ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30.01.2023р. Справа №905/868/22

Суддя господарського суду Донецької області Макарова Ю.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом: Приватного підприємства «Науково-виробнича фірма СВК», м.Дніпро

до відповідача: Державного підприємства «Добропіллявугілля-видобуток», м. Добропілля, Донецька область

про стягнення 74386,15грн.

без виклику учасників справи,

СУТЬ СПОРУ:

Приватне підприємство «Науково-виробнича фірма СВК», м. Дніпро, звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Державного підприємства «Добрапіллявугілля-видобуток», м. Добропілля, Донецька область про стягнення 74385,16грн., з яких: 59760,00грн. основний борг, 1596,00грн 3% річних, 13030,15грн. інфляція.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати поставленої продукції за договором №1197-21 ШУД від 21.09.2021 про закупівлю товару.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 25.11.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/868/22; вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи; встановлено відповідачу строк до 16.12.2022 (з урахуванням часу пересилання засобами зв`язку) для подання відзиву на позов.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвала суду від 25.11.2022 була направлена на електроні адреси сторін, а також засобами поштового зв`язку на адресу відповідача. Відповідно до наявного в матеріалах справи зворотного рекомендованого повідомлення відповідач отримав ухвалу суду 27.12.2022.

11.01.2023 на електрону адресу суду від імені в.о. Генерального директора ДП «Добропіллявугілля-видобуток» Олега Водоп`янова надійшло клопотання №01-10/30 від 10.01.2023, в якому просить суд зменшити розмір штрафних санкцій.

Вказане клопотання засобами поштового зв`язку на адресу суду не надходило.

Розглянувши вказане клопотання, яке надійшло на електронну адресу без кваліфікованого електронного підпису, що підтверджується довідкою відділу аналітичного та інформаційного забезпечення господарського суду Донецької області, суд дійшов таких висновків.

Вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення визначено в частині другій статті 170 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) згідно якої письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником.

За приписами частини восьмої статті 42 ГПК України якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним підписом учасника справи (його представника).

Законодавством України передбачені спеціальні нормативно-правові акти, які регулюють листування електронною поштою, а саме Закон України "Про електронні документи та електронний документообіг" та Закон України "Про електронний цифровий підпис".

Відповідно до статті 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, яка використовується для ідентифікації автора та/або підписування електронного документа іншим суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершує створення електронного документа (постанова Верховного Суду від 28.12.2019 у справі №922/788/19).

Частина четверта статті 18 Закону України "Про електронні довірчі послуги" передбачає, що саме кваліфікований електронний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису. Вказаний Закон визначає кваліфікований електронний підпис як удосконалений електронний підпис, який створюється з використанням засобу кваліфікованого електронного підпису і базується на кваліфікованому сертифікаті відкритого ключа.

Відтак, документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо), які подаються до суду шляхом їх направлення на електронну адресу суду, долучаються до матеріалів справи та розглядаються судом, у разі їх підписання уповноваженою особою з використанням власного електронного цифрового підпису, прирівняного до власноручного підпису.

Суд зазначає, що клопотання ДП «Добропіллявугілля-видобуток», яке надійшло на електронну адресу суду, не містить кваліфікованого електронного підпису, що унеможливлює ідентифікацію особи, яка подала це клопотання.

Згідно з частиною четвертою статті 170 ГПК України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

З урахуванням наведеного суд доходить висновку про залишення без розгляду клопотання ДП «Добропіллявугілля-видобуток» №01-10/30 від 10.01.2023, яке надійшло на електронну адресу суду без кваліфікованого електронного підпису.

Станом на час винесення рішення у справі відзив на позовну заяву по суті позовних вимог від відповідача до суду не надходив.

Згідно з ч.9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч.5 ст.252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Станом на час винесення рішення клопотань від учасників справи про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням не надходило.

За таких обставин, не вбачаючи підстав для розгляду даної справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи з власної ініціативи, суд розглядає справу в порядку частини 8 статті 252 ГПК України за наявними в ній матеріалами без проведення судового засідання.

Відповідно до ст.248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ч.4 ст.240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи, дослідивши матеріали справи, господарський суд ВСТАНОВИВ:

21.09.2021 Державне підприємство «Добропіллявугілля-видобуток» (далі - покупець) з однієї сторони та Приватне підприємство «Науково-виробнича фірма СВК» (далі-постачальник) уклали договір №1197-21 ШУД про закупівлю товару за результатами торгів №UA-2021-08-26-003612-с (далі - договір).

Відповідно до пункту 1.1. договору, постачальник зобов`язується передати (поставити) у власність покупця продукцію виробничо-технічного призначення: код ДК 021:2015-24960000-1 «Хімічна продукція різна» (змочувач для погашення вугільного пилу) (далі продукція), в асортименті, кількості, в термін, за ціною і з якісними характеристиками, погодженими сторонами в договорі і Специфікаціях, що є невід`ємною частиною відповідного договору.

Покупець зобов`язується прийняти і оплатити продукцію, що поставляється у його власність, відповідно до умов договору (п.1.2. договору).

У п.4.1. договору сторони дійшли згоди, що поставка продукції здійснюється партіями в асортименті, кількості, за цінами, з якісними характеристиками і в терміни, погоджені сторонами в Специфікації до договору. Під партією продукції сторони розуміють будь-яку кількість продукції, однорідної за своїми якісними показниками, яка супроводжується одним документом про якість та/або одним товаросупровідним документом.

Умови поставки Продукції-DDP згідно «Інкотермс-2010», з урахуванням умов і обмовок, що містяться в цьому договорі і/або відповідних Специфікаціях до договору (п.4.2. договору).

Відповідно до п. 4.8. договору, при поставці автомобільним транспортом датою поставки вважається дата її передачі покупцю, вказана представником покупця у видатковій накладній.

Зобов`язання постачальника вважається виконаними з моменту передачі продукції в розпорядження покупця в погоджене місце призначення поставки в належній кількості, якості, комплектності, асортименті та в строки, погоджені сторонами в договорі і Специфікації до договору. Зобов`язання покупця вважається виконаними з моменту оплати поставленої продукції ( п. 4.10. договору).

За умовами п.5.1. договору, загальна сума договору визначається загальною сумою усіх Специфікацій, що є невід`ємною частиною цього договору. Загальна орієнтовна сума договору складає 59760,00грн (п`ятдесят дев`ять тисяч сімсот шістдесят гривень,00 копійок) з ПДВ, у тому числі ПДВ:9960,00грн (дев`ять тисяч дев`ятсот шістдесят гривень, 00 копійок). Ціни на продукцію що поставляється постачальником, встановлюються сторонами у відповідних специфікаціях до договору.

У п.5.3. договору сторони дійшли згоди, що розрахунки за поставлену постачальником продукцію за цим договором здійснюються покупцем шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок постачальника з відстроченням платежу протягом 60 календарних днів з дня отримання товару на підставі отриманого покупцем рахунку, а також документів, передбачених розділом 4 цього договору та відповідною специфікацією до договору. Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку покупця.

Якщо останній день строку для оплати, що встановлений договором, припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, днем закінчення такого строку є перший за ним робочий день (п.5.9. договору).

Відповідно до п. 6.1. у разі невиконання або неналежного виконання будь-якої із сторін прийнятих на себе за договором зобов`язань, вона несе відповідальність перед іншою стороною відповідно до вимог чинного законодавства України, в тому числі, відшкодовує збитки, сплачує штрафні санкції. Сторони дійшли згоди, що збитки (витрати), понесені на виконання даного договору, стягуються з винної сторони в повному обсязі незалежно від санкцій, передбачених розділом 6 договору.

За змістом п.6.7. договору у разі несвоєчасної оплати продукції, покупець, на письмову вимогу постачальника, сплачує постачальникові неустойку у формі пені у розмірі 0,1 % , але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України від суми прострочення платежу, та не більше 5% від простроченої суми.

Пунктом 8.1 договору передбачено, що цей договір може бути скріплений печатками сторін вступає в силу з дати його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 31.12.2021 року, а в частині проведення розрахунків до повного виконання сторонами грошових зобов`язань.

У відповідності до умов п. 4.1. та п. 5.1 договору, у якості додатку до останнього сторонами була підписана Специфікація на загальну суму 59760,00грн., у якій сторони визначили найменування товару, його кількість, ціну за одиницю та умови, строки поставки.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач 29.10.2021 здійснив поставку обумовленого вказаною Специфікацією товару загальною вартістю 59760,00грн. за наступними видатковими накладними: №2402 на суму 26892,00грн. та №2403 на суму 32868,00грн.

В первинних документах у якості підстави здійснення господарської операції є посилання на договір №1197-21ШУД, в свою чергу товар був прийнятий покупцем без будь-яких заперечень та зауважень щодо неналежності виконання постачальником прийнятих за договором зобов`язань, факт поставки товару підтверджується підписом представника відповідача і не оспорюється ДП "Добропіллявугілля-Видобуток", відтак спір з цього приводу між сторонами відсутній.

Позивачем приєднані до матеріалів позову наряди на отримання ТМЦ: №781 від 26.10.2021, №791 від 26.10.2021, товарно-транспортні накладні: №Р2402 від 29.10.2021, №Р2403 від 29.10.2021, рахунки на оплату: №2407 від 29.10.2021 та №2408 від 29.10.2021.

Позивач направив відповідачу претензію №1049 від 31.08.2022 про сплату заборгованості за договором №1197-21ШУД, яка була отримана представником державного підприємства 08.09.2022, у підтвердження чого надане зворотне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Посилаючись на відсутність здійснення оплати товару, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення заборгованості у розмірі 59760,00грн., інфляції у розмірі 13030,15грн. та 3% річних у розмірі 1596,00грн.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об`єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає вимоги позивача до відповідача такими, що підлягають частковому задоволенню, враховуючи наступне:

Враховуючи статус сторін та характер правовідносин між ними, останні (правовідносини) регулюються насамперед відповідними положеннями Господарського і Цивільного кодексів України та умовами укладеного між ними договору.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст.509 ЦК України, ст.73 Господарського кодексу України (далі - ГК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ст.ст.11, 509 ЦК України, ст.174 ГК України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Як визначено ст.629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Укладені між Приватним підприємством «Науково-виробнича фірма СВК» та Державним підприємством «Добропіллявугілля-видобуток» (далі - покупець) з однієї сторони та договір №1197-21ШУД від 21.09.2021 про закупівлю товару за результатами торгів №UA-2021-08-26-003612-с є належними підставами для виникнення у останнього грошових зобов`язань, визначених їх умовами та за своєю правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм статті 712 ЦК України та статей 264-271 ГК України. В частині, що не суперечить договору, до вказаних правочинів також застосовуються норми ЦК України, які регулюють правила купівлі-продажу (статті 655-697 ЦК України).

Відповідно до ст.712 ЦК України та ст.265 ГК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України та ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

При цьому, приписи ч.7 ст.193 ГК України та ст.525 ЦК України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст.629 ЦК України відносно обов`язковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст.691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Як встановлено ч.ч.1, 2 ст.692 ЦК України покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або законодавством не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Таким чином, на підставі укладеного між позивачем та відповідачем договору у позивача виник обов`язок поставити товар, а у Державного підприємства «Добропіллявугілля-Видобуток» прийняти його та оплатити.

Як вже встановлено судом вище, виконання позивачем взятих на себе зобов`язань за договором №1197-21ШУД від 21.09.2021 підтверджується наступними видатковими накладними: №2402 на суму 26892,00грн. та №2403 на суму 32868,00грн

Зі сторони Державного підприємства «Добропіллявугілля-Видобуток» товар було прийнято представниками за нарядами на отримання ТМЦ. Тобто продаж товару загальною вартістю 59760,00грн. фактично відбувся.

Підписання покупцем видаткових накладних, які є первинними обліковими документами у розумінні Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні і фіксує факт здійснення господарської операції та встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Згідно зі ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Статтею 251 ЦК України визначено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

За змістом статті 252 ЦК України вбачається, що строк визначається, зокрема, днями, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

З урахуванням положень ст.253 ЦК України щодо початку перебігу строку, період у часі, упродовж якого має місце прострочення боржника (відповідача) щодо виконання зобов`язання з оплати перед кредитором (позивачем), починається з наступного дня після настання події, з якою пов`язано його початок. Якщо останній день строку для оплати товару припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, то в силу ч. 5 ст. 254 ЦК України днем закінчення строку є перший за ним робочий день. Такої ж правової позиції дотримується Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові 20.11.2020 року по справі № 910/13071/19.

У п.5.9. договору сторони також дійшли згоди, що якщо останній день строку для оплати, що встановлений договором, припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, днем закінчення такого строку є перший за ним робочий день.

Отже, при визначенні строку (терміну) виконання зобов`язання судам необхідно враховувати загальні положення ЦК України про порядок визначення та обчислення строків (термінів), зокрема, щодо початку і закінчення строку (терміну), а також умови вчиненого сторонами спору правочину, на підставі якого виникло зобов`язання.

Згідно п.5.3. договору розрахунки за поставлену постачальником продукцію за цим договором здійснюються покупцем шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок постачальника з відстроченням платежу протягом 60 календарних днів з дня отримання товару на підставі отриманого покупцем рахунку, а також документів, передбачених розділом 4 цього договору та відповідною специфікацією до договору. Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку покупця.

Відповідно до п. 4.8. договору при поставці автомобільним транспортом датою поставки вважається дата її передачі покупцеві, вказана представником покупця у видатковій накладній.

З урахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги, що у накладних №2402 та 2403 немає ніяких додаткових відомостей щодо іншої дати отримання товару ніж дата їх оформлення - 29.10.2021, останній день строку для оплати припадає на 28.12.2021, відповідно з 29.12.2021 почалося прострочення виконання зобов`язання.

Як стверджує позивач, спірний товар не був навіть частково сплачений покупцем, у зв`язку з чим виникла сума боргу у розмірі 59760,00грн.

Згідно ст. 202 ГК України та ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 7 ст. 193 ГК, ст. 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зазначені норми узгоджуються з вимогами ст. 629 ЦК України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до ст.129 Конституції України та ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Згідно із ст.2 ст.73 ГПК України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та на засадах змагальності.

З огляду на вимоги ч.ч.1, 3 ст.74 ст.73 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

З огляду на вищевикладене, враховуючи доведеність факту отримання відповідачем спірної продукції загальною вартістю 59760,00грн., наявність заборгованості у вказаному розмірі не спростована ДП «Добропіллявугілля-Видобуток» наявними в матеріалах справи належними та допустимими доказами, господарський суд вважає позовні вимоги в частині стягнення суми боргу у розмірі 59760,00грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Розглядаючи позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат у розмірі 13030,15грн. та 3% річних 1596,00грн., суд дійшов наступних висновків.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові 07.04.2020 у справі №910/4590/19 зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відтак, вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги (пункт 43 мотивувальної частини постанови).

Заявлені до стягнення 3% річних нараховані позивачем за обома спірними накладними на загальну суму 59760,00грн за період з 29.12.2021 по 19.10.2022.

Позивачем вибрано правомірний період нарахування 3% річних, водночас здійснивши перевірку розрахунку 3% річних за допомогою програми інформаційно-пошукової системи "ЛІГА Закон" (в межах обраного позивачем періоду) суд встановив, що розрахунок позивача є арифметично не вірним, у зв`язку з чим правомірними та такими, що підлягають стягненню є вимоги в цій частині у загальному розмірі 1448,98грн.

Відтак, вимоги в частині стягнення 3% річних у розмірі 147,02грн не підлягають задоволенню.

Розглянувши також заявлені позивачем до стягнення інфляційні втрати у розмірі 13030,15грн, суд зазначає наступне.

У разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням унаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати.

Інфляційні нарахування на суму боргу не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення становить місяць.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Цивільним кодексом України, як основним актом цивільного законодавства, не передбачено механізму здійснення розрахунку інфляційних втрат кредитора у зв`язку із простроченням боржника у виконанні грошового зобов`язання.

При цьому Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 20.11.2020 по справі №910/13071/19 дійшов висновків, що при розрахунку інфляційних втрат у зв`язку із простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню норми Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003, та Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України №265 від 27.07.2007.

Оскільки на практиці існують різні підходи до застосуванням механізму розрахунку інфляційних втрат у порядку частини другої статті 625 ЦК України у разі, якщо прострочення виконання грошового зобов`язання становить неповний місяць, Об`єднана палата Касаційного господарського суду роз`яснила, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці. Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Зазначений спосіб розрахунку склався як усталена судова практика, його використовують всі бухгалтерські програми розрахунку інфляційних.

Відповідно до розрахунку, заявлені до стягнення інфляційні втрати нараховані позивачем на загальну суму боргу 59760,00грн за період з 01.01.2021 по 30.09.2022, з застосуванням інфляційних індексів з січня по вересень 2022, що з урахуванням вищевикладеного є правомірним, вимоги в цій частині підлягають задоволенню у заявленому розмірі 13030,15грн.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 12, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 236-238, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р I Ш И В:

Позовні вимоги Приватного підприємства «Науково-виронича фірма СВК» м. Дніпро, до Державного підприємства «Добропіллявугілля-Видобудок», м.Добропілля, Донецька область про стягнення суми боргу у розмірі 59760,00грн, інфляційних втрат у розмірі 13030,15грн, 3% річних у розмірі 1596,00грн. - задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Добропіллявугілля-Видобуток» (85001, Донецька обл., місто Добропілля, пр. Шевченка, 2; ) на користь Приватного підприємства «Науково-виробнича фірма СВК» (87516, Дніпропетровська область, місто Дніпро, Бульвар Слави, буд.54; ) суму основного боргу у розмірі 59760,00грн, інфляційні втрати у розмірі 13030,15грн, 3% річних у розмірі 1448,98грн, судовий збір у розмірі 2476,09грн.

В частині стягнення 3% річних у розмірі 147,02грн - відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно із ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 ГПК України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 30.01.2023.

Суддя Ю.В. Макарова