Справа № 909/987/22
У Х В А Л А

02.02.2023 м. Івано-Франківськ

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Михайлишина В. В., секретар судового засідання Шутка О. І., розглянувши у підготовчому засіданні справу

за позовом: Міністерства оборони України

(пр-т. Повітрофлотський, буд. 6, м. Київ, 03168)

до: Приватного виробничо-комерційного підприємства "Житлобуд"

(вул. Коломийська, буд. 35, с. Сопів,

Коломийський район, Івано-Франківська область, 77300)

про стягнення неустойки в сумі 1 107 999, 04 гривень, з яких: 347 607, 55 гривень - пеня, 760 391, 49 гривень штраф, а також зобов`язання вчинити дії за договором на придбання житла на умовах пайової участі № 503/33/463/ПЖ від 07.12.2021,

за участю:

від позивача: Мазура Дмитра Григоровича (в режимі відеоконференції),

від відповідача: Сліпенчук Наталії Андріївни,

Соколюка Василя Миколайовича,

від прокуратури: Негрича Назарія Михайловича,

В С Т А Н О В И В:

у провадженні Господарського суду Івано-Франківської області знаходиться справа за позовом Міністерства оборони України до Приватного виробничо-комерційного підприємства "Житлобуд" про стягнення неустойки в сумі 1 107 999, 04 гривень, з яких: 347 607, 55 гривень - пеня, 760 391, 49 гривень штраф, а також зобов`язання вчинити дії за договором на придбання житла на умовах пайової участі № 503/33/463/ПЖ від 07.12.2021.

11.01.2023 за вх. № 640/23 до канцелярії суду надійшла заява Першого заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону про вступ прокурора у справу № 909/987/22.

Ухвалою від 13.01.2023 суд задовольнив клопотання представника відповідача Приватного виробничо-комерційного підприємства "Житлобуд" Сліпенчук Н. А. (вх. № 274/23 від 05.01.2023) про продовження строку розгляду справи; задовольнив заявлене у судовому засіданні 13.01.2023 усне клопотання прокурора про відкладення розгляду справи; продовжив строк підготовчого провадження на тридцять днів, підготовче засідання відклав на 02.02.2023; зобов`язав прокурора направити сторонам у справі заяву (вх. № 640/23 від 11.01.2023) про вступ Першого заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону у справу № 909/987/22, не пізніше 5 днів з дня вручення копії даної ухвали, докази направлення надати суду.

20.01.2023 за вх. № 1063/23 до канцелярії суду від прокурора Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону надійшло клопотання про долучення доказів надсилання сторонам у справі заяви про вступ прокурора у справу.

23.01.2023 за вх. № 1188/23 до канцелярії суду від представника відповідача, адвоката Сліпенчук Н. А. надійшли заперечення на вступ прокурора у справу.

Суд розглянувши заяву про вступ прокурора у справу, встановив наступне.

В обґрунтування поданої заяви, зокрема, вказується про те, що моніторингом Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що у провадженні Господарського суду Івано-Франківської області знаходиться справа № 909/987/22 за позовом Міністерства оборони України до приватного виробничо-комерційного підприємства "Житлобуд" про стягнення неустойки, а також зобов`язання вчинити дії за договором на придбання житла на умовах пайової участі від 07.12.2021 № 503/33/463/ПЖ.

Прокурором встановлено, що підставою для звернення до суду з позовом, який є предметом розгляду у справі № 909/987/22 стало неналежне виконання відповідачем договору від 07.12.2021 № 503/33/463/ПЖ, а саме несвоєчасної передачі позивачу квартир у м. Коломиї по вул. Богдана Хмельницького, 141 А. Так, останній зазначає, що внаслідок допущення відповідачем вказаних у позові порушень, на користь держави в особі Міністерства оборони України не поступили зазначені квартири, що у свою чергу призводить до незабезпечення житлом військовослужбовців та членів їх сімей, тим більше під час дії в Україні правового режиму воєнного стану внаслідок військової агресії російської федерації проти України (у тому числі членів сімей військовослужбовців, які загинули внаслідок військової агресії російської федерації проти України).

Відтак, враховуючи викладене, прокурор вказує, що вирішення даної судової справи безпосередньо зачіпає інтереси держави, що відповідно до статті 23 Закону України "Про прокуратуру" є підставою для представництва прокурором інтересів держави у суді.

Представник відповідача, адвокат Сліпенчук Н. А. проти вступу прокурора заперечила з мотивів викладених у поданих до суду 23.01.2023 за вх. № 1188/23 запереченнях на вступ прокурора у справу.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України, в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно із частиною 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" зазначено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Абзацами 1 - 4 частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень. Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

Відповідно до частини 3 статті 53 Господарського процесуального кодексу України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно із частиною 4 статті 53 Господарського процесуального кодексу України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити … скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі "Ф. В. проти Франції" (F. W. v. France) від 31.03.2005, заява № 61517/00, пункт 27).

Водночас ЄСПЛ звертав увагу також на категорії справ, у яких підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так, у справі "Менчинська проти Російської Федерації" (рішення від 15.01.2009, заява № 42454/02, пункт 35) ЄСПЛ висловив таку позицію (у неофіційному перекладі): "Сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, у разі захисту інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідне правопорушення зачіпає інтереси значного числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави".

При цьому ЄСПЛ уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора у цивільному провадженні. Розглядаючи кожен випадок окремо, суд вирішує наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципу рівноправності сторін.

У Рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003 № 1604 (2003) "Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону" щодо функцій органів прокуратури, які не стосуються сфери кримінального права, передбачено важливість забезпечення обмеження повноважень і функцій прокурорів сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему здійснення кримінального правосуддя, водночас для виконання будь-яких інших функцій має бути засновано окремі, належним чином розміщені та ефективні органи.

Зважаючи на викладене, з урахуванням ролі прокуратури у демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження зміст пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено.

Отже, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України).

Положення пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким має бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України "Про прокуратуру".

Так відповідно до частини 1, абзацу 1 частини 3 та абзацу 1 частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною 4 цієї статті. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Аналіз частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді у випадках:

- якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

- у разі відсутності такого органу.

Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

"Не здійснення захисту" виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Так, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави. Така правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 924/1237/17, від 23.10.2018 у справі № 906/240/18, від 01.11.2018 у справі № 910/18770/17, від 07.12.2018 у справі № 924/1256/17.

Оскільки повноваження органів влади, зокрема, і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, тому суд під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах. Аналогічна правова позиція у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц.

Отже, підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді є належне обґрунтування, підтверджене достатніми доказами, зокрема, але не виключно, вжиття прокурором всіх передбачених чинним законодавством заходів, які передують зверненню прокурора до суду для здійснення представництва інтересів держави, повідомленням прокурора на адресу відповідного органу про звернення до суду від його імені, відповідними запитами, а також копіями документів, отриманих від органу, що свідчать про наявність підстав для такого представництва.

Суд зобов`язаний дослідити: чи знав відповідний орган про допущені порушення інтересів держави, чи мав відповідні повноваження для їх захисту, проте всупереч цим інтересам за захистом до суду не звернувся.

За такого правового регулювання, враховуючи відсутність зі сторони прокурора належної аргументації та доказів невчинення чи неналежного вчинення, уповноваженим суб`єктом Міністерством оборони України, відповідних дій по представництву державних інтересів в межах даної справи, беручи до уваги предмет спору, характер спірних правовідносин, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні заяви Першого заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону про вступ прокурора у дану справу.

Враховуючи вище зазначене, судом було вчинено всі дії в межах підготовчого провадження з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, з огляду на відсутність підстав для відкладення підготовчого засідання, у відповідності до частини 2 статті 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє, зокрема, ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Керуючись статтями 53, 182, 183, 185, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. У задоволенні заяви Першого заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону (вх. №640/23 від 11.01.2023) про вступ прокурора у справу № 909/987/22 відмовити.

2. Закрити підготовче провадження у справі № 909/987/22.

3. Призначити розгляд справи по суті на 22.02.2023 об 12:00 год.

Засідання відбудеться у приміщенні Господарського суду Івано-Франківської області за адресою: вул. Грушевського, буд. 32, м. Івано-Франківськ, 76018, зал судових засідань № 8.

4. Роз`яснити учасникам справи про можливість участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції, зокрема, поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів відповідно до частини 4 статті 197 Господарського процесуального кодексу України та Порядку роботи з технічними засобами відеоконференцзв`язку під час судового засідання в адміністративному, цивільному та господарському процесах за участі сторін поза приміщеннями суду, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України 23.04.2020 № 196.

5. Довести до відома сторін, що учасники справи можуть отримувати інформацію по справі за веб-адресою http://if.arbitr.gov.ua/sud5010/.

6. Ухвала набирає законної сили 02.02.2023 та не підлягає оскарженню.

Суддя В. В. Михайлишин