УХВАЛА

м. Київ

31.01.2023Справа № 910/8190/22
Господарський суд міста Києва у складі судді Васильченко Т.В., за участю секретаря судового засідання Крисько О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи №910/8190/22

За позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

до відповідача-1 ОСОБА_1 ,

до відповідача- 2 ОСОБА_2 ,

до відповідача- 3 ОСОБА_3 ,

до відповідача-4 ОСОБА_4 ,

до відповідача-5 ОСОБА_5 ,

до відповідача-6 ОСОБА_6 ,

до відповідача-7 ОСОБА_7 ,

до відповідача-8 ОСОБА_8 ,

до відповідача-9 ОСОБА_9 ,

до відповідача-10 ОСОБА_10 ,

до відповідача-11 ОСОБА_11 ,

до відповідача-12 ОСОБА_12 ,

до відповідача-13 ОСОБА_13 ,

до відповідача-14 ОСОБА_14 ,

до відповідача-15 ОСОБА_15 ,

до відповідача-16 ОСОБА_16 ,

до відповідача-17 ОСОБА_17 ,

до відповідача- 18 ОСОБА_18 ,

до відповідача-19 ОСОБА_19 ,

до відповідача-20 ОСОБА_20 ,

до відповідача-21 ОСОБА_21 ,

до відповідача-22 ОСОБА_22 ,

до відповідача-23 ОСОБА_23 ,

до відповідача-24 ОСОБА_24

про стягнення ,55 грн збитків

Представники учасників справи:

від позивача: Дмітрішин Д.М.;

від відповідача-1: Гаврилова О.Ю.;

від відповідача-10: Майстренко Л.О.;

від відповідачів 2-9, 11-24: не з`явилися.

ВСТАНОВИВ:

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб звернувся до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до фізичних осіб - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 та ОСОБА_24 про стягнення збитків у розмірі ,55 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Фондом гарантування вкладів фізичних осіб під час здійснення процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Хрещатик" виявлено ряд порушень щодо прийняття посадовими особами банку управлінських рішень, направлених на придбання "токсичних" активів, видачу кредитів позичальникам, які мали ознаки неплатоспроможності, що стало "каталізатором" неплатоспроможності банку та завдання йому збитків у розмірі ,55 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.09.2022 відкрито провадження у справі №910/8190/22, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі.

У судовому засіданні 24.01.2023 суд, у відповідності до ч. ч. 4, 5 ст. 233 ГПК України, постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання про відкладення підготовчого засідання на 31.01.2023.

Розглянувши у судовому засіданні подані учасниками справи заяви та клопотання, з урахуванням завдань підготовчого провадження, для забезпечення правильного розгляду справи по суті суд дійшов таких висновків.

Приписами пункту 1 частини 1 статті 164 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Позивач зобов`язаний до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення (ч. 1 ст. 172 ГПК України).

Такі приписи згаданих норм мають на меті забезпечення, як конституційних засад змагальності сторін та рівності усіх учасників процесу перед законом і судом (ст. 129 Конституції України), так і аналогічних приписів статей 2, 7 Господарського процесуального кодексу України.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п. 87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання вимог статей 164 та 172 Господарського процесуального кодексу України позивачем було додано до позовної заяви описи вкладення у цінні листи, накладні та фіскальні чеки від 22.08.2022 про направлення копії позовної заяви з доданими до неї документами на адреси відповідачів.

При цьому, представник позивача у судовому засіданні пояснив, що ним здійснено відправлення долучених до позову документів в електронному вигляді із записом на CD-диск, оскільки у паперовому вигляді додані до позову документи є надмірними, а тому з урахуванням вимог частини 9 статті 80 Господарського процесуального кодексу України не направлялись відповідачам у паперовому вигляді.

Суд припускає, що є можливим формальне тлумачення позивачем приписів п. 1 ч. 2 ст. 164 та ч. 1 статті 172 Господарського процесуального кодексу України в контексті з приписами ч. 9 ст.80 Господарського процесуального кодексу України, та допускає можливість нездійснення направлення в паперовій формі поданих доказів іншим учасникам справи у виняткових випадках.

Однак, в даному випадку, з точки зору добросовісного користування процесуальними правами та виконання процесуальних обов`язків відповідне тлумачення не відповідає основним принципам змагальності та рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, а також суперечить системному тлумаченню положень Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до вимог статті 14 Господарського процесуального кодексу України, яка встановлює диспозитивність господарського судочинства, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Частиною 1 статті 45 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що сторонами в судовому процесі є позивач і відповідач.

Статтею 162 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги, а відтак має обов`язок з належного відправлення іншим учасникам справи копії заяви і доданих до неї документів, тобто інформування про пред`явлення вимоги до тієї чи іншої особи, лежить на позивачу і не може підлягати формальному тлумаченню.

При цьому, суд вважає не доречним твердження позивача про те, що обсяг долучених додатків до позовної заяви є надмірним, а тому приписи Господарського процесуального кодексу України не зобов`язують його здійснювати відправлення у паперовому вигляді, оскільки законодавством передбачена необхідність доведення доказів до відома учасників справи. Зазначена законодавча регламентація подібна до процедури розкриття доказів (discovery), що притаманна країнам англо-саксонської правової системи. По суті зазначені норми спрямовані на зміщення акценту зі стадії розгляду справи по суті на стадію підготовчого провадження, під час якого і має відбуватися збір процесуального матеріалу і так званий обмін змагальними паперами, що забезпечує розгляд справи у розумні строки, а відтак і належне проведення підготовчого провадження у структурі загального позовного провадження господарського судочинства.

Захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року право на справедливий судовий розгляд передбачає право на змагальність провадження. Кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх. Європейський суд з прав людини розглядає реалізацію принципу змагальності крізь призму забезпечення рівності прав учасників судового розгляду, тобто за цієї позиції сторони діють на одному рівні, під контролем відносно пасивного суду.

Одним із складників справедливого судового розгляду в розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції є право на змагальне провадження; кожна сторона, в принципі, має отримати нагоду не лише бути поінформованою про будь-які докази, які потрібні для того, щоб виграти справу, але також має знати про всі докази чи подання, які представлені або зроблені в цілях впливу на думку суду, і коментувати їх та вимагати рівності щодо подання своїх доказів.

Суд має пересвідчитися, чи провадження в цілому, включаючи спосіб збирання доказів, було справедливим, як того вимагає пункт 1 статті 6 Конвенції.

Аналогічна правова позиція викладена у поставі Верховного Суду від 26.05.2021 у справі №912/2007/18.

Разом з цим, як вбачається з відповідей на запити суду до органів реєстрації, місця перебування та місця проживання відповідачів не співпадають з адресами місць проживання фізичних осіб, які вказані у позовній заяві, а саме: ОСОБА_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , згідно відповіді Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації; ОСОБА_4 зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 згідно відповіді Подільської районної в місті Києві державної адміністрації; ОСОБА_13 зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 згідно відповіді Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради; ОСОБА_15 зареєстрована за адресою АДРЕСА_4 згідно відповіді Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради; ОСОБА_18 зареєстрована за адресою АДРЕСА_5 , згідно відповіді Центрального міжрегіонального управління державної Міграційної служби у м. Києві та Київської області; ОСОБА_21 зареєстрований за адресою АДРЕСА_6 , згідно відповіді Центрального міжрегіонального управління державної Міграційної служби у м. Києві та Київської області.

Відповідь на запит суду до органу реєстрації місця перебування та місця проживання відповідача ОСОБА_10 про зареєстроване місце проживання (перебування) на даний час не надходила, втім згідно наявної в матеріалах справи заяви ОСОБА_10 , ним визначено місце реєстрації за адресою АДРЕСА_7 , що також не співпадає з адресою визначеною в позові.

З урахуванням викладеного вище, виходячи з принципів господарського судочинства, суд дійшов висновку про зобов`язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб здійснити належне надсилання копії позовної заяви і доданих до неї документів на належні адреси відповідачів ( ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_18 та ОСОБА_21 ) та додатків до неї іншим відповідачам у справі.

Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, 21.12.2022 через відділ діловодства суду від ОСОБА_14 , що є відповідачем-14, надійшла заява, в якій зауважено на тому, що він як громадянин України, тривалий час перебуває та проживає на законних підставах в Об`єднаних Арабських Еміратах, в підтвердження чого надав копію картки дозволу на проживання ID Number НОМЕР_1 від 06.07.2022 зі строком дії до 05.07.2024, у зв`язку з чим у нього відсутня фізична можливість ознайомитися зі змістом поданого позову та долучених до нього документів шляхом ознайомлення з матеріалами справи, а тому просить вручити йому судові документи по справі, у відповідності до приписів статті 367 Господарського процесуального кодексу України та укладеного між Україною та Об`єднаними Арабськими Еміратами договором про взаємну правову допомогу у цивільних та комерційних справах від 26.11.2021 (ратифікованого Законом України №337-VIIвід 19.06.2013).

У пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Надточій проти України"" (далі - ЄСПЛ) та пункті 23 рішення ЄСПЛ "Гурепка проти України №2" наголошено, що принцип рівності сторін - один зі складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, за змістом якого кожна сторона повинна мати розумну можливість обстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її у суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Основними засадами (принципами) господарського судочинства є верховенство права, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін (частина 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 7 Господарського процесуального кодексу України визначено, що правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь- яких ознак чи обставин.

Згідно положень ч. 2, 5 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

За положеннями п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи мають право ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень, подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам, подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

За приписами статті 3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про міжнародне приватне право", якщо міжнародним договором України передбачено інші правила, ніж встановлені цим Законом, застосовуються правила цього міжнародного договору.

Статтею 367 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі якщо в процесі розгляду справи господарському суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, господарський суд може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Судове доручення надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.

З урахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги те що, ОСОБА_14 проживає в Об`єднаних Арабських Еміратах з 06.07.2022 і достовірна інформація про те, що ним отримано копію позовної заяви з додатками у суду відсутня, суд дійшов висновку про необхідність звернутися із судовим дорученням про вручення судових документів до компетентного органу іноземної держави.

Частиною 1 статті 31 Віденської конвенції про право міжнародних договорів визначено, що договір повинен тлумачитись добросовісно відповідно до звичайного значення, яке слід надавати термінам договору в їхньому контексті, а також у світлі об`єкта і цілей договору.

Порядок взаємної правової допомоги у цивільних та комерційних справах регулюється Договором між Україною та Об`єднаними Арабськими Еміратами від 26.11.2012 року, ратифікованим Законом України від 19.06.2013 року №337-VII (далі - Договір).

Статтею 3 зазначеного Договору передбачено, що сторони згідно з цим Договором надають одна одній найширший обсяг взаємної правової допомоги у цивільних та комерційних справах у відповідності до їхнього законодавства. Правова допомога згідно з цим Договором охоплює, в тому числі, й вручення повісток та інших судових документів.

У відповідності до частини 1 статті 4 Договору про взаємну правову допомогу у цивільних та комерційних справах, центральним органом для направлення та отримання запитів в Україні і Об`єднаних Арабських Еміратах є Міністерство юстиції.

Якщо не передбачено інше, всі офіційні документи відповідно до цього Договору підписуються та скріплюються печаткою компетентних органів відповідно до законодавства запитуваної Сторони, а запит повинен бути підтверджений Центральним органом запитуючої Сторони. Усі запити та супровідні документи супроводжуються перекладами на офіційну мову запитуваної Сторони або на англійську мову (стаття 5 Договору).

При цьому, згідно приписів частини 1 та 2 статті 10 Господарського процесуального кодексу України, господарське судочинство в судах здійснюється державною мовою. Суди забезпечують рівність прав учасників судового процесу за мовною ознакою.

Як визначає стаття 10 Конституції України, державною мовою в Україні є українська мова, а частина 1 статті 6 Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної" зобов`язує кожного громадянина України володіти державною мовою.

ОСОБА_14 є громадянином України, що підтверджується ним у поданій заяві від 21.12.2022 року, яка складена українською мовою, а отже володіє державною мовою або її розуміє в обсязі, достатньому для спілкування, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про відсутність необхідності у перекладі всіх документів на англійську мову.

Таким чином, суд з метою створення належних умов для забезпечення реалізації відповідачем-14 права на подання відзиву на позовну заяву, враховуючи, що Договором передбачено відправлення судових документів шляхом направлення Центральному Органу запитуваної Держави (ОАЕ) - Міністерству юстиції прохання згідно з формуляром, дійшов висновку про необхідність вручення копії позовної заяви з додатками без перекладу та ухвал Господарського суду міста Києва від 15.09.2022 та від 31.01.2023 в нотаріально засвідченому перекладі на англійську мову відповідно до вимог вказаного Договору.

Наказом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України №1092/5/54 від 27.06.2008 затверджено Інструкцію про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень (далі - Інструкція), відповідно до пунктів 6.1 та 6.2 якої, у разі, якщо правова допомога запитується або надається на підставі Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах 1965 року, застосовуються відповідні положення цієї Інструкції з урахуванням викладеного в пунктах 6.2-6.14 цієї Інструкції. Доручення про вручення документів за кордоном на підставі Конвенції про вручення складається судом чи іншим заінтересованим компетентним органом України у формі прохання, яка установлена Конвенцією про вручення, згідно з додатком 10 до цієї Інструкції.

Відповідно до абзаців. 3, 4 пункту 2.3 Інструкції, документи, що підлягають врученню згідно з дорученням суду України, складаються мовою запитуваної держави чи іншою мовою, передбаченою міжнародним договором України, або супроводжуються завіреним перекладом на таку мову. У відповідних випадках документи, що підлягають врученню, можуть бути складені або перекладені на ту мову, яку, як є підстави вважати, розуміє особа, якій необхідно вручити документи. Це окремо визначається судом України у дорученні.

Згідно зі ст. 9 Договору вручення підтверджується підписом адресата та підтвердженням, виданим компетентним органом, в якому зазначено ім`я адресата, дату та спосіб вручення, а у випадку неможливості вручення - причини цього. Підтвердження про вручення, підписане адресатом, надсилається запитуючій Стороні

У відповідності до пункту 2.5 Інструкції суд України направляє доручення через міжрегіональне управління до Мін`юсту, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Відповідно до п. 2.1.3. Інструкції якщо міжнародним договором України не передбачено інше, доручення про вручення документів складається згідно з додатком 1. Також додається формуляр підтвердження про вручення документа згідно з додатком 2.

За таких обставин, з метою створення належних умов для забезпечення реалізації відповідачем-14 права на подання відзиву на позовну заяву в межах даної справи, Господарський суд міста Києва вважає за необхідне звернутись із судовим дорученням до Міністерства Юстиції Об`єднаних Арабських Еміратів через Міністерство юстиції України про вручення відповідачу-14 ОСОБА_25 (ID Number НОМЕР_1; місце проживання в АДРЕСА_8 ) копії позовної заяви з додатками мовою, яку розуміє вказана особа (українська), ухвали Господарського суду міста Києва від 15.09.2022 та від 31.01.2023 в нотаріально засвідченому перекладі на англійську мову відповідно до вимог вказаного Договору.

Пунктом 4 частини 1 статті 228 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги або вручення виклику до суду чи інших документів до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Судове доручення - це процесуальна дія, що передбачає передачу повноважень суду іншому компетентному органу на вчинення певних процесуальних дій, і саме вона є підставою такого зупинення провадження у справі.

Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 229 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі зупиняється до надходження відповіді від іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави на судове доручення про надання правової допомоги, вручення виклику до суду чи інших документів.

Відтак, оскільки суд зобов`язаний забезпечити належне вручення ОСОБА_14 судових документів, з метою забезпечення відповідачу-14 рівних умов для обстоювання власних прав і законних інтересів, зважаючи на зміст заявлених позовних вимог, виходячи з положень приписів статей 228, 229 Господарського процесуального кодексу України, та виходячи з часу, необхідного для виконання судового доручення, суд дійшов висновку про необхідність зупинення провадження у справі №910/8190/22 до надходження відповіді від Міністерства юстиції Об`єднаних Арабських Еміратів через Міністерство юстиції України на судове доручення Господарського суду міста Києва.

Керуючись статтями 2, 13, 177, 182, 183, 202, 234, 235, 367 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відкласти підготовче засідання у справі на 27.06.23 о 14:30 год. Засідання відбудеться у приміщенні Господарського суду міста Києва за адресою: м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 44- Б, зал №13.

2. Зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб направити копію позовної заяви з додатками на адреси ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_18 та ОСОБА_21 надані органом реєстрації на запити суду та додатки до позовної заяви у встановленому процесуальним законодавством порядку іншим відповідачам у справі, докази надсилання надати суду.

3. Зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у 7-ми денний строк з моменту отримання даної ухвали подати до суду копію позовної заяви у 2 (двох) примірниках та належним чином (нотаріально) засвідчений переклад на англійську мову ухвали Господарського суду міста Києва від 15.09.2022 та від 31.01.2023 у справі №910/8190/2 у 2 (двох) примірниках.

4. Звернутися до відповідного компетентного органу Міністерства Юстиції Об`єднаних Арабських Еміратів через Міністерство юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, буд. 13) для направлення судового доручення про вручення позовної заяви з додатками та ухвал Господарського суду міста Києва від 15.09.2022 та від 31.01.2023 у справі відповідачу-14 ОСОБА_25 (ID Number НОМЕР_1; місце проживання в місті Дубаї - АДРЕСА_9).

5. Зупинити провадження у справі №910/8190/22 до надходження відповіді від компетентного органу Міністерства юстиції Об`єднаних Арабських Еміратів на судове доручення Господарського суду міста Києва про вручення відповідачу-14 копії позовної заяви з додатками та ухвал Господарського суду міста Києва від 15.09.2022 та від 31.01.2023 у справі №910/8190/22.

6. Повідомити учасників справи, що інформація по справі, що розглядається, доступна на офіційному веб - порталі судової влади України в мережі Інтернет за посиланням: http://court.gov.ua/fair/ та на інформаційному сайті за посиланням http://www.reyestr.court.gov.ua/.

7. Ухвала набирає законної сили 31.01.2023 та підлягає оскарження у встановленому законом порядку в частині зупинення провадження у справі; в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та підписано 03.02.2023.

Суддя Т.В. Васильченко