ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

31 січня 2023 року Справа № 903/910/22

Господарський суд Волинської області у складі судді Слободян О.Г., розглянувши справу у порядку спрощеного позовного провадження

за позовом Головного управління статистики у Волинській області

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Волинь. Правда

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях

про стягнення 43016грн. 57коп.

встановив: позивач - Головне управління статистики у Волинській області звернувся до суду з позовом до ТОВ Волинь. Правда (відповідача) про стягнення 43016грн. 57коп., з яких: 19626грн. 38коп. заборгованості по орендній платі, 16340грн. 92коп. заборгованості по відшкодуванню витрат на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг, 7049грн. 27коп. пені. Також, просить стягнути з відповідача 2481грн. судового збору.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо сплати орендної плати, відшкодування витрат на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг згідно договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №1304 від 27.08.2019р. та договору про відшкодування витрат на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг №57/в від 28.08.2019р.

Ухвалою суду від 02.12.2022 відкрито провадження у справі та постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами; відповідачу встановлено строк до 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі, для подання відзиву на позов в порядку ст.ст. 165, 178 ГПК України. Також, відповідачу встановлено строк в 5 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі, для подання заяви з запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження в порядку ч.4 ст.176 ГПК України. Роз`яснено відповідачу, що в разі ненадання у встановлений судом строк без поважних причин відзиву, суд вирішує справу за наявними у справі матеріалами.

Ухвала суду від 02.12.2022р. отримана позивачем - Головним управлінням статистики у Волинській області та третьою особою - Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень.

Вказана ухвала суду від 02.12.2022р., надіслана відповідачу на адресу, зазначену в позовній заяві та у витязі з ЄДРПОУ (43025, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Шопена, будинок 12), повернулася до суду без вручення адресату з відміткою пошти "Причина повернення: адресат відсутній за вказаною адресою".

Крім того, 15.12.2022р. та 27.12.2022 на сайті Господарського суду Волинської області було оприлюднено повідомлення для Товариства з обмеженою відповідальністю «Волинь Правда» та керівника товариства Шумика Олексія Павловича про відкриття провадження у справі №903/910/22 та розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Згідно з частиною першою статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного держаного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

За змістом пунктів 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270, у разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п`ять календарних днів з дня надходження листа до об`єкта поштового зв`язку місця призначення із зазначенням причин невручення. Поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі, зокрема, відсутності адресата за вказаною адресою.

У разі, якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення, інші причини тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Водночас суд зазначає, що за змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. (Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 921/6/18, ЄДРСРУ №78518548 ).

Таким чином, сам лише факт неотримання відповідачем поштової кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції.

Згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Суд вважає, що ним виконано обов`язок щодо належного повідомлення відповідача про розгляд справи в суді, оскільки ухвала суду була надіслана відповідачу за належною адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), та внесена до ЄДРСР.

Відповідач у встановлений строк відзиву на позовну заяву та заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження не надав.

Згідно ч.9 ст.165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч.4 ст. 13 ГПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а відповідач не подав відзиву на позовну заяву та інших письмових заяв чи клопотань, суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, господарський суд встановив наступне.

27.08.2019 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях (Орендодавець) та відповідачем- Товариством з обмеженою відповідальністю «Волинь ХХІ» (далі Орендар) укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 1304.

Договором №1 від 10.09.2019р. про внесення змін до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 27.08.2019р. №1304 сторони змінили преамбулу договору оренди №1304 від 27.08.2019р., в частині найменування орендаря, а саме: з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВолиньХХІ» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Волинь. Правда».

28.08.2019 на виконання пункту 5.11 договору №1304 від 27.08.2019р. між позивачем (Балансоутримувачем) - Головним управлінням статистики у Волинській області та відповідачем (Орендарем) укладено договір про відшкодування витрат на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг № 57/в.

Згідно пункту 1.1. договору №1304 Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно: частину адміністративної будівлі «А-9» площею 58,7 кв.м (реєстровий номер 023 59662.1.АААДЕЕ767) (далі-Майно), що знаходиться за адресою: 43025, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Шопена, 12 та обліковується на балансі Головного управління статистики у Волинській області (код за 2) (далі - Балансоутримувач), вартість якого визначена згідно з висновком про вартість станом на 31.05.2019, виконаним суб`єктом оціночної діяльності ТзОВ «Атлант» ЛТД, становить за незалежною оцінкою 371 457,00 (триста сімдесят одна тисяча чотириста п`ятдесят сім) гривень без врахування ПДВ.

Відповідно до п. 2.1. договору №1304 орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний в договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання передавання майна, підписаного між Орендарем та Балансоутримувачем за погодженням з Орендодавцем.

Пунктом 2.4. договору №1304 обов`язок щодо складання акта приймання-передавання покладається на Балансоутримувача за погодженням з Орендодавцем.

Згідно п. 3.1. договору №1304 орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786 (із змінами) (далі - Методика розрахунку) і становить 5510,73 грн. (п`ять тисяч п`ятсот десять гривень 73 коп.) без ПДВ за базовий місяць розрахунку (липень 2019 року).

Розмір орендної плати за перший місяць оренди (серпень 2019 року) встановлюється шляхом коригування орендної плати за базовий місяць липень 2019 року на індекси інфляції за серпень 2019 року.

Відповідно до п. 3.2. договору №1304 нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством

Пунктом 3.3. договору №1304 передбачено, що орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Оперативна інформація про індекси інфляції розміщується на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики

Згідно п.3.4. договору №1304 у разі користування майном протягом неповного календарного місяця добова орендна плата за дні користування визначається згідно з чинною Методикою розрахунку на основі орендної плати за відповідні місяці пропорційно дням користування.

Відповідно до п.3.5. договору №1304 розмір орендної плати переглядається на вимогу однієї із сторін у разі зміни методики її розрахунку, зміни орендної ставки, істотної зміни стану об`єкта оренди з незалежних від сторін причин та в інших випадках, передбачених чинним законодавством України.

Пунктом 3.6 договору №1304 орендна плата перераховується Орендарем щомісячно в термін не пізніше 15-го числа місяця, наступного за звітним і спрямовується 50 відсотків від суми орендної плати до державного бюджету на р/р 3002 в Казначействі України (ЕАП), одержувач коштів УК у м. Луцьку, ідентифікаційний код 38009628, МФО 899998, код платежу 22080200, а 50 відсотків від суми орендної плати на рахунок Балансоутримувача.

Відповідно до п.3.10. договору №1304 у разі припинення (розірвання) договору оренди, Орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передавання включно. Закінчення строку дії договору оренди не звільняє Орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, ураховуючи санкції, до державного бюджету та Балансоутримувачу.

Згідно п.5.3. договору №1304 Орендар зобов`язується своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату до державного бюджету та Балансоутримувачу (у платіжних дорученнях, які оформлює Орендар для сплати орендної плати до державного бюджету, вказується «Призначення платежу» за зразком який надає Орендодавець листом при укладенні договору оренди).

Відповідно до п. 7.3. договору №1304 у разі, якщо Орендар не сплачує розмір орендної плати (повністю або частково), яка підлягає перерахуванню до державного бюджету, протягом трьох місяців підряд, вживати заходів відповідно до вимог законодавства щодо розірвання договору та стягнення заборгованості.

Згідно п. 10.9. договору №1304 Орендодавець має право відмовитися від договору і вимагати повернення майна, якщо Орендар не вносить плату за користування майном протягом трьох місяців підряд.

У разі відмови Орендодавця від договору оренди договір є розірваним з моменту одержання Орендарем повідомлення Орендодавця про відмову від договору.

Пунктом 10.11. договору №1304 передбачено, що у разі припинення або розірвання цього договору майно протягом трьох робочих днів Орендар повертає Балансоутримувачу за погодженням з Орендодавцем. У разі, якщо Орендар затримав повернення майна, він несе ризик його випадкового знищення або випадкового пошкодження.

Згідно п.1.1. договору №57/в Балансоутримувач забезпечує обслуговування, експлуатацію та ремонт будівлі, а також здійснює утримання прибудинкової території, а Орендар бере участь у витратах Балансоутримувача пропорційно до займаної ним площі в цій будівлі.

Відповідно до п.1.2. договору №57/в орендар користується загальною площею 76,3 кв. м (в тому числі площа загального користування 17,6 кв. м).

Пунктом 2.1.2. договору №57/в передбачено, що балансоутримувач зобов`язується щомісячно виписувати Орендарю рахунки за спожиті комунальні та інші послуги на основі рахунків, виставлених Балансоутримувачу постачальниками енергоносіїв та суб`єктами господарювання, що надають інші послуги. Вартість визначена в базовому розрахунку витрат на утримання орендованого приміщення приведена в Додатку, який є невід`ємною і складовою частиною Договору.

Згідно п. 2.2.10 договору №57/в орендар зобов`язується не пізніше передостаннього робочого дня звітного місяця вносити плату за комунальні та інші послуги на розрахунковий рахунок ОСОБА_1 згідно з виставленим рахунком.

Відповідно до п.3.1.2. договору №57/в Балансоутримувач будівлі має право Стягнути в установленому порядку прострочену заборгованість по платежах , що наведені в п 2.2.10 Договору.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В силу ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч.ч. 1, 7 ст.193 ГК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язань відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Відповідно до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 759 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно ст.762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до ч.3 ст.18 Закону України Про оренду державного та комунального майна орендар зобов`язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі. Частина 1 статті 19 цього ж Закону передбачає, що орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

14.03.2022 листом № 11-06-201 орендодавець повідомив орендаря про відмову від договору оренди. Зазначений лист отримано орендарем 16.03.2022, тому саме з цієї дати, відповідно до пункту 10.9 Договору 1304, достроково розірвано Договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 1304 від 28.08.2019.

20 жовтня 2022р. відповідач (Орендар) передав, а позивач (Балансоутримувач) з відома РВ ФДМ України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях (Орендодавця) прийняв із строкового платного користування нерухоме майно, що належить до державної власності (предмет оренди), про що сторонами підписаний Акт повернення з оренди майна, що належить до державної власності.

Згідно з додатком до Акта повернення з оренди майна, що належить до державної власності Анкети про стан майна і розрахунків за договором оренди, станом на 30.09.2022р. заборгованість орендаря зі сплати частини орендної плати, яка підлягає сплаті Балансоутримувачу складала 20153грн. 07коп.; зі сплати платежів за договором про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання Майна та надання комунальних послуг Орендарю 14234грн. 37коп.

Згідно примітки ** - нарахування орендної оплати балансоутримувачу за жовтень 2022 року буде здійснено у листопаді 2022 року із врахуванням індексу інфляції за жовтень 2022 року; нарахування відшкодування комунальних витрат за жовтень 2022 року буде здійснено у листопаді 2022 року.

Акт повернення з оренди майна, що належить до державної власності та Анкета про стан майна і розрахунків за договором оренди підписані Орендарем, Балансоутримувачем та Орендодавцем без зауважень.

Як зазначає позивач, орендна плата та відшкодування витрат на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг сплачувались відповідачем з порушенням умов договорів.

Згідно розрахунку позивача, станом на 31.10.2022р., заборгованість відповідача перед Балансоутримувачем з орендної плати, відшкодування витрат на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг складає 35967грн. 30коп. Зокрема, згідно договору оренди нерухомого майна від 27.08.2019р. №1304 19626грн. 38коп. за січень-жовтень 2022р.; згідно договору про відшкодування витрат на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг від 28.08.2019р. №57/в 16340грн. 92коп. за листопад-грудень2021р. та січень-жовтень 2022р.

На день розгляду спору заборгованість відповідача перед позивачем по орендній платі за договором оренди нерухомого майна від 27.08.2019р. №1304 складає 19626грн. 38коп. (згідно розрахунку позивача). Дана заборгованість відповідачем не оспорена, є підставною та підлягає до стягнення.

Проте, заборгованість згідно договору про відшкодування витрат на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг від 28.08.2019р. №57/в за листопад-грудень 2021р. та січень-жовтень 2022р. у розмірі 16340грн. 92коп. позивачем не підтверджена. В матеріалах справи відсутні докази щодо виникнення цієї заборгованості саме у розмірі 16340грн. 92коп.

Позивачем не надано суду рахунків, які позивач (балансоутримувач) на підставі п.2.1.2 зобов`язувався щомісячно виписувати Орендарю за спожиті комунальні та інші послуги на основі рахунків, виставлених Балансоутримувачу постачальниками енергоносіїв та суб`єктами господарювання, що надають інші послуги.

Матеріали справи також не містять доказів направлення відповідачу претензій, долучених позивачем до позовної заяви.

В матеріалах справи є лише Анкета про стан майна і розрахунків за договором оренди, з якої вбачається, що станом на 30.09.2022р. заборгованість орендаря зі сплати платежів за договором про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання майна та надання комунальних послуг Орендарю складає 14234грн. 37коп.

Дана Анкета підписана Балансоутримувачем (позивачем) та Орендарем (відповідачем) без зауважень.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що підтавною є заборгованість орендаря зі сплати платежів за договором про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання майна та надання комунальних послуг Орендарю у розмірі 14234грн. 37коп. Дана заборгованість відповідачем не оспорена, підтверджена підписами сторін в Анкеті про стан майна і розрахунків за договором оренди та підлягає до стягнення. Отже, в частині стягнення 2106грн. 55коп заборгованості слід відмовити.

Позивач також просить стягнути з відповідача 7049грн. 27коп пені за несвоєчасну сплату оренди та платежів за договорами №1304 від 27.08.2019р. та №57/в від 28.08.2019р., згідно наданого позивачем розрахунку.

Відповідно до ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно ст.ст.230-232 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно ч.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 3.7. укладеного між сторонами договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №1304 від 27.08.2019р., визначено, що орендна плата перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до держбюджету та Балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення перерахування орендної плати.

Відповідно до п.2.2.10. договору №57/в при несвоєчасному внесенні плати, нараховується пеня в розмірі подвійної ставки Національного банку України від несплаченої суми наданих послуг за кожен день прострочки.

Суд, перевіривши розрахунки позивача, враховуючи вимоги ч.6 ст.232 ГПК України, встановив, що підставними є нарахування пені лише за шість місяців згідно договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №1304 від 27.08.2019р. у сумі 2672грн. 64коп.

В частині стягнення 4376грн. 63коп пені слід відмовити у зв`язку з нарахуванням позивачем пені за період більший ніж шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано за договором оренди №1304 від 27.08.2019р. та безпідставністю її нарахування за період 30.11.21 - 31.10.22. по договору №57/в від 28.08.2019р.

Частиною 4 ст.13 ГПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обгрунтованими, підставними та підлягають до задоволення частково.

Враховуючи положення ч.9 ст.129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору суд покладає на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст.86, 129, 202, 233, 236- 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Волинь.Правда (43025, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Шопена, буд. 12, ) на користь Головного управління статистики у Волинській області (43025, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Шопена, буд. 12, ) 36533грн 39коп (з яких: 19626грн. 38коп. заборгованості по орендній платі, 14234грн. 37коп. заборгованості по відшкодуванню витрат на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг, 2672грн. 64коп. пені), а також 2481грн. витрат по сплаті судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Північно- західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 02.02.2023.

Суддя О. Г. Слободян