ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 січня 2023 року Справа № 924/569/20

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Філіпова Т.Л. , суддя Бучинська Г.Б.

секретар судового засідання Дика А.І.

за участю представників сторін:
органу прокуратури - Безпалов А.В.

позивача - не з`явився

відповідача 1 - не з`явився

відповідача 2 - не з`явився

третіх осіб - не з`явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Зарус-Інвест" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 17.08.2022, повний текст складено 18.08.2022, у справі №924/569/20 (суддя Вибодовський О.Д.)

за позовом Керівника Кам`янець-Подільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Староушицької селищної ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Зарус-Інвест"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Еко-Граунд"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Форк", ОСОБА_1

про витребування у Товариства з обмеженою відповідальністю "Зарус-Інвест", та Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Еко-Граунд", , на користь держави в особі Староушицької селищної ради, Кам"янець - Подільського району, Хмельницької області земельну ділянку з кадастровим номером 0:03:003:0065, загальною площею 2 га, що розташована за межами населених пунктів Староушицької селищної ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, в координатах, межах та конфігурації, що була передана відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області від 17.10.2017 №22-20742-СГ Ланцову Д.В.;

скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно державну реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Зарус-Інвест" на земельні ділянки з кадастровими номерами :03:003:0169, :03:003:0170 та права оренди Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Еко-Граунд", припинивши право власності ТзОВ "Зарус-Інвест" та право оренди ТзОВ "Агро-Еко-Граунд" на ці земельні ділянки;

скасування у Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельних ділянок з кадастровими номерами :03:003:0169 та :03:003:0170.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 17.08.2022 у справі №924/569/20 позов задоволено частково. Витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю "Зарус-Інвест", на користь держави в особі Староушицької селищної ради, Кам"янець - Подільського району, Хмельницької області земельну ділянку з кадастровим номером 0:03:003:0065, загальною площею 2 га, що розташована за межами населених пунктів Староушицької селищної ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, в координатах, межах та конфігурації, що була передана відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області від 17.10.2017р. №22-20742-СГ Ланцову Д.В. Скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно державну реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Зарус-Інвест" на земельні ділянки з кадастровими номерами :03:003:0169, :03:003:0170, припинивши право власності ТзОВ "Зарус-Інвест" на ці земельні ділянки. Скасовано у Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельних ділянок з кадастровими номерами :03:003:0169 та :03:003:0170. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Зарус-Інвест" (м. Київ, вул. Мала Житомирська, 9-Б, ) на користь Хмельницької обласної прокуратури (м. Хмельницький, провулок Військоматський, 3, , р/р UA 0002814, в ДКСУ м. Київ, МФО 820172, код класифікації видатків бюджету 2800) 4 204,00 грн. (чотири тисячі двісті чотири гривні 00 копійок) - витрат по оплаті судового збору. Видано наказ. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судом першої інстанції рішенням Товариство з обмеженою відповідальністю "Зарус-Інвест" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Хмельницької області від 17.08.2022 у справі №924/569/20; рішення Господарського суду Хмельницької області від 17.08.2022 у справі №924/569/20 скасувати в частині:

- скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Зарус-Інвест" на земельні ділянки з кадастровими номерами :03:003:0169, :03:003:0170;

- скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельних ділянок з кадастровими номерами :03:003:0169, :03:003:0170 та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог керівника Кам`янець-Подільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Староушицької селищної ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області в частині:

- скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Зарус-Інвест" на земельні ділянки з кадастровими номерами :03:003:0169, :03:003:0170;

- скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельних ділянок з кадастровими номерами :03:003:0169, :03:003:0170.

Стягнути з позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Зарус Інвест" судові витрати.

Апелянт зазначає, що у Господарського суду Хмельницької області були відсутні підстави для задоволення позову у зв`язку із обранням позивачем неналежного способу захисту.

Також вказує, що приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції прийняв судове рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі - ТзОВ "Еко-Агро-Ритм", яке здійснює обробіток даних земельних ділянок згідно договору оренди, що відповідно до ч. 3 ст. 277 є обов`язковою підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Листом Північно-західного апеляційного господарського суду №924/569/20/5920/22 від 02.11.2022 витребувано матеріали справи №924/569/20 з Господарського суду Хмельницької області. 07.11.2022 матеріали справи №924/569/20 надійшли на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 06.12.2022 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Зарус-Інвест" строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Хмельницької області від 17.08.2022 у справі №924/569/20; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Зарус-Інвест" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 17.08.2022 у справі №924/569/20; зупинено дію рішення Господарського суду Хмельницької області від 17.08.2022 у справі №924/569/20: розгляд справи призначено на 12.01.2023 об 14:30 год.

Запропоновано позивачу та прокурору у строк до 26.12.2022 надати суду відзив на апеляційну скаргу та докази надсилання копії відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Запропоновано відповідачу-2 та третім особам у строк до 26.12.2022 надати суду письмові пояснення з приводу поданої апеляційної скарги та докази надсилання копії таких поянень та доданих до них документів іншим учасникам справи.

Роз`яснено учасникам справи право участі особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, передбачене статтею 197 Господарського процесуального кодексу України.

Копію ухвали направлено прокурору та відповідачам 1, 2 на електронні адреси, відомості про які наявні в матеріалах справи, позивачу та третім особам - рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 123, т.2).

12.01.2023 на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від заступника керівника Кам`янець-подільської окружної прокуратури надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Зарус-Інвест" строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Хмельницької області від 17.08.2022 у справі №924/569/20, в якому останній вважає оскаржуване рішення місцевого господарського суду законним та обгрунтованим, а тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

12.01.2023 у зв`язку із відрядженням судді - члена колегії Філіпової Т.Л. з 10 січня 2023 року по 13 січня 2023 року включно судове засідання у справі №924/569/20, яке призначене на 12.01.2023 об 14:30 год. - не відбулось.

У зв`язку з тим, що відпали обставини, які унеможливили проведення судового засідання, апеляційна скарга повторно призначена до розгляду ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.01.2023 на 31.01.2023 об 15:00 год.

Позивач, відповідач-2 та треті особи не скористались своїм процесуальним правом на подання відзиву та письмових пояснень з приводу поданої апеляційної скарги.

В судове засідання 31.01.2023 з`явився прокурор, який заперечив доводи, викладені в апеляційній скарзі та надав усні пояснення щодо суті спору.

Інші учасники справи в судове засідання належних представників не направили, клопотань про причини їх відсутності до суду не надходило.

Відповідно до норм ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка у судове засідання сторін, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи, оскільки визначальним є не явка представників, а достатність матеріалів справи для ухвалення рішення у справі.

Відповідно до ст.ст. 269, 270 ГПК України, апеляційна інстанція переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції, заслухавши пояснення прокурора, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.

Під час дослідження матеріалів справи апеляційним судом встановлено наступне.
Наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 17.10.2017 №22-20742-СГ затверджено документацію із землеустрою, надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2 га (кадастровий номер :03:003:0065) для ведення особистого селянського господарства.

На підставі зазначеного наказу 21.10.2017 зареєстровано право власності на вказану земельну ділянку.

У подальшому, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 26.10.2017 право власності на зазначену земельну ділянку за ОСОБА_1 припинено та 26.10.2017 зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю "Форк".

Відповідно до інформації Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області шляхом об`єднання земельних ділянок, в тому числі з кадастровим номером :03:003:0065, утворено земельну ділянку з кадастровим номером номером :03:003:0156 площею 73,6956 га на підставі технічної документації із землеустрою щодо об`єднання земельних ділянок від 30.10.2017, розробленої ТОВ "Інститут землеустрою "ПРАВО НА ЗЕМЛЮ" за заявою ТзОВ "Форк".

08.11.2017 реєстратором Комунального підприємства "Подільський реєстраційний центр" Сахновецької селищної ради Старокостянтинівськогго району Хмельницької області Савченко М.Д., право власності на новоутворену земельну ділянку зареєстровано за ТзОВ "Форк".

14.12.2017 на підставі договору купівлі-продажу право власності па земельну ділянку :03:003:0156 площею 73,6956 га за ТзОВ "Форк" припинено та зареєстровано за ТзОВ "Зарус-Інвест".

03.01.2018 об`єкт нерухомого майна - земельну ділянку з кадастровим номером :03:003:0156 площею 73,6956 га поділено, право власності зареєстрованої 07.03.2018 та утворено земельні ділянки з кадастровими номерами :03:003:0169 та :03:003:0170 площею 71 га та 2,6956 га відповідно зареєстровано за ТзОВ "Зарус-Інвест".

Станом на дату подання позову земельні ділянки із кадастровими номерами :03:003:0169 та :03:003:0170 площею 71 га та 2,6956 га на підставі договору оренди землі від 13.03.2018 перебувають в оренді ТзОВ "Агро-Еко-Граунд", , (рішення державного реєстратора КП "Подільський реєстраційний центр" Сахновецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області Панасюк Н.К. від 16.03.2018), що підтверджується копіями інформаційних довідок.

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 29.10.2019 справа №676/159/19 визнано недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 17.10.2017 №22-20742-СГ, яким затверджено проект землеустрою та надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2га (кадастровий помер 0:03:003:0065) для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за межами населених пунктів Староушииької сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області.

Згідно Державного реєстру речових прав па нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, ОСОБА_1 (РНОКПП) на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 09.08.2017 №10-14175/15-17-сг отримав у приватну власність (право зареєстрованої 07.08.2017) земельну ділянку площею 2 га (кадастровий номер :04:005:0007) для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Келеннівеької сільської ради, Сквирського району, Київської області.

Зазначене підтверджує, що ОСОБА_1 на час отримання спірної земельної ділянки (наказ від 17.10.2017 №22-20742-СГ) вже використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання (наказ від 09.08.2017 № 10-14175/15-17-сг).

Таким чином, всупереч вимог ст.ст. 116, 118, 121 Земельного кодексу України, ОСОБА_1 при зверненні до Головного управління Держтеокадастру у Хмельницькій області із заявою, надав недостовірну інформацію про те, що не використав право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянеького господарства.

13.05.2020 Керівник Кам`янець-Подільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області звернувся до Господарськго суду Хмельницької області з вимогою про витребування у Товариства з обмеженою відповідальністю "Зарус-Інвест" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Еко-Граунд" на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області земельну ділянку з кадастровим номером 0:03:003:0065, загальною площею 2 га, що розташована за межами населених пунктів Староушицької селищної ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, в координатах, межах та конфігурації, що була передана відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області від 17.10.2017 № 22-20742-СГ ЛанцовуД.В.; скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно державну реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Зарус-Інвест" на земельні ділянки з кадастровими номерами :03:003:0169, :03:003:0170 та права оренди Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Еко-Граунд" , припинивши право власності ТзОВ "Зарус-Інвест" та право оренди ТзОВ "Агро-Еко-Граунд" на ці земельні ділянки; скасування у Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельних ділянок з кадастровими номерами :03:003:0169 та :03:003:0170.

В обгрунтування позовних вимог прокурор вказує на те, що земельна ділянка з кадастровим номером 0:03:003:0065, площею 2 га, що знаходиться за межами населених пунктів Староушицької селищної ради Кам`янець-Подільського району, вибула із земель державної власності внаслідок незаконного використання ОСОБА_1 права на повторну безоплатну приватизацію земельних ділянок одного виду використання, тобто поза волею власника цих земельних ділянок - держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, з грубим порушенням вимог чинного законодавства.

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 17.08.2022 у справі №924/569/20 позов задоволено частково. Витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю "Зарус-Інвест" на користь держави в особі Староушицької селищної ради, Кам"янець - Подільського району, Хмельницької області земельну ділянку з кадастровим номером 0:03:003:0065, загальною площею 2 га, що розташована за межами населених пунктів Староушицької селищної ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, в координатах, межах та конфігурації, що була передана відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області від 17.10.2017 №22-20742-СГ Ланцову Д.В. Скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно державну реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Зарус-Інвест" на земельні ділянки з кадастровими номерами :03:003:0169, :03:003:0170, припинивши право власності ТзОВ "Зарус-Інвест" на ці земельні ділянки. Скасовано у Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельних ділянок з кадастровими номерами :03:003:0169 та :03:003:0170.

Місцевий господарський суд вказав, що оскільки спірна земельна ділянка вибула з державної власності на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 17.10.2017 №22-20742-СГ, скасованого у судовому порядку згідно рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 29.10.2019 №676/159/19 через його незаконність, суд прийшов до висновку, що волі держави на таке вибуття не було.

Окрім того, суд першої інстанції зауважив, що право оренди земельних ділянок з кадастровими номерами :03:003:0169 площею 71 га, номер запису 46918147, та :03:003:0170 площею 2,6956 га, номер запису 46918084, перейшло до ТзОВ "Еко-Агро-Ритм", код: 44630559, таким чином, станом на дату прийняття даного рішення ТзОВ "Агро-Еко-Граунд", с. Колодіївка, Кам`янець-Подільського району, Хмельницької області не являється стороною у даній справі. З цих мотивів місцевим господарським судом позов задоволено частково.

Даний спір пов`язаний із реалізацією прокурором повноважень згідно зі статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", зокрема представництва інтересів держави у суді.

Згідно ч. 2 ст. 2 ЦК України одним з учасників цивільних відносин є держава Україна, яка відповідно до статей 167, 170 ЦК України набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом, та діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ч. 3 ст. 4 ГПК України до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Статтею 53 ГПК України визначено участь у судовому процесі органів та осіб, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Так, відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених ст. 174 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Положення п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України "Про прокуратуру".

Так, відповідно до частини першої, абзацу першого частини третьої та абзацу першого частини четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Про необхідність обґрунтування прокурором підстав представництва у суді зазначено й у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц.

Аналіз положень частин третьої-п`ятої статті 53 ГПК України у взаємозв`язку зі змістом частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави вважати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження; 2) у разі відсутності такого органу.

Отже, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень. При цьому, щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом таких підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Предметом позову у даній справі є вимоги керівника Кам`янець-Подільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області про витребування у Товариства з обмеженою відповідальністю "Зарус-Інвест" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Еко-Граунд" на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області земельну ділянку з кадастровим номером 0:03:003:0065, загальною площею 2 га, що розташована за межами населених пунктів Староушицької селищної ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, в координатах, межах та конфігурації, що була передана відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області від 17.10.2017 № 22-20742-СГ Ланцову Д.В.; скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно державну реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Зарус-Інвест" на земельні ділянки з кадастровими номерами :03:003:0169, :03:003:0170 та права оренди Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Еко-Граунд" , припинивши право власності ТзОВ "Зарус-Інвест" та право оренди ТзОВ "Агро-Еко-Граунд" на ці земельні ділянки; скасування у Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельних ділянок з кадастровими номерами :03:003:0169 та :03:003:0170.

Прокурор зазначає, що при виконанні повноважень, передбачених ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", встановлено наявність підстав для представництва інтересів держави під час використання майна, що належить до комунальної власності.

В обгрунтування підстав для представницва прокурор вказує, що існує ризик відчуження земельних ділянок. Незаконне вибуття з державної власності земельних ділянок призводить до їх поділу та/або об`єднання з присвоєнням їм кадастрових номерів, зміною інших характеристик, що в подальшому унеможливлює повноту захисту права власності чи інших майнових прав у визначений цивільним законодавством спосіб.

Листом від 16.09.2019 за вих.№05/2-278 вих.-19 Заступник прокурора Хмельницької області звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області з проханням надати інформацію чи пред`явлено Управлінням позови з метою витребування (повернення) земельних ділянок (в т.ч. з кадастровим номером 0:03:003:0065) з незаконного володіння.

30.09.2020 Головним управлінням Держгеокадастру у Хмельницькій області надано відповідь за вих.№10-22-0.6-5750/2-19, що ним не подано позову до суду відносно земельної ділянки з вказаним кадастровим номером.

Листом від 11.12.2019 за вих.№90-1871 вих.-19 Заступник керівника Кам`янець-Подільської місцевої прокуратури звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області з проханням повідомити про заходи, які вжито Управлінням з метою повернення земельних ділянок (в т.ч. з кадастровим номером 0:03:003:0065) з незаконного володіння, державної реєстрації прав на них за державою.

23.12.2019 Головним управлінням Держгеокадастру у Хмельницькій області надано відповідь за вих.№10-22-0.6-7613/2-19, про те, що ним не подано позову до суду відносно земельної ділянки з вказаним кадастровим номером.

Відтак, маючи відповідні правомочності для звернення до суду, прокурор звернувся з даним позовом.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

В розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Під захистом права розуміється державна примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути виражений як концентрований вираз змісту (суті) державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в іншій спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 4 статті 122 Земельного кодексу України (в редакції чинній станом на 17.10.2017), центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

За змістом частини 1 статті 317, частини 1 статті 319, частини 1 статті 321 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

До позовів про права на нерухоме майно у контексті частини третьої статті 16 ГПК України, відносяться позови щодо захисту речових прав на нерухоме майно, як то: віндикаційний - про витребування власником свого майна від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 Цивільного кодексу України); негаторний - про усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпорядження своїм майном (стаття 391 ЦК України); про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (стаття 392 того ж Кодексу) тощо.

Предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально визначеного майна, до особи, яка незаконно фактично володіє цим майном, про повернення його із чужого незаконного володіння.

Зміст приписів статті 388 Цивільного кодексу України свідчить, що предмет віндикаційного позову становить вимога неволодіючого майном власника до незаконно володіючого цим майном не власника про повернення індивідуально-визначеного майна з чужого незаконного володіння. Предметом доказування у справах за такими позовами становлять обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна з чужого незаконного володіння, як то факти, що підтверджують право власності на витребуване майно, вибуття його з володіння позивача, перебування його в натурі у відповідача та інше. Власник вправі витребувати своє майно від особи, у якої воно фактично знаходиться у незаконному володінні.

З вимогою про витребування майна з чужого незаконного володіння за правилами як статті 387 так і статті 388 Цивільного кодексу України, може звертатися лише особа, яка є власником майна, чи належним його володільцем. Відтак, до кола предмету доказування в даному випадку входить доведення належності позивачу на праві власності або володіння, за законом чи договором, спірного нерухомого майна.

Належність спірної земельної ділянки з кадастровим номером :03:003:0065 до державної власності підтверджується інформаційними довідками з Державного реєстру прав, витягами з Державного земельного кадастру, даними Публічної кадастрової карти, а також державним актом про право постійного користування Державним підприємством "Староушицьке" земельною ділянкою державної форми власності.

Відповідно до частини 4 статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З дослідженого апеляційним господарським судом встановлено, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 17.10.2017 №22-20742-СГ затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність зі зміною виду цільового призначення в межах категорії земель за основним цільовим призначенням землі сільськогосподарського призначення (кадастровий номер :03:003:0065). Змінено вид цільового призначення земельної ділянки з "для ведення фермерського господарства (01.02)" на "для ведення особистого селянського господарства (01.03)". Надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2 га (кадастровий номер :03:003:0065) та передано йому у власність для ведення особистого селянського господарства.

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 29.10.2019 у справі №676/159/19 визнано недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 17.10.2017 №22-20742-СГ, яким затверджено проект землеустрою та надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2 га (кадастровий помер 0:03:003:0065) для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за межами населених пунктів Староушииької сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області.

Зазначеним судовим рішенням встановлено, що всупереч положень ст.ст. 116, 121 Земельного кодексу України громадян ОСОБА_1 двічі скористався своїм правом на безоплатну приватизацію земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства.

Колегією суддів з матеріалів справи встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 26.10.2017 право власності на зазначену земельну ділянку за ОСОБА_1 припинено та 26.10.2017 зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю "Форк". В зв`язку з об`єднанням земельних ділянок, в тому числі з кадастровим номером :03:003:0065, 30.10.2017 такий об`єкт нерухомого майна як земельна ділянка з кадастровим номером :03:003:0065 закрито та утворено земельну ділянку з кадастровим номером номером :03:003:0156 площею 73,6956 га..

Відповідно до інформаційної довідки №190129574 від 25.11.2019 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, 15.12.2017 проведена державна реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером :03:003:0156, площею 73,6956 га, (до складу якої увійшла спірна земельна ділянка) власником визначено ТОВ "Форк".

В подальшому на підставі договору купівлі - продажу від 14.12.2017 право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано за ТОВ "Зарус - Інвест".
07.03.2018 в результаті поділу земельної ділянки :03:003:0156 проведено державну реєстрацію земельних ділянок з кадастровим номером :03:003:0169 площею 71 га та з кадастровим номером :03:003:0170 площею 2,6956 га., власник даних земельних ділянок - ТОВ "Зарус-Інвест".

На підставі договору оренди землі від 13.03.2018, укладеного між ТОВ "Агро-Еко-Граунд" та ТОВ "Зарус-Інвест", земельні ділянки із кадастровими номерами :03:003:0169 та :03:003:0170 площею 71 га та 2,6956 га перебувають в оренді ТзОВ "Агро-Еко-Граунд".

З вищевикладених обставин чітко вбачається ряд послідовних дій щодо отримання у приватну власність з державної власності земельної ділянки, з одночасним вчиненням дій щодо унеможливлення подальшого повернення такої земельної ділянки (об`єднання та поділ земельних ділянок з метою присвоєння нових кадастрових номерів, зміна їх конфігурацій), площею 2 га.

Враховуючи, що земельна ділянка з кадастровим номером :03:003:0065 на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 17.10.2017 №22-20742-СГ, визнаного недійсним в судовому порядку через незаконність, вибула з власності держави поза волею належного розпорядника землі, що встановлено судовим рішенням, яке набрало законної сили, висновок місцевого господарського суду про відсутність волі держави на вибуття з її володіння такої земельної ділянки та порушення вказаним прав держави є вірним.

У статті 330 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

У відповідності до статті 387 Цивільного кодексу України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом (пункт 3 частини першої статті 388 Цивільного кодексу України).

Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 Цивільного кодексу України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право не є ефективним способом захисту права власника (пункт 147 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №183/1617/16).

Так, наявність зареєстрованих у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності на земельні ділянки з кадастровими номерами :03:003:0169 та :03:003:0170 за ТОВ "Зарус Інвест" порушує права позивача (держави в особі Староушицької селищної ради) як власника земельної ділянки з кадастровим номером :03:003:0065, яка увійшла до складу двох вищевказаних земельних ділянок.

Оскільки спірна земельна ділянка з кадастровим номером :03:003:0065 втратила статус окремого об`єкта, так як вона була об`єднана з іншими земельними ділянками, а потім поділена і увійшла до їх складу, жодних прав на неї не зареєстровано у Державному реєстрі прав, а відповідні розділи та реєстраційні справи, згідно п. 2 ч. 1, ч. 3. ч. 4 ст. 14 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" закриті внаслідок реєстрації права власності на об`єднану земельну ділянку, а потім на поділені, самостійно наразі ця земельна ділянка не належить на праві власності відповідачу.

Колегія суддів звертає увагу, що у пункті 56 постанови від 29 травня 2019 року у справі №367/2022/15-ц Велика Палата Верховного Суду зауважила, що з огляду на приписи статей 387 і 388 Цивільного кодексу України помилковими є висновки суду першої інстанції щодо неможливості витребування власником земельних ділянок, які були поділені та/або об`єднані. Формування земельних ділянок їх володільцем, зокрема, внаслідок поділу та/або об`єднання, з присвоєнням їм кадастрових номерів, зміною інших характеристик не впливає на можливість захисту права власності чи інших майнових прав у визначений цивільним законодавством спосіб.

Задоволення вимоги про витребування майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника.

При розгляді даної справи, колегією суддів враховано правові позиції, викладені Верховним Судом у складі колегії суддів судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у постанові від 10.12.2021 у справі №924/454/20 відповідно до яких право держави витребувати земельну ділянку, належну до земель сільськогосподарського призначення, з огляду на доведену незаконність і безпідставність вибуття цієї земельної ділянки з власності держави становить пропорційне втручання у право власності ТОВ "Зарус-Інвест" з дотриманням рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства) та інтересами особи, яка зазнала такого втручання.

Судова палата у справі №924/454/20 зазначила, що в цьому випадку суди попередніх інстанцій з огляду на положення статей 387 та 388 Цивільного кодексу України дійшли правильного висновку щодо можливості витребування власником (державою) земельних ділянок, які були поділені та/або об`єднані, а формування земельних ділянок їх володільцем, зокрема, внаслідок поділу та/або об`єднання, з присвоєнням їм кадастрових номерів, зміною інших характеристик не впливає на можливість захисту права власності чи інших майнових прав у визначений цивільним законодавством спосіб.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 1 Земельного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Використання власності на землю не може завдавати шкоди правам і свободам громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Колегія суддів враховує, що право держави витребувати земельну ділянку, належну до земель сільськогосподарського призначення, з огляду на доведену незаконність і безпідставність вибуття цієї земельної ділянки з власності держави становить пропорційне втручання у право власності ТОВ "Зарус-Інвест" з дотриманням рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства) та інтересами особи, яка зазнала такого втручання.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що місцевий суд дійшов правильного висновку щодо можливості захисту прав власника (держави) на земельну ділянку у спосіб обраний прокурором.

Обираючи ефективний спосіб захисту порушених прав позивача, який повинен забезпечити їх поновлення, слід дійти висновку про те, що вимога про скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності відповідача є похідною і взаємопов`язаною із вимогою про витребування у даній справі у ТОВ "Зарус-Інвест" земельної ділянки з кадастровим номером :03:003:0065, яка незаконно вибула з комунальної власності і увійшла до складу земельних ділянок з кадастровими номерами :03:003:0169 та :03:003:0170.

Колегія суддів вважає, що задоволення лише віндикаційного позову шляхом витребування спірної земельної ділянки з кадастровим номером :03:003:0065 в межах та конфігурації, визначених у наказі Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області від 17.10.2017 №22-20742-СГ не призведе до повного відновлення порушеного права держави в особі Староушицької селищної ради, оскільки остання, як власник нерухомого майна, не зможе вчиняти щодо свого майна будь-які дії (володіти, користуватися та розпоряджатися), які не суперечать закону, у зв`язку з відсутністю державної реєстрації на вказане конкретно взяте майно, а тому таке рішення фактично не містить правових наслідків щодо ефективного вирішення спору.

Крім того, рішення суду про витребування майна від добросовісного набувача також не є підставою для здійснення реєстратором відповідних реєстраційних дій щодо проставлення відмітки про скасування державної реєстрації прав і відкриття закритого розділу державного реєстру прав та відповідної реєстраційної справи. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.03.2021 у справі №672/1790/18.

Колегією суддів враховується, що у випадку не скасування державної реєстрації права власності на земельні ділянки з кадастровими номерами :03:003:0169 та :03:003:0170, складовою частиною яких є спірна земельна ділянка з кадастровим номером :03:003:0065, реєстрація права власності держави на неї на підставі судового рішення про її витребування від відповідача буде неможливою, оскільки це призведе до існування одночасно права власності на спірну земельну ділянку двох власників (ТОВ "Зарус-Інвест" та держави в особі Староушицької селищної ради) як окремого об`єкта цивільних прав, так і права власності на неї у складі поділених земельних ділянок.

Враховуючи вищевикладене у спірних правовідносинах застосування такого способу захисту прав держави як витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння можливе лише разом із застосування такого способу захисту як скасування державної реєстрації права власності на земельні ділянки з кадастровими номерами :03:003:0169 та :03:003:0170, а також скасування державної реєстрації вказаних земельних ділянок.

Щодо доводів апелянта, що суд першої інстанції прийняв судове рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі - ТзОВ "Еко-Агро-Ритм", яке здійснює обробіток даних земельних ділянок згідно договору оренди, що відповідно до ч. 3 ст. 277 ГПК України є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, колегія суддів зазначає наступне.

До матеріалів справи прокуратуром області долучені витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, згідно яких право оренди земельних ділянок з кадастровими номерами :03:003:0169 площею 71 га, номер запису 46918147, та :03:003:0170 площею 2,6956 га, номер запису 46918084, перейшло до ТзОВ "Еко-Агро-Ритм", код: 44630559.

Колегією суддів враховується, що предметом спору у даній справі є захист прав власника майна від особи - нового власника, який набув це майно у незаконний спосіб.

Для вирішення віндикаційних вимог власника прокурором вірно сформований суб`єктний склад учасників справи.

Перебування в тимчасовому користуванні об`єкта спору на дату подання позову в однієї особи, а на дату винесення рішення - у іншої особи не є перешкодою для вирішення майнового спору між власниками землі.

Окрім того, за загальним правилом, унормованим ст. 770 ЦК України та ст. 32 Закону України "Про оренду землі" перехід права власності на орендоване майно не тягне за собою автоматичного припинення договору оренди такого майна.

Таким чином, встановлені місцевим судом обставини незаконного вибуття спірної земельної ділянки із власності держави, відсутність волі держави на вибуття з її володіння спірної земельної ділянки, вимоги прокурора про витребування спірної земельної ділянки від кінцевого набувача є обґрунтованими та такими, що правомірно задоволені місцевим судом.

Частиною 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року).

За таких обставин, колегія суддів вважає доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, безпідставними та документально необґрунтованими, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі судового рішення.

На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на апелянта.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 272, 273, 275, 276, 277, 278, 279, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Зарус-Інвест" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 17.08.2022, повний текст складено 18.08.2022, у справі №924/569/20 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду, відповідно до ст.ст. 287-291 ГПК України.

3. Справу №924/569/20 повернути до Господарського суду Хмельницької області.

Повний текст постанови складений "08" лютого 2023 р.

Головуючий суддя Розізнана І.В.

Суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Бучинська Г.Б.