ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2023м. ДніпроСправа № 904/4334/22

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Фещенко Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Стойчан В.В.

та представників:

від позивача: Муромцева О.Ф.;

від відповідача: Боголіп Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Дніпровська теплоелектроцентраль" (м. Кам`янське Дніпропетровської області)

до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (м. Київ) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (м. Дніпро)

про стягнення заборгованості за договором про надання послуги з постачання теплової енергії № 551т від 01.10.2020 у загальному розмірі 9 256 702 грн. 87 коп. (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 20.12.2022)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "Дніпровська теплоелектроцентраль" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій, на момент звернення з нею до суду, просило суд стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - відповідач) заборгованість за договором про надання послуги з постачання теплової енергії № 551т від 01.10.2020 у загальному розмірі 8 840 280 грн. 96 коп.

Ціна позову на момент звернення з ним до суду складалася з наступних сум:

- 7 336 775 грн. 10 коп. - основний борг;

- 1 312 189 грн. 86 коп. - інфляційні втрати;

- 191 316 грн. 00 коп. - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за договором про надання послуги з постачання теплової енергії № 551т від 01.10.2020 в частині повного та своєчасного розрахунку за поставлену позивачем в період з листопада 2020 року по березень 2022 року теплову енергію, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 7 336 775 грн. 10 коп. На підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з лютого 2021 року по листопад 2022 року у сумі 1 312 189 грн. 86 коп., а також 3% річних за загальний період прострочення з 21.01.2021 по 07.11.2022 у сумі 191 316 грн. 00 коп.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою суду від 28.11.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 20.12.2022.

Від позивача засобами електронного зв`язку надійшло клопотання (вх. суду № 41692/22 від 30.12.2022), в якому він просив суд надати можливість його представнику прийняти участь у судовому засіданні 20.12.2022 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів системі відеоконференцзв`язку "EasyCon".

Згідно з інформацією, наданою відділом інформаційно-технічного забезпечення Господарського суду Дніпропетровської області, 20.12.2022 о 12:40 год. була відсутня технічна можливість провести судове засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення за допомогою системи EasyCon, у зв`язку з наявністю справ, призначених до розгляду у залах Господарського суду Дніпропетровської області на 20.12.2022 о 12:40 год. (зайнятістю залів судових засідань обладнаних відповідними технічними засобами).

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 02.12.2022 позивачу було відмовлено у задоволенні клопотання про участь у судовому засіданні 20.12.2022 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог (вх. суду №44919/22 від 20.12.2022) та заява про виправлення помилки в прохальній частині заяви про збільшення розміру позовних вимог (вх. суду № 44595/22 від 20.12.2022), в яких він просив суд стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" заборгованість за договором про надання послуги з постачання теплової енергії № 551т від 01.10.2020 у загальному розмірі 9 256 702 грн. 87 коп., яка складається з наступних сум:

- 7 336 775 грн. 10 коп. - основний борг;

- 1 720 372 грн. 77 коп. - інфляційні втрати;

- 199 555 грн. 00 коп. - 3% річних.

В обґрунтування поданої заяви позивач вказував на те, що ним у позовній заяві здійснено помилкове посилання на умови договору, у зв`язку з чим невірно розраховані інфляційні втрати на 3% річних, тому, здійснивши перерахунок, позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з січня 2021 року по листопад 2022 року у сумі 1 720 372 грн. 77 коп., а також 3% річних за загальний період прострочення з 21.12.2020 по 09.12.2022 у сумі 199 555 грн. 00 коп.

Від відповідача надійшла заява (вх. суду № 44835/22 від 20.12.2022), в якій він просив суд відкласти підготовче засідання, з метою надання часу для мирного врегулювання спору.

У підготовче засідання 20.12.2022 з`явився представник позивача, представник відповідача у вказане засідання не з`явився, при цьому судом було враховано наявність заяви відповідача про відкладення підготовчого засідання, яка була задоволена судом.

У вказаному судовому засіданні судом також розглянуто заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог та заяву про виправлення помилки в прохальній частині заяви про збільшення розміру позовних вимог.

Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання.

Оскільки заява про збільшення розміру позовних вимог подана позивачем з додержанням вимог статті 46 Господарського процесуального кодексу України, суд приймає її до розгляду.

Також, судом було відзначено, що матеріали справи не містять відзиву на позовну заяву.

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 20.12.2022 підготовче засідання було відкладено до 10.01.2023.

Від позивача засобами електронного зв`язку надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог (вх. суду № 45374/22 від 23.12.2022), зміст якої аналогічний тому, що раніше надійшла до суду (вх. суду № 44919/22 від 20.12.2022).

Від позивача за допомогою електронного зв`язку надійшло клопотання (вх. суду №46235/22 від 28.12.2022), в якому він просив суд надати можливість його представнику прийняти участь у наступному судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів системі відеоконференцзв`язку "EasyCon".

Згідно з інформацією, наданою відділом інформаційно-технічного забезпечення Господарського суду Дніпропетровської області, 10.01.2023 об 11:10 год. була відсутня технічна можливість провести судове засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення за допомогою системи EasyCon, у зв`язку з наявністю справ, призначених до розгляду у залах Господарського суду Дніпропетровської області на 10.01.2022 об 11:10 год. (зайнятістю залів судових засідань обладнаних відповідними технічними засобами).

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 29.12.2022 у задоволенні клопотання позивача про участь у судовому засіданні 10.01.2022 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду було відмовлено.

Від відповідача засобами електронного зв`язку та безпосередньо до суду надійшов відзив на позовну заяву (вх. суду № 589/23 від 05.01.2023, № 1144/23 від 10.01.2023), в якому він просить суд поновити строк на подачу відзив у на позовну заяву та відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача основного боргу, інфляційних втрат та 3% річних за договором про надання послуги з постачання теплової енергії № 551т від 01.10.2020 у загальному розмірі 8 840 280 грн. 96 коп., посилаючись на таке:

- договір, на який посилається позивач, не укладався, у зв`язку з чим у відповідача відсутні договірні зобов`язання та правові підстави для оплати теплової енергії відповідно до позовних вимог позивача;

- на підтвердження факту споживання відповідачем теплової енергії на потреби опалення приміщення з листопада 2020 року позивачем надаються акти про постачання теплової енергії за спірний період, однак слід звернути увагу, що вказані акти не підписані споживачем, а отже не можуть бути належним доказом на підтвердження споживання відповідачем теплової енергії;

- в даному випадку позивачем не доведено належними доказами обсяги споживання теплової енергії за спірний період;

- при вирішенні позовних вимог в частині відшкодування 3% річних та інфляційних втрат відповідач просить суд врахувати, що Акціонерне товариство "Українська залізниця" у воєнний час працює в особливому режимі роботи, здійснюючи військові перевезення залізничним транспортом. Зокрема, особливий режим роботи передбачає забезпечення пропускної спроможності залізничної мережі та відповідного рухомого складу, в першу чергу, для потреб оборони, зокрема, перевезення військових, вантажів для потреб ЗСУ, інших, утворених відповідно до законів України, військових формувань, а також медичних вантажів та вантажів гуманітарної допомоги в основних напрямках, визначених Генеральним штабом Збройних Сил України. Із урахуванням специфіки таких перевезень, вони, звичайно, здійснюються з метою захисту держави Україна від загарбницького нападу російської федерації у воєнний час позапланово та за відсутності можливості у АТ "Укрзалізниця" невиконання відповідних рішень Міністерства оборони України, військового командування про зобов`язання перевезти той або інший вантаж у зазначені ними строки та визначені дати. Відповідні факти є загальновідомими обставинами, а отже, в силу приписів частини 3 статті 75 Господарського процесуального кодексу України не потребують доказування. Відповідач зазначає, що після початку військових дій комерційні перевезення значно скоротились, а в деяких регіонах повністю припинились. За наявності обставин, коли залізниця виконує завдання з перевезення військових та військових вантажів у позаплановому терміновому режимі, отримання грошових коштів здійснюється зі значним відстроченням платежів, тому відповідач несе збитки для виконання таких завдань при одночасному значному зменшенні доходу від здійснення своєї основної підприємницької діяльності. Враховуючи необхідність понесення затрат залізницею на утримання рухомого складу, в тому числі, яким здійснюються військові перевезення, перевезення медичних вантажів та вантажів гуманітарної допомоги в основних напрямках, визначених Генеральним штабом Збройних Сил України, у справному стані, проходження його планово-попереджувального ремонту та технічного обслуговування. При цьому, позбавлення оборотних грошових коштів АТ "Українська залізниця" як стратегічного та надійного перевізника військових вантажів підриває безпеку держави, щодо забезпечення обороноздатності держави Україна;

- враховуючи майновий стан відповідача, зважаючи на те, що порушення зобов`язання зі сторони АТ "Укрзалізниця" не завдало збитків позивачу, відповідач просить суд зменшити розмір заявлених до стягнення інфляційних втрат та 3% річних.

У підготовче засідання 10.01.2023 з`явилися представники позивача та відповідача.

У вказаному засіданні судом було відзначено, що строк на подачу відповіді на відзив на позовну заяву не закінчився.

Враховуючи вказане, у судовому засіданні 10.01.2023 протокольно було оголошено перерву до 24.01.2023.

Від позивача за допомогою електронного зв`язку надійшло клопотання (вх. суду №2347/23 від 16.01.2023), в якому він просив суд надати можливість його представнику прийняти участь у наступному судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів системі відеоконференцзв`язку "EasyCon".

Згідно з інформацією, наданою відділом інформаційно-технічного забезпечення Господарського суду Дніпропетровської області, 24.01.2023 о 15:00 год. була відсутня технічна можливість провести судове засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення за допомогою системи EasyCon, у зв`язку з наявністю справ, призначених до розгляду у залах Господарського суду Дніпропетровської області на 24.01.2023 о 15:00 год. (зайнятістю залів судових засідань обладнаних відповідними технічними засобами).

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 18.01.2023 у задоволенні клопотання позивача про участь у судовому засіданні 24.01.2022 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду було відмовлено.

Від позивача засобами електронного зв`язку надійшли заперечення на відзив на позовну заяву (фактично, відповідь на відзив на позовну заяву) (вх. суду № 3101/23 від 20.01.2023, № 3104/23 від 20.01.2023), в яких він просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на таке:

- 01.10.2020 між Акціонерним товариством "Дніпровська теплоелектроцентраль", як виконавцем, та Акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", як споживачем, було укладено договір № 551т про надання послуги з постачання теплової енергії. Договір підписано уповноваженими особами сторін та засвідчено їх підписами та печатками. Вказаний факт є неспростовний. Копія відповідного договору додана до матеріалів справи та відповідає оригіналу, тому доводи відповідача щодо неукладення ним договору є безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу;

- відповідач порушив вимоги чинного законодавства та умови договору;

- не підписання відповідачем актів свідчить лише про порушення ним умов договору і не свідчить про факт неотримання послуг;

- відповідач не виконував обов`язків щодо оплати заборгованості ще до військової агресії російської федерації проти України та введення воєнного стану;

- період виникнення заборгованості стосується зобов`язань з листопада 2020 року по березень 2022 року, тоді як воєнний стан введено в Україні з 24.02.2022;

- підприємство позивача є стратегічно важливим у м. Кам`янське. Згідно з витягом з Наказу Міненерго від 07.09.2022 № 1-ДСЕ "Про затвердження Переліку об`єктів критичної інфраструктури паливно-енергетичного сектору критичної інфраструктури", АТ "Дніпровська ТЕЦ" визначено об`єктом критичної інфраструктури. Надання послуг теплопостачання має велике значення для економіки та промисловості, функціонування суспільства та безпеки населення міста, особливо в умовах воєнного стану. Ухилення від оплати послуг теплопостачання призводить до дестабілізації роботи підприємства та загрози припинення надання важливих соціальних послуг, що матиме наслідком створення надзвичайної ситуації техногенного характеру;

- звертаючись з вимогою про стягнення процентів річних та інфляційних втрат за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, позивач не повинен доводити розмір дійсних, майнових втрат, яких він зазнав, тому оцінка таких втрат кредитора, пов`язаних із затримкою розрахунку, не має на меті встановлення точного їх розміру;

- відповідачем не наведено обставин щодо наявності підстав для зменшення розміру неустойки, яка не перевищує суми основного боргу;

- в розумінні статті 549 Цивільного кодексу України до штрафних санкцій належать штраф та пеня. Інфляційні втрати та 3% річних не є штрафними санкціями.

У підготовче засідання 24.01.2023 з`явилися представники позивача та відповідача.

У вказаному засіданні представник відповідача повідомив, що не має наміру подавати заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, крім того, представники позивача та відповідача підтвердили доцільність закриття підготовчого провадження.

У підготовчому засіданні 24.01.2023 судом, відповідно до вимог статті 182 Господарського процесуального кодексу України, були здійснені всі дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 24.01.2023 підготовче провадження було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 30.01.2023; явку у вказане засідання було визнано необов`язковою.

У судове засідання 30.01.2023 з`явилися представники позивача та відповідача.

У судовому засіданні 30.01.2023 представник позивача наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та інших його заявах по суті справи.

У судовому засіданні 30.01.2023 представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву та наданих ним поясненнях.

Судом враховано, що всіма учасниками судового процесу висловлена своя правова позиція у даному спорі.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки до судового засідання та подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи. Також у судовому засіданні 30.01.2023 було оглянуто оригінал договору про надання послуги з постачання теплової енергії № 551т від 01.10.2020.

У судовому засіданні 30.01.2023 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача,

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є обставини, пов`язані з укладенням договору про надання послуг з постачання теплової енергії, строк дії договору, умови постачання теплової енергії та її оплати, факт поставки теплової енергії, її загальна вартість, настання строку її оплати, наявність часткової чи повної оплати, допущення прострочення оплати, наявність підстав для стягнення інфляційних втрат та 3% річних у заявлених сумах.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Так, 01.10.2020 між Акціонерним товариством "Дніпровська теплоелектроцентраль" (далі - виконавець, позивач) та Акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - споживач, відповідач) укладено договір про надання послуги з постачання теплової енергії № 551т (далі - договір, а.с.9-12), відповідно до умов якого виконавець зобов`язується надавати споживачеві послугу з постачання теплової енергії для потреб опалення / на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення (далі - послуга) відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені договором.

Згідно з умовами пункту 2.1. договору виконавець забезпечує постачання теплової енергії в опалювальний період на будівлі/приміщення споживача безперервно з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску згідно з адресою: вулиця Енергетиків, 28Б 0 по приладу обліку Джерело - ДТЕЦ;

а) опалювальна площа будівлі/приміщення - 7 149,60 м2 (в тому числі підвал - 227,10 м2);

б) об`єм - м3;

в) планове проектне теплове навантаження на опалення будівлі/приміщення по вузлу комерційного обліку: 1,13940 Гкал/год; 820,37 Гкал/міс; 4 676,10 Гкал/рік. Теплові втрати: 4,24%;

г) гаряче водопостачання - м3/міс; планове теплове навантаження будівлі/приміщення без приладу обліку - Гкал/год - Гкал/міс - Гкал/рік.

У будівлі відсутній/встановлений індивідуальний тепловий пункт (пункт 2.2. договору).

У пунктах 7.1. 7.2. договору сторони погодили, що договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами і з дати набрання чинності до 01.10.2021, в частині проведення розрахунків - до повного їх здійснення. Якщо за один місяць до закінчення строку дії договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк.

Доказів визнання недійсним, зміни або розірвання вказаного договору сторонами суду не надано.

Слід також відзначити, що у судовому засіданні 30.01.2023 було оглянуто оригінал договору про надання послуги з постачання теплової енергії № 551т від 01.10.2020, який містить підписи обох сторін (Акціонерного товариства "Дніпровська теплоелектроцентраль" та Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця"); його зміст повністю відповідає наявному у матеріалах справи договору.

Враховуючи вказане, заперечення відповідача в частині факту неукладення між сторонами договору, а також відсутності підписаного зі сторони споживача екземпляру договору, відхиляються судом.

Судом встановлено, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором енергопостачання, який підпадає під правове регулювання норм § 5 "Постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу" глави 54 розділу ІІІ Цивільного кодексу України, норм §3 "Енергопостачання" глави 30 розділу VІ Господарського кодексу України та спеціального законодавчого акту - Закону України "Про теплопостачання".

Відповідно до частин 1, 2 статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

У пункті 4.2. договору визначено, що ціною (вартістю) послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.

Згідно з пунктом 3.1. договору обсяг спожитої у будівлі/приміщенні послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будівлі/приміщенні за показаннями вузла (вузлів) комерційного/розподільчого обліку теплової енергії обсяг (кількість) спожитої послуги у будинку визначається як сума показників таких вузлів обліку. Одиницею виміру обсягу спожитої послуги є гігакалорія (Гкал).

Станом на дату укладення договору згідно з рішенням виконавчого комітету Кам`янської міської ради № 510 від 25.09.2020 тариф на послугу становить 1 415 грн. 49 коп. за 1 Гкал без ПДВ (у тому числі 978 грн. 53 коп. - виробництво, 432 грн. 96 коп. - транспортування, 04 грн. 00 коп. - постачання), складає 1 698 грн. 59 коп. з ПДВ - діє з 01.10.2020. У разі прийняття уповноваженим органом рішення про зміну ціни/тарифу на зазначену послугу, виконавець у строк, що не перевищує 15 днів з дати введення їх у дію, повідомляє про це споживачу з посиланням на рішення відповідних органів. У разі зміни зазначеного тарифу протягом строку дії договору новий розмір тарифу застосовується з моменту його введення в дію без внесення сторонами додаткових змін до договору. Зміна тарифу не є підставою для переукладання договору.

За умовами пункту 4.1. договору споживач вносить плату виконавцю, яка складається з плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру, затвердженого тарифу на послугу та обсяг спожитої послуги. Внески за встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного/розподільного обліку послуги включаються до плати виконавцю і в рахунку відображаються окремо.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання своїх зобов`язань за договором у період з листопада 2020 року по березень 2022 року позивачем було поставлено відповідачу теплову енергію на загальну суму 7 336 775 грн. 10 коп., про що позивачем було складено відповідні акти про постачання теплової енергії, а саме:

- акт про постачання теплової енергії № 11-0000188 від 30.11.2020, складений позивачем про те, що за період з 01.11.2020 по 30.11.2020 постачальником реалізовано, а споживачем отримано теплову енергію в обсязі 178,06 Гкал на суму 302 450 грн. 58 коп. (а.с. 13);

- акт про постачання теплової енергії № 12-0000483 від 31.12.2020, складений позивачем про те, що за період з 01.12.2020 по 31.12.2020 постачальником реалізовано, а споживачем отримано теплову енергію в обсязі 133,91 Гкал на суму 227 457 грн. 92 коп. (а.с. 15);

- акт про постачання теплової енергії № 1-00000643 від 31.01.2021, складений позивачем про те, що за період з 01.01.2021 по 31.01.2021 постачальником реалізовано, а споживачем отримано теплову енергію в обсязі 200,9 Гкал на суму 397 017 грн. 78 коп. (а.с. 17);

- акт про постачання теплової енергії № 2-00000788 від 28.02.2021, складений позивачем про те, що за період з 01.02.2021 по 28.02.2021 постачальником реалізовано, а споживачем отримано теплову енергію в обсязі 200,9 Гкал на суму 397 017 грн. 78 коп. (а.с. 19);

- акт про постачання теплової енергії № 3-00000975 від 31.03.2021, складений позивачем про те, що за період з 01.03.2021 по 31.03.2021 постачальником реалізовано, а споживачем отримано теплову енергію в обсязі 218,353 Гкал на суму 431 508 грн. 32 коп. (а.с. 21);

- акт про постачання теплової енергії № 11-0001318 від 30.11.2021, складений позивачем про те, що за період з 01.11.2021 по 30.11.2021 постачальником реалізовано, а споживачем отримано теплову енергію в обсязі 107,548 Гкал на суму 708 949 грн. 92 коп. (а.с. 23);

- акт про постачання теплової енергії № 12-0001645 від 31.12.2021, складений позивачем про те, що за період з 01.12.2021 по 31.12.2021 постачальником реалізовано, а споживачем отримано теплову енергію в обсязі 211,32 Гкал на суму 1 161 087 грн. 59 коп. (а.с. 25);

- акт про постачання теплової енергії № 1-00001784 від 31.01.2022, складений позивачем про те, що за період з 01.01.2022 по 31.01.2022 постачальником реалізовано, а споживачем отримано теплову енергію в обсязі 282,566 Гкал на суму 1 937 824 грн. 06 коп. (а.с. 27);

- акт про постачання теплової енергії № 2-00001990 від 28.02.2022, складений позивачем про те, що за період з 01.02.2022 по 28.02.2022 постачальником реалізовано, а споживачем отримано теплову енергію в обсязі 195,087 Гкал на суму 1 346 397 грн. 60 коп. (а.с. 29);

- акт про постачання теплової енергії № 3-00000116 від 31.03.2022, складений позивачем про те, що за період з 01.03.2022 по 31.03.2022 постачальником реалізовано, а споживачем отримано теплову енергію в обсязі 180,3 Гкал на суму 427 063 грн. 55 коп. (а.с. 31).

Згідно з пунктом 6.5. договору оформлення претензій споживача щодо ненадання послуги, надання її не в повному обсязі або неналежної якості здійснюється в порядку, визначеному статтею 27 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Суд відзначає, що в матеріалах справи відсутні докази наявності претензій відповідача щодо обсягів, строку, вартості та якості відпущеної у період з листопада 2020 року по березень 2022 року теплової енергії. Відомості щодо їх наявності суду також не повідомлені.

При цьому, згідно з пунктом 4.4. договору виконавець формує та після 10-го сила місяця, наступного за розрахунковим, надає рахунок та акт про постачання теплової енергії на оплату послуги. Рахунок та акт про постачання теплової енергії надсилається на електронну пошту споживача, зазначену у розділі "Реквізити та підписи сторін" договору, а також надається на паперовому носії. Споживач зобов`язаний самостійно отримати у виконавця рахунок та акт про постачання теплової енергії на оплату спожитої послуги не пізніше ніж за 10 днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу.

Як встановлено судом з тексту договору, розділ "Реквізити та підписи сторін" у графі "Споживач" не містить даних електронної пошти спожива, отже, враховуючи зміст пункту 4.4. договору споживач мав самостійно отримувати у виконавця рахунок та акт про постачання теплової енергії.

Враховуючи вказане, судом відхиляються заперечення відповідача щодо не доведення обсягу поставленої теплової енергії, а також наявності заборгованості, з огляду на відсутність в матеріалах справи Актів про постачання теплової енергії, підписаних обома сторонами.

При цьому, враховуючи зазначений вид договорів, вбачається, що він є оплатним, і обов`язку виконавця (теплопостачальної організації) за договором надати послуги з постачання теплової енергії відповідає обов`язок споживача оплатити вартість цих послуг.

Згідно з нормами статті 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Пунктом 4.5. договору передбачено, що споживач здійснює оплату за договором на підставі платіжних вимог та двостороннього акту про постачання теплової енергії щомісяця не пізніше 20-го числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу

Двосторонній акт про постачання теплової енергії споживач підписує і один екземпляр повертає виконавцю в 5-ти денний термін. У разі неповернення акту в зазначений термін та відсутності мотивованої (письмової) відмови, кількість отриманої теплової енергії вважається беззаперечної та прийнятою до сплати.

Відповідно до пункту 4.9. договору споживач щомісячно зобов`язаний проводити звірку розрахунків за теплову енергію в бухгалтерії виконавця. У разі невиконання звірки протягом кварталу сума боргу нараховується у безспірному порядку.

Як зазначає позивач та що не спростовано відповідачем під час розгляду справи судом, відповідач зобов`язання за договором про надання послуги з постачання теплової енергії №551т від 01.10.2020 в частині повного та своєчасного розрахунку за поставлену позивачем у період з листопада 2020 року по березень 2022 року теплову енергію не виконав, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 7 336 775 грн. 10 коп. На підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з лютого 2021 року по листопад 2022 року у сумі 1 312 189 грн. 86 коп., а також 3% річних за загальний період прострочення з 21.01.2021 по 07.11.2022 у сумі 191 316 грн. 00 коп. Вказане і є причиною звернення із позовом до суду.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

В силу статей 525, 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначених Кодексів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з нормами статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі статтею 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

В силу вимог статті 16 Цивільного кодексу України та статті 20 Господарського кодексу України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обов`язку в натурі та застосуванням штрафних санкцій.

Частиною 6 статті 25 Закону України "Про теплопостачання" визначено, що в разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Так, матеріалами справи підтверджується належне виконання своїх зобов`язань за спірним договором позивачем, в свою чергу відповідачем вони були порушені, спожита у період з листопада 2020 року по березень 2022 року теплова енергія на суму 7 336 775 грн. 10 коп. у визначені договором порядку та строки відповідачем оплачена не була, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 7 336 775 грн. 10 коп.

При цьому, враховуючи визначені контрагентами порядок та строки оплати спожитої теплової енергії (пункт 4.5. договору), господарський суд встановив, що строк оплати за відпущену у період з листопада 2020 року по березень 2022 року теплову енергію є таким, що настав, у зв`язку з чим суд вважає позовні вимоги про стягнення основного боргу в сумі 7 336 775 грн. 10 коп. обґрунтованими та підтвердженими належними доказами.

За нормою частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Крім того, згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Слід також зазначити, що відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України визначає одним із принципів судочинства змагальність сторін та свободу в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з частинами 1, 3 статті 74, частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Протягом розгляду справи судом, відповідачем не спростовано позовних вимог позивача та не надано доказів, які б підтверджували належне виконання ним своїх договірних зобов`язань, визначених умовами договору про надання послуги з постачання теплової енергії №551т від 01.10.2020.

Враховуючи вищезазначене, факт наявності основної заборгованості за договором у відповідача перед позивачем в сумі 7 336 775 грн. 10 коп. належним чином доведений, документально підтверджений, відповідачем не спростований, а отже позовні вимоги про стягнення основного боргу в сумі 7 336 775 грн. 10 коп. визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При цьому, з метою захисту законних прав та інтересів фізичних та юридичних осіб при укладанні різноманітних правочинів та договорів законодавство передбачає ряд способів, які сприяють виконанню зобов`язань - способи або види забезпечення виконання зобов`язань.

Правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов`язань передбачені, зокрема, приписами статей 549 - 552, 611, 625 Цивільного кодексу України.

Згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати за загальний період з січня 2021 року по листопад 2022 року у сумі 1 720 372 грн. 77 коп.

З приводу вказаних вимог позивача суд зазначає таке.

Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 905/21/19 наведено формулу за якою можна розрахувати інфляційні втрати: "Х" * "і-1" - 100 грн. = "ЗБ", де "Х" - залишок боргу на початок розрахункового періоду, "і-1" - офіційно встановлений індекс інфляції у розрахунковому місяці та 100 грн. - умовна сума погашення боргу у цьому місяці, а "ЗБ" - залишок основного боргу з інфляційною складовою за цей місяць (вартість грошей з урахуванням інфляції у цьому місяці та часткового погашення боргу у цьому ж місяці). При цьому зазначено, що за наступний місяць базовою сумою для розрахунку індексу інфляції буде залишок боргу разом з інфляційною складовою за попередній місяць ("ЗБ" відповідно до наведеної формули), який перемножується на індекс інфляції за цей місяць, а від зазначеного добутку має відніматися сума погашення боржником своєї заборгованості у поточному місяці (якщо таке погашення відбувалося).

У випадку якщо погашення боргу не відбувалося декілька місяців підряд, то залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць такого періоду ("ЗБ") перемножується послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу, та ділиться на 100%.

Зазначена правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду від 20.08.2020 у справі № 904/3546/19.

Крім того, об`єднана палата Касаційного господарського суду у постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 надала роз`яснення, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Господарським судом здійснено перевірку розрахунку інфляційних втрат, зробленого позивачем (а.с.64), та встановлено, що під час його проведення позивачем було вірно визначено суми заборгованості та періоди нарахування інфляційних втрат; розрахунок проведено з урахуванням вказаних вище положень.

Отже, розрахунок інфляційних втрат, здійснений позивачем (а.с. 64), визнається судом обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам законодавства, умовам договору та фактичним обставинам справи.

Таким чином, вимоги позивача в частині стягнення інфляційних втрат в сумі 1 720 372 грн. 77 коп. визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, у зв`язку з простроченням відповідачем виконання зобов`язання щодо оплати газу у строки, визначені умовами договору, позивачем на підставі статті 625 Цивільного кодексу України були заявлені до стягнення 3% річних за загальний період прострочення з 21.12.2020 по 09.12.2022 у сумі 199 555 грн. 00 коп.

Господарським судом здійснено перевірку розрахунку 3% річних, зробленого позивачем (а.с.63-64), та встановлено, що під час його проведення позивачем було вірно визначено суми заборгованості та періоди прострочення (за кожним місяцем окремо), арифметично розрахунок проведено також вірно.

Враховуючи викладене, вимоги позивача в частині стягнення 3% річних визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в сумі 199 555 грн. 00 коп.

З приводу клопотання відповідача про зменшення належних до стягнення інфляційних втрат та 3% річних у цій справі, суд зазначає, що у даному випадку розмір інфляційних втрат та 3% річних є співмірним з допущеним порушенням, а обставини, на які посилається відповідач, виникли лише 24.02.2022, в той час, як заборгованість перед позивачем виникла, починаючи з листопада 2020 року і продовжувала накопичуватися до березня 2022 року, при цьому, жодної оплати за спожиту у спірному періоді теплову енергію відповідач не здійснив. Таким чином, обставини, на які посилається відповідач не заслуговують на увагу; підстави для зменшення інфляційних втрат та 3% річних у цій справі відсутні, отже у задоволенні клопотання відповідача про зменшення інфляційних втрат та 3% річних суд відмовляє.

Враховуючи все вищевикладене, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по справі покладається на відповідача; стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 138 850 грн. 54 коп. витрат по сплаті судового збору.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 46, 73 - 79, 86, 91, 129, 130, 185, 191, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Акціонерного товариства "Дніпровська теплоелектроцентраль" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення заборгованості за договором про надання послуги з постачання теплової енергії № 551т від 01.10.2020 у загальному розмірі 9 256 702 грн. 87 коп. (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 20.12.2022) - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (вулиця Єжи Ґедройця, будинок 5, м. Київ, 03680; ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (проспект Дмитра Яворницького, будинок 108, м. Дніпро, 49600; ідентифікаційний код 40081237) на користь Акціонерного товариства "Дніпровська теплоелектроцентраль" (вулиця Заводська, будинок 2, м. Кам`янське, Дніпропетровська область, 51925; ідентифікаційний код 00130820) 7 336 775 грн. 10 коп. - основного боргу, 1 720 372 грн. 77 коп. - інфляційних втрат, 199 555 грн. 00 коп. - 3% річних та 138 850 грн. 54 коп. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення, шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений та підписаний 01.02.2023.

Суддя Ю.В. Фещенко