УХВАЛА

м. Київ

01.02.2023Справа № 910/14663/22
Суддя Господарського суду міста Києва Демидов В.О., розглянувши матеріали позовної заяви Державної служби України з безпеки на транспорті (проспект Перемоги, буд. 14, місто Київ, 01135) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОРБУД СЕРВІС ГРУП" (04119, місто Київ, вул. Зоологічна, буд. 4 А, офіс 139) про стягнення 12 279,86 грн

Без виклику представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державна служба України з безпеки на транспорті (далі-позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОРБУД СЕРВІС ГРУП" (далі-відповідач) про стягнення 12 279,86 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за результатами проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів встановлено, що відповідач здійснював перевезення вантажу із перевищенням вагових обмежень, встановлених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.01.2023 року було позовну заяву Державної служби України з безпеки на транспорті залишено без руху та встановлено позивачу спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду:

- заяви із зазначенням відомої офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти відповідача (якщо такі відомості відомі позивачу);

- заяви із зазначенням вірного найменування та адреси відповідача;

- докази сплати судового збору у розмірі 2481,00 грн на реквізити Господарського суду міста Києва;

- доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а саме товарно-транспортної накладної №2123404 від 25.06.2020 року, яка була заявлена відповідачем, в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, згідно з п. 5.27 Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації (Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003).

- всіх документів, які вказані в додатках до позовної заяви, в оригіналах або в належним чином засвідчених копіях, згідно з п. 5.26 Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації (Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2020);

- доказів наявності повноважень у особи, яка засвідчила подані позивачем копії документів, на засвідчення таких документів (за відсутності таких повноважень надати копії доданих до позовної заяви документів, які були б засвідчені уповноваженою особою).

- у читабельному вигляді, в оригіналі або належним чином засвідченій копії, списку згрупованих поштових відправлень, згідно з п. 5.26 Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації (Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2020).

30.01.2023 року через канцелярію суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Як убачається із даної заяви позивачем були усунуті недоліки позовної заяви, зазначені в ухвалі суду від 09.01.23 року, лише частково. У частині надання у читабельному вигляді, в оригіналі або належним чином засвідченій копії, списку згрупованих поштових відправлень, згідно з п. 5.26 Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації (Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2020) позивач не надав суду відповідний доказ у читабельному вигляди, окрім того, в ухвалі суду було зазначено про надання до суду доказів сплати судового збору у розмірі 2481,00 грн на реквізити Господарського суду міста Києва, які позивач так само не надав.

Разом із заявою про усунення недоліків позивачем було надано уточнену позовну заяву в якій містилось клопотання позивача про відстрочку сплати судового збору. В обґрунтування даного клопотання позивач зазначає, що в умовах дії воєнного стану на території України, виділення бюджетних асигнувань на сплату судового збору суттєво обмежено, у зв`язку із чим оперативно здійснити оплату коштів за подання позовної заяви неможливо. Відповідно до виписки Державної казначейської служби України від 18.01.2023 року загальний фонд КЕКВ « 2800» в Укртрансбезпеці відсутні кошти для сплати судового збору.

В свою чергу вимогами статті 8 Закону України «Про судовий збір», зазначено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, за певних умов.

Зазначене підтверджується тим, що постановою Кабінету Міністрів України від 04.04.2022 № 188 внесено зміни до Порядку виконання повноважень Державною казначейською службою в особливому режимі в умовах воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.06.2021 № 590. Внаслідок прийняття зазначеного нормативно-правового акта відкриття асигнувань із державного бюджету відбувалось за пріоритетними на національну безпеку і оборону та на здійснення заходів правового режиму воєнного стану.

Розглянувши дане клопотання позивача суд вважає, що воно не підлягає задоволенню з наступних підстав..

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно статей 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Водночас, суд зазначає, що підставами для відстрочення судового збору є зокрема незадовільний майновий стан заявника, у зв`язку з чим на заявника покладається обов`язок щодо доведення наявності підстав визначених ст. 8 ЗУ Про судовий збір для відстрочення сплати судового збору у строки визначені законом.

Дослідивши подане позивачем клопотання, суд визнає його необґрунтованим, а викладені в ньому обставини такими, що не доведені належними та достатніми доказами, оскільки не дозволяють встановити майнову неспроможність по сплаті судового збору, а сама лише відсутність коштів на рахунку по КЕКВ «2800» на певну дату, а саме на 18.01.2023 року, не підтверджує відсутність можливості по виконанню обов`язку по сплаті судового збору.

Враховуючи викладене, необґрунтоване відстрочення спали судового збору матиме наслідком порушення принципу рівності учасників провадження та надання невиправданих пільг органу державної влади, функціонування якого здійснюється за рахунок державного бюджету.

Як визначено ч.2 ст.123 ГПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Спеціальним законом, норми якого визначають правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору є Закон України «Про судовий збір».

Так, в силу ч.1 ст.8 такого Закону, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

- розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік (п.1);

- позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена (п.2);

- предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю (п.3).

Наведений перелік умов відстрочення, розстрочення сплати судового збору або зменшення чи звільнення від його сплати є вичерпним, а тому не допускається його розширення з ініціативи суду лише з урахуванням майнового стану сторони за відсутності умов, передбачених зазначеними положеннями цього Закону.

Водночас наведеними правовими нормами Закону України «Про судовий збір» встановлено чіткий і вичерпний перелік умов, а також суб`єктних та предметних критеріїв, за наявності яких з огляду на майновий стан сторони суд може, зокрема, відстрочити сплату судового збору або зменшити його розмір.

Умови визначені п.п.1,2 ч.1 ст.8 Закону, за наявності яких суд має право відстрочити або розстрочити сплату судового збору, дозволяють визначити, що положення відповідних пунктів можливо застосувати виключно до фізичних осіб. При цьому, положення п.3 ч.1 ст.8 Закону можна застосувати і до юридичних осіб, з чим суд погоджується з позивачем, однак, у випадку, якщо предмет позову належить до вказаного у такій нормі переліку предметів позовів.

Так, у п.45 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2021 у справі №940/2276/18 зазначено, що із системного аналізу змісту норм зазначеної статті убачається, що положення п.п. 1,2 ч.1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення пункту 3 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Відповідно до ч.4 ст.236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Оскільки позивач є юридичною особою, а предметом позову не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю підстав для відстрочення судового збору в силу ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір», яка містить виключний перелік умов для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, не має.

Додатково суд зазначає, що положення ст.8 Закону України «Про судовий збір» наділяють суд правом на відстрочення сплати судового збору лише за наявності виняткових обставин, а саме з урахуванням того, що в майбутньому, але не довше ніж до ухвалення судового рішення, позивач матиме фінансову можливість сплатити розмір судового збору.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Вищого господарського суду №910/12806/15 від 02.12.2015, № 911/1372/15 від 25.12.2015

Однак, позивачем не долучено до матеріалів справи жодних доказів на підтвердження можливості позивача у майбутньому, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у даній справі, сплатити судовий збір у встановленому законодавством розмірі.

Крім того, у клопотанні про відстрочення сплати судового збору позивач просить суд відстрочити сплату судового збору, однак не вказує конкретного строку відстрочення сплати судового збору.

Суд зазначає, що відповідно до п. 3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» №7 від 21.02.2013 р. у разі відстрочення або розстрочення сплати судового збору господарський суд повинен зазначити в ухвалі (про прийняття заяви чи скарги до провадження або в іншій) конкретний строк (строки) сплати судового збору, який (які) не може бути пізнішим за дату, на яку судом призначено розгляд заяви чи скарги. У разі перенесення цієї дати (в зв`язку з відкладенням розгляду справи або з інших причин) відповідно може бути продовжено й строк (строки), на які відстрочено або розстрочено сплату судового збору, про що господарським судом зазначається у відповідній ухвалі.

Таким чином, заявляючи клопотання про відстрочення сплати судового збору, позивач повинен вказати конкретну дату, до якої він просить відстрочити сплату судового збору, та у випадку задоволення судом клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору, суд повинен зазначити в ухвалі (про порушення провадження у справі, про відкладення розгляду справи, тощо) конкретний строк, до якої позивач повинен сплатити судовий збір, та такий строк не може бути пізнішим за дату, на яку судом призначено розгляд позовної заяви, з огляду на що суд вважає клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору до вирішення справи по суті необґрунтованим та відмовляє в його задоволенні.

За таких обставин, суд відмовляє у задоволенні клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору.

В силу ч. 4 ст. 174 ГПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Таким чином, враховуючи, що доказів сплати судового збору з метою усунення виявлених недоліків позивачем не надано, позовна заява вважається неподаною і підлягає поверненню.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущених порушень.

На підставі викладеного, керуючись ст. 162, ч.ч.4,6 ст.174, ст.ст.233-234 ГПК України,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні клопотання Державної служби України з безпеки на транспорті про відстрочення судового збору.

2. Повернути позовну заяву та додані до неї документи Державній службі України з безпеки на транспорті.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у порядку і строк, встановлені ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено та підписано 01.02.2023

Додатки :

- Позовна заява Державної служби України з безпеки на транспорті з додатками.

Суддя Владислав ДЕМИДОВ