій

Відрук. 4 прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (32324, с. Залісся друге, Кам`янець - Подільський р-н, Хмельницька обл.) (реком.)

3 - представнику позивача Ткачуку Б.М.

4 - відповідачу