ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2023м. ДніпроСправа № 904/4401/22

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Панна С.П., розглянувши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕСТ ЛІЗИНГ", 01054, м.Київ, вул.Ярославів Вал, буд.13/2, літера "Б",

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДНІПРОПРОМЛІТ", 52005, Дніпропетровська область, Дніпровський район, селище міського типу Слобожанське, вул.Виробнича, буд.13,

про стягнення заборгованості та штрафних санкцій

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "БЕСТ ЛІЗИНГ" звернулось з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДНІПРОПРОМЛІТ" про стягнення заборгованості у розмірі 235 857,24грн., з яких: 154 277,89грн. - прострочена заборгованість за лізинговими платежами, 4 140,84грн. - 15 % річних, 4 121,11грн. - інфляційні витрати, 13 802,80грн. - пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, 59 505,60грн. - штраф за неподання відомостей про стан та місцезнаходження майна.

Також позивач просить суд стягнути судовий збір у розмірі 3 537,85грн. та витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 2 500,00грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням умов договору № 211117-1/ФЛ-Ю-А фінансового лізингу від 17.11.2021р. в частині здійснення сплати лізингових платежів у встановленому порядку та строків.

Ухвалою суду від 29.11.2022р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

Через відсутність фінансування суду, надіслання ухвали про відкриття провадження у справу засобами поштового зв`язку не здійснювалося.

З матеріалів справи вбачається, що ухвала суду від 29.11.2022р. була направлена на електронну адресу відповідача та була отримана ним 01.12.2022р., про що свідчить довідка про доставку електронного листа.

Відповідно до приписів ст. 42 ГПК України учасники справи користуються рівними процесуальними правами, мають право знайомитися з матеріалами справи, та зобов`язанні добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.

Верховний Суд у постанові від 21.02.2018 у справі № 2103/490/2012 зазначив, що сторона, яка бере участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Інформація про стан судових справ є відкритою і кожна заінтересована особа може дізнатися про прийняті судом рішення за допомогою як контакт-центру суду так і за допомогою Єдиного державного реєстру судових рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Згідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. 1-2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень (автоматизованої системи збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень).

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина перша статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 29.11.2022 у справі № 904/4401/22 оприлюднено 05.12.2022.

Крім того, 19.12.2022р. представник відповідача ознайомився з матеріалами справи № 904/4401/22.

Зважаючи на вказане вище, відповідач не скористався своїм правом та не направив до суду відзив на позовну заяву, строк подачі якої вже сплинув.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Згідно з ч.2 ст.178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи

Матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, а тому господарський суд вважає за можливе розглянути справу в порядку частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України за наявними у ній матеріалами.

Згідно зі ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Також судом враховано, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ч.2 ст.2 Господарського процесуального кодексу України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з ч.1 ст.4 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

У пункті 3 постанови № 11 від 17.10.2014 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення" визначено, що розумним, зокрема вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс Проти Греції" від 05.02.2004).

При цьому, згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо тлумачення положення "розумний строк" вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ. Критеріями оцінки розумності строку є, зокрема складність справи та поведінка заявників.

З огляду на викладене, з метою дотримання принципів господарського судочинства, суд розглянув справу в межах розумного строку.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

17.11.2021р. між Товариствома з обмеженою відповідальністю "БЕСТ ЛІЗИНГ" (лізингодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДНІПРОПРОМЛІТ" (лізингоодержувач) був укладений договір № 211117-1/ФЛ-Ю-А фінансового лізингу.

Відповідно до п.1.1. договору, лізингодавець набуває у свою власність і передає на умовах фінансового лізингу у платне володіння та користування Об`єкт лізингу (надалі - "Об`єкт лізингу"), найменування, марка, модель, комплектація, рік випуску, ціна одиниці, кількість, вартість і загальна вартість якого на момент укладення Договору наведені в Додатку «Специфікація» (надалі - "Специфікація"), а Лізингоодержувач зобов`язується прийняти Об`єкт лізингу та сплачувати лізингові платежі на умовах цього Договору. По закінченню строку лізингу, до Лізингоодержувача переходить право власності на Об`єкт лізингу згідно умов цього Договору (за виключенням випадків, передбачених Договором та/або законодавством). Найменування фінансової операції: фінансовий лізинг.

Строк користування Лізингоодержувачем Об`єктом лізингу (строк лізингу) складається з періодів (місяців) лізингу зазначених в Додатку «Графік сплати лізингових платежів» до Договору (надалі - Графік") та починається з дати підписання Сторонами Акту приймання-передачі Об`єкта лізингу, але в будь-якому випадку не може бути менше одного року. (п.1.2. договору)

Лізингоодержувач сплачує лізингові платежі відповідно до п.2.1.7, згідно з яким число сплати - це число (порядковий номер дня у відповідному календарному місяці) сплати черговий лізингових платежів кожного календарного місяця, яке визначається згідно п.2.1.7.1 Загальних умов Договору.

17.11.2021 року між Позивачем та Відповідачем було укладено додаткову угоду №1 до Договору лізингу, якою, зокрема, було змінено Графік сплати лізингових платежів.

Відповідно до п.2.1.7.1 Загальних умов Договору лізингу, у випадку, якщо Авансовий лізинговий платіж, визначений у Графіку сплати лізингових платежів становить менше, або дорівнює 20 (Двадцять) % від Загальної вартості Об`єкта лізингу, визначеної в 4.2. Договору, то Числом сплати лізингового платежу 1 -го періоду лізингу є порядковий номер дня у відповідному календарному місяці дати, яка визначається шляхом додавання чотирьох календарних днів до дати підписання Акту. У випадку, якщо Авансовий лізинговий платіж, визначений у Графіку сплати лізингових платежів (Додаток до Договору) становить більше, ніж 20 (Двадцять) % від Загальної вартості Об`єкта лізингу, визначеної в 4.2. Договору, то Числом сплати є порядковий номер дня у відповідному календарному місяці дати, яка визначається шляхом додавання двадцяти календарних днів до дати підписання Акту. (Наприклад: дата підписання Сторонами Акту - 04 лютого 2021 року. Черговий лізинговий платіж 1-го періоду лізингу сплачується 24 лютого 2021 року. Наступні чергові лізингові платежі - кожного 24 числа календарного місяця протягом усього строку лізингу). В разі відсутності такого числа у відповідному календарному місяці (наприклад, якщо числом сплати є 31-ше число, а у календарному місяці 30-ть днів), платіж сплачується в останній робочий день відповідного календарного місяця.

Загальна вартість Об`єкта лізингу складає 1 487 640,00 грн., авансовий лізинговий платіж, визначений у Графіку сплати лізингових платежів (Додаток до Договору лізингу) складає 325 101,40 грн. та становить більше, ніж 20 (Двадцять) % від Загальної вартості Об`єкта лізингу, а отже, числом сплати є порядковий номер дня у відповідному календарному місяці дати, яка визначається шляхом додавання двадцяти календарних днів до дати підписання Акту.

Згідно з п.2.4 Загальних умов Договору лізингу, якщо строк сплати будь-якого лізингового платежу припадає на неробочий (вихідний, святковий або ін.) день, то Лізингоодержувач зобов`язаний сплатити такий платіж не пізніше останнього робочого дня, який передує такому вихідному (святковому та ін.) дню.

Відповідно до п.2.1.8. Загальних умов Договору лізингу період лізингу - це період строку лізингу, який дорівнює 1 (одному) місяцю. Перший період лізингу починається з дати підписання Акту.

Відповідно до п.2.1.6. Загальних умов Договору лізингу акт - це акт приймання-передачі Об`єкта лізингу в лізинг.

З матеріалів справи вбачається, що позивач передав в користування відповідачу об`єкт лізингу, а саме, новий загальний легковий універсал TOYOTA, моделі Land Сruiser Prado 150, 2021 року випуску,номер кузова (шасі, рами, заводський) НОМЕР_1 , про що свідчить акт від 30.11.2021р. прийому-передачі об`єкта лізингу в користування за договором № 211117-1/ФЛ-Ю-А фінансового лізингу від 17.11.2021р.

Згідно п.2.1.7.1 загальних умов Договору лізингу Лізингоодержувач зобов`язаний був сплачувати чергові лізингові платежі 20 числа кожного місяця в розмірі, визначеному в Графіку сплати лізингових платежів, тобто: перший період лізингу - 20.12.2021р.

Відповідач свої зобов`язання за Договором щодо сплати лізингових платежів виконав не в повному обсязі, у зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 154 277,89грн. з 21.07.2022р. по 21.10.2022р., а саме: 20.07.2022р. (8 період лізингу) заборгованість в розмірі 16 713,1грн.; з 19.08.2022р., (застосовується п.2.4 Загальних умов Договору лізингу, оскільки 20.08.2022р. - вихідний день (9 період лізингу)) заборгованість в розмірі 45 854,93грн.. з 20.09.2022р. (10 період лізингу) заборгованість в розмірі 45 854,93грн.; з 20.10.2022 року. (11 період лізингу) заборгованість в розмірі 45 854,93 грн..

Станом на сьогоднішній день заборгованість за № 211117-1/ФЛ-Ю-А фінансового лізингу від 17.11.2021р. складає 154 277,89грн., яка підлягає до стягненню і підтверджується матеріалами справи.

Доказів погашення заборгованості відповідачем не надано.

Щодо стягнення 15 % річних в розмірі 4 140,84грн. в період з 21.07.2022р. по 17.11.2022р., інфляційних втрат в розмірі 4 121,11грн. за серпень 2022р. по жовтень 2022р. та пені в сумі 13 802,80грн. за період з 21.07.2022р. по 17.11.2022р., суд зазначає наступне.

Положеннями ст.611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За приписами ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Статтею 617 ЦК України встановлено підстави звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, а саме: особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Норми ст.ст. 614, 617 ЦК України кореспондуються із нормами ст. 218 ГК України, згідно з якими учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Особливості регулювання грошових зобов`язань встановлено статтею 625 ЦК України, відповідно до якої боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання ст.625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів.

Додатковою угодою № 1 від 17.11.2021 року внесено зміни до п. 2.7 Договору лізингу та визначено, що у разі, якщо лізингоодержувач прострочить сплату лізингових платежів, на підставі статті 625 Цивільного кодексу України сторони погодили, що лізингодавець має право нарахувати, а лізингоодержувач зобов`язується сплачувати проценти річних в розмірі 15 процентів річних від простроченої суми протягом всього періоду існування простроченої заборгованості.

Відповідно до п. 7.1.1. загальних умов договору, за порушення обов`язку з своєчасної сплати платежів, передбачених даним Договором та/або чинним законодавством України - Лізингоодержувач сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, від простроченої заборгованості за платежами за кожень день прострочення, та відшкодовує всі збитки, завдані цим Лізингодавцеві, понад вказану пеню. Сторони домовились, що нарахування такої пені за прострочення сплати платежів , передбачених цим Договором та/або чинним законодавством України, припиняється через дванадцять місяців, від дня коли сплата мала відбутися.

Приймаючи до уваги встановлений факт прострочення відповідачем виконання основного грошового зобов`язання, вимоги про стягнення з нього 15 % річних за період з 21.07.2022р. по 17.11.2022р. у розмірі 4 140,84грн., інфляційних втрат з серпня 2022р. по жовтень 2022р. у розмірі 4 121,11грн. та пені за період з 21.07.2022р. по 17.11.2022р. в сумі 13 802,80грн., заявлено позивачем обґрунтовано.

Перевіривши розрахунок позивача, суд приходить до висновку, що він є правомірним, обґрунтованим, відповідає вимогам чинного законодавства, тому в цій частині позов підлягає задоволенню.

Щодо штрафу за неподання звітності за квартал в сумі 59 505,60грн., суд зазначає наступне.

Згідно п. 5.2.1. Загальних умов Договору лізингу Лізингоодержувач зобов`язаний щоквартально (не пізніше 10 календарних днів з моменту закінчення відповідного звітного кварталу) інформувати Лізингодавця про стан та адресу базування Об`єкта лізингу шляхом направлення звіту у формі встановленою в Додатку «Довідка» до Договору.

Відповідачем не було виконані вимоги п.5.2.1. загальних умов договору.

Відповідно до п.7.1.3. Загальних умов Договору Лізингоодержувач за порушення п.5.2. Загальних умов Договору Лізингоодержувач сплачує Лізингодавцю 1 (один) відсоток Остаточної загальної вартості Предмета лізингу, за кожен та будь-який випадок зазначеного порушення. Сторони погодили, що даний штраф є визначеною грошовою сумою, яка не змінюється (після встановлення Остаточної загальної вартості Предмету лізингу) протягом строку дії Договору.

Пунктом 2.1.5 Загальних умов Договору визначено, що Остаточна загальної вартості Предмету лізингу - вартість Предмету лізингу, вказана в Акті або в останньому по даті акті коригування вартості Предмету лізингу, направленому Лізингодавцем.

Остаточна загальна вартість Об`єкту лізингу згідно акту прийому-передачі майна від 30 листопада 2021р. становить 1 487 640,00 грн.

Штраф за неподання звітності за квартал складає 1% від вартості майна. У зв`язку з неподання відповідачем звітності за 4 квартал 2021р., 1 квартал 2022р., 2 квартал 2022р., 3 квартал 2022р. позивачем розраховано штраф в розмірі 59 505,60грн.

Перевіривши розрахунок позивача, суд приходить до висновку, що він є правомірним, обґрунтованим, відповідає вимогам чинного законодавства, тому в цій частині позов підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 і 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що:

- суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться;

- кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч.1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Європейський суд з прав людини у справі «Мантованеллі» проти Франції звернув увагу суду на те, що одним із складників справедливого судового розгляду у розумінні ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» є право на змагальне провадження.

Стаття 13 ГПК України передбачає, що судочинство у господарських судах України здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

За викладеного, є правомірними та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за договором № 211117-1/ФЛ-Ю-А фінансового лізингу від 17.11.2021р. в сумі 154 277,89грн., 4 140,84грн. - 15 % річних за період з 21.07.2022р. по 17.11.2022р., 4 121,11грн. - інфляційні витрати в період з серпня 2022р. по жовтень 2022р., 13 802,80грн. - пені за період з 21.07.2022р. по 17.11.2022р., 59 505,60грн. - штраф за неподання відомостей про стан та місцезнаходження майна.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача в розмірі 3 537,72грн.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2 500,00грн., суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об`єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, непов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Згідно зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час.

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та Адвокатським об`єднанням " ЛЕКС-ЮЕЙ" був укладений договір № 06/05-1 про надання правничої допомоги.

Відповідно до п.1.1. договору, адвокатське об`єднання за даним Договором зобов`язується надати Клієнту правничу допомогу по захисту прав та інтересів Клієнта щодо аналізу правової основи господарських операцій, підготовки позову про стягнення заборгованості з боржників Клієнта, за договорами визначеними в додаткових угодах до даного договору.

Згідно п.3.1. договору, вартість послуг Адвокатського об`єднання (гонорар) за згодою сторін визначається додатком до даного договору, за кожного боржника Клієнта окремо, відповідно до п. 1.1. даного договору.

Цей договір вважається укладеним та набирає чинності з моменту його підписання сторонами. (п.7.1. договору)

Строк цього договору починає свій перебіг у момент його підписання та діє до 31.12.2022р.

За результатами надання правової допомоги згідно договору від 06.05.2022р. № 06/05-1 АО "ЛЕКС-ЮЕЙ" надало позивачу правову допомогу у розмірі 2 500,00грн.. Відповідно до акту № 17/11-1 від 17.11.2022р. були надані наступні юридичні послуги:

- усні консультації, 1 година, 500грн.;

- правовий аналіз судової практики, щодо аналогічних спорів, 1 година, 500,00грн.;

- аналіз пакету документів за договором фінансового лізингу, договорів поруки, 1 година, 500,00грн.;

- аналіз договору фінансового лізингу № 211117-1/ФЛ-Ю-А від 17.11.2021, укладеного з ТОВ "Дніпропромліт", надання роз`яснення щодо стягнення заборгованості, підготовка позову про стягнення заборгованості за вказаним договором фінансового лізингу, 1 година, 1 000,00грн.

Суд враховує висновки щодо застосуванні норм права, які викладені у постановах Верховного Суду від 03.10.2019 по справі № 922/445/19 та № 902/347/18 від 22.11.2019р., в яких об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду зробила висновки щодо застосування норм права при вирішенні питання про розподіл судових витрат на правову допомогу, а саме, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 ГПК); зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Частинами 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Станом на день винесення рішення до суду від відповідача не надходило будь-яких заперечень щодо витрат на правничу допомогу.

Отже, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що сума витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2 500,00грн., відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, підлягає стягненню з відповідача, оскільки наявний спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача (порушення ним договірних зобов`язань).

Керуючись статтями 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДНІПРОПРОМЛІТ", 52005, Дніпропетровська область, Дніпровський район, селище міського типу Слобожанське, вул.Виробнича, буд.13, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕСТ ЛІЗИНГ", 01054, м.Київ, вул.Ярославів Вал, буд.13/2, літера "Б", заборгованість у розмірі 154 277,89грн. - прострочена заборгованість за лізинговими платежами, 4 140,84грн. - 15 % річних, 4 121,11грн. - інфляційні витрати, 13 802,80грн. - пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, 59 505,60грн. - штраф за неподання відомостей про стан та місцезнаходження майна, судовий збір в сумі 3 537,72грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 500,00грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 10.02.2023р.

Суддя С.П. Панна