ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"09" лютого 2023 р. Справа № 924/900/22

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Танасюк О.Є., секретаря судового засідання Мироненко Н.М., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „ЙЕ Енергія", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю „Автотрейд Логістика", м. Ізяслав, Шепетівський район, Хмельницька область

про стягнення 1116308,14 грн., з яких: 735050,94 грн. - основний борг, 15931,21 грн. - 3% річних, 211115,75 грн. - пеня, 154210,24 грн. - інфляційні втрати

Без повідомлення (виклику) сторін

Процесуальні дії по справі.

06.12.2022 року до Господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю „ЙЕ Енергія", м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю „Автотрейд Логістика", м. Ізяслав, Шепетівський район, Хмельницька область про стягнення 1116308,14 грн., з яких: 735050,94 грн. - основний борг, 15931,21 грн. - 3% річних, 211115,75 грн. - пеня, 154210,24 грн. - інфляційні втрати.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 12.12.2022 відкрито провадження у справі №924/900/22, постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено відповідачу строк для подання відзиву до 28.12.2022, позивачу - строк для надання відповіді на відзив - до 05.01.2023, відповідачу - строк для подання заперечень до 12.01.2023.

24.01.2023 до суду надійшов відзив на позов (від 17.01.20230), в якому відповідач просить визнати поважними причини пропуску відповідачем строку для його подання та поновити такий строк. Зазначає, що ТОВ „Автотрейд Логістика" не отримувало жодної кореспонденції від ТОВ „ЙЕ Енергія". Посилаючись на те, що відповідач ознайомився з текстом позовної заяви та додатками 06.01.2023, відповідно відзив подається в межах 15-ти денного строку, встановленого нормами ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 113 Господарського процесуального кодексу України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Згідно з ч. 2 ст. 119 ГПК України, встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

З огляду на вище викладене, суд вважає за можливе продовжити відповідачу строк для подання відзиву.

ТОВ „Автотрейд Логістика" у відзиві просить здійснювати розгляд справи №924/802/22 за правилами загального позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 250 ГПК України питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 12.09.2022 відкрито провадження у справі №924/900/22 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, враховуючи предмет та ціну позову, характер спірних правовідносин, предмет доказування у справі, а також те, що дана справа не відноситься до справ, які відповідно до ч. 4 ст. 247 ГПК України не можуть бути розглянуті у порядку спрощеного позовного провадження.

Під час постановляння ухвали від 12.09.2022 суд керувався положеннями ст. ст. 12, 176, 247, 250, 252 ГПК України.

Згідно положень частин 4-5 ст. 250 ГПК України якщо відповідач в установлений судом строк подасть заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд залежно від обґрунтованості заперечень відповідача постановляє ухвалу про: 1) залишення заяви відповідача без задоволення; 2) розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням. Якщо відповідач не подасть у встановлений судом строк такі заперечення, він має право ініціювати перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження лише у випадку, якщо доведе, що пропустив строк з поважних причин.

Однак, відповідачем не наведено заперечень проти розгляду справи №924/900/22 в порядку спрощеного позовного провадження. Тому підстави для розгляду даної справи за правилами загального позовного провадження відсутні.

З огляду на зазначене, клопотання ТОВ „Автотрейд Логістика" про здійснення розгляду справи №924/802/22 за правилами загального позовного провадження залишається без задоволення.

Також відповідачем подано клопотання (від 17.01.2023) про призначення судово-економічної експертизи. Обґрунтовуючи подане клопотання ТОВ „Автотрейд Логістика" зазначає, що для з`ясування обставин, що мають значення для справи, а саме порядку обрахунку пені, 3% річних та інфляційних втрат необхідні спеціальні знання, без яких встановити відповідні обставини неможливо, так як жоден із учасників судового процесу не володіє достатніми знаннями у галузі економіки. Відповідач вказує, що не погоджується із розміром заборгованості через неможливість перевірення методики визначення розміру позовних вимог.

На вирішення експертизи просить поставити наступні питання:

- Чи підтверджується документально матеріалами справи №924/900/22 станом на 17.01.2023 факт наявності заборгованості ТОВ „Агротрейд Логістика" за договором №41АР167-1520-20 від 28.10.2020 року перед ТОВ „ЙЕ Енергія" з огляду на висновки викладені в позовній заяві та додатками до неї?

- Чи правильно обраховано розмір пені, 3% річних та інфляційні втрати, які були нараховані ТОВ „ЙЕ Енергія" за договором №41АР167-1520-20 від 28.10.2020 року та є предметом розгляду у справі №924/900/22?

- Якщо так, то в якому саме розмірі з обґрунтуванням сум цього розміру?

- Чи підтверджується документально розмір заборгованості за договором №41АР167-1520-20?

Позивач у відповіді на відзив (від 06.02.2023) зазначає, що відповідачем не обґрунтовано дійсну потребу у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, не надано доказів, які б свідчили про недостовірність, суперечливість доказів у справі, у з зв`язку з чим просить відмовити у задоволенні клопотання відповідача про призначення судової експертизи.

Відповідно до ч. 1 статті 99 Господарського процесуального кодексу України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Аналіз норм Господарського процесуального кодексу України дозволяє зробити висновок про те, що судова експертиза є одним із видів доказів та може призначатися судом у випадку, коли суд вважає, що має дійсну потребу у спеціальних знаннях для встановлення певних фактичних даних, що входять до предмета доказування.

Виходячи з повноважень, наданих суду Господарським процесуальним кодексом України, та принципу диспозитивності дослідження обставин справи, оцінка доказів повинна ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному розгляді доказів у судовому процесі, з врахуванням сукупності всіх обставин. Отже, якщо суд доходить висновку, що для того, щоб надати оцінку певним обставинам справи йому не вистачає певних знань, суд вправі призначити судову експертизу, поставивши перед експертом конкретні запитання, незалежно від волевиявлення сторін.

Судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду (стаття 1 Закону України "Про судову експертизу").

Спеціальні знання - це професійні знання, отримані в результаті навчання, а також навички, отримані обізнаною особою в процесі практичної діяльності в різноманітних галузях науки, техніки та інших суспільно корисних галузях людської діяльності, які використовуються разом з науково-технічними засобами під час проведення експертизи. Змістом спеціальних знань є теоретично обґрунтовані і перевірені практикою положення і правила, які можуть відноситися до будь-якої галузі науки, техніки, мистецтва тощо.

Необхідність судової експертизи в господарському судочинстві зумовлена тим, що в процесі здійснення правосуддя суд стикається з необхідністю встановлення таких фактів (обставин), дані про які потребують спеціальних досліджень.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити iншi засоби доказування. Питання, якi ставляться експерту, i його висновок з них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта. Неприпустимо ставити перед судовими експертами питання, вирішення яких не спрямовано на встановлення даних, що входять до предмета доказування у справі, а також правові питання, вирішення яких чинним законодавством віднесено до компетенції суду. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду вiд 24.04.2018 у справі №910/9394/17.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову є стягнення з відповідача заборгованості та штрафних санкцій за договором постачання природного газу для потреб не побутових споживачів №41АР167-1520-20 від 28.10.2020 року. У розрахунках основного боргу, 3% річних, пені та інфляційних втрат позивачем визначено періоди виникнення та суми заборгованості, періоди, за які здійснюються нарахування 3% річних, пені та інфляційних втрат та суми боргу (з урахуванням часткових сплат), на які проведено відповідні нарахування.

В даному випадку суд, на підставі наявних матеріалів справи, може самостійно перевірити розрахунок позивача, надати оцінку обставинам справи та наявним у матеріалах справи доказам в сукупності, тому не вбачає підстав для призначення судово-економічної експертизи.

З огляду на зазначене, клопотання відповідача про призначення судово-економічної експертизи залишається без задоволення.

Позиція позивача.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору постачання природного газу для потреб не побутових споживачів №41АР167-1520-20 від 28.10.2020 року, у зв`язку з чим у ТОВ „Агротрейд Логістика" утворилася заборгованість в розмірі 735050,94 грн. Також у зв`язку з простроченням виконання грошових зобов`язань позивачем заявлено до стягнення 15931,21 грн. - 3% річних, 211115,75 грн. - пені, 154210,24 грн. - інфляційних втрат.

Позиція відповідача.

Відповідач у відзиві (від 17.01.2023) просить позовну заяву залишити без задоволення. Зазначає, що розрахунки позивача не містять детального обґрунтування періоду прострочення оплат та розміру заборгованості у відповідний період. Вважає вимоги позивача в частині нарахувань та стягнення інфляційних втрат, 3% річних та пені безпідставними, оскільки нараховані без належного правового обґрунтування.

Звертає увагу, що позивач звернувся з позовом до суду 06.12.2022, в якій просив стягнути пеню за період з 11.12.2020 по 17.12.2020. Таким чином, вказує, що строк позовної давності для стягнення пені за вказаний період сплив 17.12.2021. У відзиві відповідач просить застосувати наслідки пропуску позовної давності щодо вимог про стягнення інфляційних втрат, 3% річних та пені.

Також зазначає, що на підприємстві склалася важка фінансова ситуація, спричинена зокрема, введенням воєнного стану, яка є форс-мажорною обставиною, яка звільняє особу від відповідальності у випадку несплати чи несвоєчасної сплати за комунальні послуги. Вважає, що за аналогією з положеннями постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 №206 „Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану" та Закону України „Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дій норм на період дії воєнного стану" позивач не повинен нараховувати та стягувати неустойку (штрафи, пеню), інфляційні нарахування, проценти річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги, а відповідач сплачувати на користь позивача.

Відповідь позивача на відзив відповідача.

Позивач у відповіді на відзив (від 06.02.2023) зазначає, що до укладеного між сторонами договору підлягають застосуванню загальні положення ЦК України, ГК України та Закону України „Про ринок природного газу", а не Закон України „Про житлово-комунальні послуги", як зазначає відповідач. Наголошує, що акти приймання-передачі природного газу є належним доказом, який підтверджує наявну у відповідача заборгованість. Звертає увагу, що відповідачем не надано доказів на підтвердження наявності у нього об`єктивних причин для невиконання умов договору постачання природного газу для потреб не побутових споживачів №41АР167-1520-20 від 28.10.2020. Також вважає необґрунтованим посилання відповідача на лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1, яким засвідчено факт настання форс-мажорних обставин військову агресію Російської федерації проти України. Вказує, що з 24.02.2022 відповідач не повідомляв позивача про вплив на товариство безпосередньо форс-мажорних обставин та неможливість у зв`язку з цим виконати свої зобов`язання за договором №41АР167-1520-20 від 28.10.2020.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

28.10.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю „ЙЕ Енергія" (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю „Агротрейд Логістика" (Споживач) укладено договір постачання природного газу для потреб не побутових споживачів №41АР167-1520-20 від 28.10.2020 (далі - договір), відповідно до п. 1.1. якого Постачальник зобов`язується передати у власність Споживачу у 2020 році природний газ (далі - газ), а Споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку , що визначені договором.

Згідно з п. 1.2. договору плановий обсяг постачання газу складає до 140 000 тис.куб.м.

Відповідно до п. 3.1. договору розрахунки за поставлений споживачеві газ здійснюється за цінами, що вільно встановлюються між постачальником та споживачем. Підписуючи цей договір споживач підтверджує, що ознайомлений з тим, що протягом дії договору ціна на газ може змінюватися, про що сторони укладатимуть додаткові угоди.

У пп. 3.2., 3.3.визначено, що всього ціна газу за 1 тис.куб.м становить 7,56 грн. Зміна ціни узгоджується шляхом підписання додаткової угоди до цього договору.

Згідно з п. 3.6 загальна сума договору складається із місячних сум вартості газу поставленого споживачеві за даним договором.

Відповідно до п. 4.1. договору розрахунковий період за договором складає один місяць. Оплата газу за договором здійснюється споживачем виключно в національній валюті - гривні, в наступному порядку: оплата в розмірі 30% - до 5-го числа місяця поставки газу, 30% - до 15-го числа місяця поставки газу, - 40% до 25-го числа місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий постачальником газ здійснюється споживачем до 10-го числа місяця наступного за звітним.

Датою оплати є дата зарахування коштів на банківський рахунок постачальника (п. 4.4. договору).

Згідно з п. 6.1 договору за невиконання чи неналежне виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність згідно з договором та чинним законодавством.

У разі порушення Споживачем строків оплати, передбачених розділом 4 договору, Споживач сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу (п. 6.2. договору).

Пунктом 9.1. визначено, що договір набуває чинності з дати його підписання та скріплення печатками сторін (за наявності) і діє в частині постачання газу з газової доби, з якої Споживач включений до Реєстру споживачів ТОВ „ЙЕ Енергія" в інформаційній платформі оператора ГТС до 31.12.2020, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Договір вважається продовженим (пролонгованим) на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії. При цьому сторони укладають додаткову угоду до договору, в якій визначають плановий обсяг постачання природного газу (п. 9.2. договору).

У п. 9.13. сторони домовилися, що строк позовної давності, у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, компенсацій встановлюється тривалістю у 3 роки.

Договір підписаний представниками сторін та скріплений їх печатками.

Сторонами були укладені додаткові угоди до договору, а саме: №1 від 26.11.2020, №2 від 18.12.2020, №3 від 29.12.2020, № 4 від 17.12.2021, №5 від 29.12.2021, якими зокрема, вносилися зміни щодо ціни природного газу, планових обсягів постачання газу, терміну дії договору.

На виконання умов договору позивач у період з 30.11.2020 по 31.01.2022 поставив відповідачу природний газ на загальну суму 2662583,81 грн., що підтверджується актами приймання-передачі: №РГК80016518 від 30.11.2020 на суму 910648,63 грн.; №РГК80017876 від 31.12.2020 на суму 936713,44 грн.; №РГК81001238 від 31.01.2021 на суму 47266,40 грн.; №РГК82001300 від 31.01.2022 на суму 767955,34 грн.

Як вбачається із банківської виписки, сформованої 29.11.2022, ТОВ „Агротрейд логістика" частково оплачено вартість природного газу в сумі 1927532,87 грн., зокрема: 10.12.2020 - 300000,00 грн.; 15.12.2020 - 607666,94 грн.; 18.12.2020 - 10000,00 грн.; 22.12.2020 - 40000,00 грн.; 22.12.2020 - 141874,78 грн.; 24.12.2020 - 150000,00 грн.; 28.12.2020 - 100000,00 грн.; 30.12.2020 - 310468,33 грн.; 05.01.2021 - 100222,26 грн.; 14.01.2021 - 14205,17 грн.; 19.01.2021 - 14205,17 грн.; 20.01.2021 - 18940,22 грн.; 14.03.2022 - 4950,00 грн.; 18.07.2022 - 25000,00 грн.

В матеріалах справи наявний складений та підписаний „ЙЕ Енергія" акт звіряння взаємних розрахунків за період: листопад 2020 - жовтень 2022 між сторонами за договором №41АР167-1520-20 від 28.10.2020, згідно якого заборгованість ТОВ „Агротрейд логістика" становить 735050,94 грн.

Аналізуючи подані докази, оцінюючи їх у сукупності, суд до уваги бере таке.

Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

З положень ст. 509 ЦК України та ст. 173 ГК України вбачається, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Нормами ст. 627 ЦК України встановлено свободу договору, тобто відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як вбачається із матеріалів справи, 28.10.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю „ЙЕ Енергія" (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю „Агротрейд Логістика" (Споживач) укладено договір постачання природного газу для потреб не побутових споживачів №41АР167-1520-20 від 28.10.2020 (далі - договір), відповідно до п. 1.1. якого Постачальник зобов`язується передати у власність Споживачу у 2020 році природний газ (далі - газ), а Споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку , що визначені договором.

В подальшому сторонами продовжено дію договору до 31.12.2022 згідно додаткової угоди № 4 від 17.12.2021 до договору постачання природного газу для потреб не побутових споживачів №41АР167-1520-20 від 28.10.2020.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України врегульовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі статтею 662 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

На виконання умов договору позивач у період з 30.11.2020 по 31.01.2022 поставив відповідачу природний газ на загальну суму 2662583,81 грн., що підтверджується актами приймання-передачі: №РГК80016518 від 30.11.2020 на суму 910648,63 грн.; №РГК80017876 від 31.12.2020 на суму 936713,44 грн.; №РГК81001238 від 31.01.2021 на суму 47266,40 грн.; №РГК82001300 від 31.01.2022 на суму 767955,34 грн.

За положеннями статті 691 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

В силу приписів ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 4.1. розрахунковий період за договором складає один місяць. Оплата газу за договором здійснюється споживачем виключно в національній валюті - гривні, в наступному порядку: оплата в розмірі 30% - до 5-го числа місяця поставки газу, 30% - до 15-го числа місяця поставки газу, - 40% до 25-го числа місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий постачальником газ здійснюється споживачем до 10-го числа місяця наступного за звітним.

Як вбачається із банківської виписки, сформованої 29.11.2022, ТОВ „Агротрейд логістика" частково оплачено вартість природного газу в сумі 1927532,87 грн., зокрема: 10.12.2020 - 300000,00 грн.; 15.12.2020 - 607666,94 грн.; 18.12.2020 - 10000,00 грн.; 22.12.2020 - 40000,00 грн.; 22.12.2020 - 141874,78 грн.; 24.12.2020 - 150000,00 грн.; 28.12.2020 - 100000,00 грн.; 30.12.2020 - 310468,33 грн.; 05.01.2021 - 100222,26 грн.; 14.01.2021 - 14205,17 грн.; 19.01.2021 - 14205,17 грн.; 20.01.2021 - 18940,22 грн.; 14.03.2022 - 4950,00 грн.; 18.07.2022 - 25000,00 грн.

Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Таким чином, заборгованість відповідача за договором постачання природного газу для потреб не побутових споживачів №41АР167-1520-20 від 28.10.2020 становить 735050,94 грн. (2662583,81 - 1927532,87).

Тому вимоги позивача в частині стягнення основного боргу є обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Щодо 3% річних.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19).

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові 07.04.2020 у справі №910/4590/19 зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно, й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги.

Відповідно до п. 4.1. договору остаточний розрахунок за фактично переданий постачальником газ здійснюється споживачем до 10-го числа місяця наступного за звітним.

Як вбачається із розрахунку, у зв`язку з невиконанням належним чином відповідачем зобов`язань щодо оплати поставленого природного газу за договором №41АР167-1520-20 від 28.10.2020 позивачем правомірно здійснено нарахування 3% річних в розмірі 15931,21 грн., зокрема:

- 200,21 грн. - за період з 11.12.2020 по 14.12.2020 із суми заборгованості 610648,63 грн.;

- 0,49 грн. - за період з 16.12.2020 по 17.12.2020 із суми заборгованості 2981,69 грн.;

- 188,63 грн. - за період з 11.03.2022 по 13.03.2022 із суми заборгованості 765000,94 грн.;

- 7808,74 грн. - за період з 15.03.2022 по 17.07.2022 із суми заборгованості 760050,94 грн.;

- 7733,14 грн. - за період з 19.07.2022 по 23.11.2022 із суми заборгованості 735050,94 грн.

Визначення періоду прострочення та суми заборгованості, на які позивачем нарахувано 3% річних здійснено з урахуванням проведених відповідачем проплат. Тому твердження відповідача (викладене у відзиві) про те, що розрахунки позивача не містять детального обґрунтування періоду прострочення оплат та розміру заборгованості у відповідний період, є необґрунтованим.

Таким чином заявлені до стягнення 3% річних в розмірі 15931,21 грн. підлягають задоволенню.

Щодо інфляційних втрат.

Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" визначено індексацію грошових доходів населення як встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг (стаття 1 Закону). Статтею 2 цього Закону передбачено як об`єкти індексації грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України, що не мають разового характеру, перелік яких визначено у частині першій цієї статті; водночас, частиною другою статті 2 цього Закону законодавець передбачив право Кабінету Міністрів України встановлювати інші об`єкти індексації, поряд з тими, що зазначені у частині першій цієї статті.

З метою реалізації Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" Кабінет Міністрів України постановою №1078 від 17.07.2003 затвердив Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок), пунктом 1 якого передбачено, що цей Порядок визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (пункти 1-1, 4 Порядку).

Отже, при розрахунку інфляційних втрат у зв`язку з простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню норми Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 та Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України №265 від 27.07.2007. Порядок індексації грошових коштів для цілей застосування статті 625 ЦК України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника, як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац п`ятий пункту 4 постанови КМУ №1078).

Статтею 625 ЦК України передбачено розрахунок індексу інфляції не за окремі інтервали часу, а в цілому за весь період прострочення і якщо індекс інфляції в окремі періоди є меншим за одиницю та має при цьому економічну характеристику - "дефляція", то це не змінює його правової природи та не може мати наслідком пропуску такого місяця, оскільки протилежне зруйнує послідовність математичного ланцюга розрахунків, визначену Порядком проведення індексації грошових доходів населення.

Встановлення компетентним органом (Кабінетом Міністрів України) механізму перемножування індексів інфляції за певний період для обрахування інфляційних збитків означає, що "вартість грошей з індексом інфляції за попередній період" є визначальною при індексації грошової суми за кожний наступний період. У математиці це називається послідовність, утворена за певною закономірністю.

Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Об`єднаної Палати Касаційного господарського Суду від 26.06.2020р. у справі №905/21/19 та від 20.11.2020р. у справі №910/13071/19.

Верховний Суд у складі колегії суддів Об`єднаної Палати Касаційного господарського Суду у постанові від 20.11.2020р. у справі №910/13071/19 роз`яснив, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Відповідно до висновку Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного господарського Суду, викладеного у постанові від 26.06.2020р. у справі №905/21/19 величина приросту індексу споживчих цін має заокруглюватися до десяткового числа після коми (саме так визначаються місячні та річні індекси споживчих цін Державним комітетом статистики України).

Позивачем у зв`язку з невиконанням відповідачем грошових зобов`язань за договором №41АР167-1520-20 від 28.10.2020 правомірно здійснено нарахування інфляційних втрат в розмірі 154210,24 грн., зокрема:

- 11307,68 грн. - за період з березня по липень 2022р. із суми заборгованості в розмірі 760050,94 грн., яка існувала з 14.03.2022 по 17.07.2022;

- 41136,56 грн. - за період з серпня по жовтень 2022р. із суми заборгованості в розмірі 735050,94 грн., яка існує з 18.07.2022 та є непогашеною на даний час.

Тому заявлені до стягнення інфляційні втрати в розмірі 154210,24 грн. підлягають стягненню з відповідача.

Щодо пені.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 230 ГК України, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня).

За ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з п. 6.2. договору у разі порушення Споживачем строків оплати, передбачених розділом 4 договору, Споживач сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Позивачем заявлено до стягнення пеню в розмірі 211115,75 грн., зокрема:

- 800,85 грн. - за період з 11.12.2020 по 14.12.2020 із суми заборгованості 610648,63 грн.;

- 1,96 грн. - за період з 16.12.2020 по 17.12.2020 із суми заборгованості 2981,69 грн.;

- 1257,54 грн. - за період з 11.03.2022 по 13.03.2022 із суми заборгованості 765000,94 грн.;

- 80169,76 грн. - за період з 15.03.2022 по 17.07.2022 із суми заборгованості 760050,94 грн.;

- 128885,64 грн. - за період з 19.07.2022 по 23.11.2022 із суми заборгованості 735050,94 грн.

У п. 9.13. сторони домовилися, що строк позовної давності, у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, компенсацій встановлюється тривалістю у 3 роки.

Тому твердження відповідача про сплив строку позовної давності для стягнення пені за період з 11.12.2020 по 17.12.2020 є необґрунтованим.

Положеннями ч. 6 ст. 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

У постанові від 20.08.2021 у справі №910/13575/20 Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду, уточнюючи правову позицію Верховного Суду щодо застосування ч. 6 ст. 232 ГК України, зазначив, що у кожному конкретному випадку господарські суди повинні належним чином проаналізувати умови укладених між сторонами договорів щодо нарахування штрафних санкцій, та встановити, чи містить відповідний пункт договору або певний термін, шляхом вказівки на подію (день сплати заборгованості, день фактичної оплати), або інший строк, відмінний від визначеного ч. 6 ст. 232 ГК України, який є меншим або більшим шести місяців.

Пункт 6.2. договору №41АР167-1520-20 від 28.10.2020 не містить ні іншого строку, відмінного від встановленого ч. 6 ст. 232 ГК України, який є меншим або більшим шести місяців, ні вказівки на подію, що має неминуче настати, ні зазначення "до дати фактичного виконання" тощо.

Тому нарахування пені за період більший ніж шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано не узгоджується з умовами договору та положеннями ч. 6 ст. 232 ГК України.

Як слідує з матеріалів справи, 31.01.2022 позивачем було поставлено відповідачу природний газ на суму 767955,34 грн., що підтверджується актом приймання-передачі №РГК82001300 від 31.01.2022.

Враховуючи положення п. 4.1. договору, остаточний розрахунок за фактично переданий постачальником у січні 2022 року газ мав бути здійснений споживачем до 10.02.2022.

Таким чином, у зв`язку з несплатою поставленого газу у січні 2022 року правомірним є нарахування пені за період з 10.02.2022 по 10.08.2022 (за шість місяців).

Враховуючи зазначене, суд вважає за необхідне здійснити перерахунок пені в межах шести місців з дня настання строку оплати за природний газ, поставлений у січні 2022 року.

Зокрема, за період з 19.07.2022 по 10.08.2022 із суми заборгованості 735050,94 грн. (з урахуванням проплат) період розмір пені становить 1389,55 грн.

Інші періоди позивачем визначено правомірно та нарахування здійсненні відповідно до вимог чинного законодавства.

Зважаючи на викладене, до стягнення підлягає пеня в загальному розмірі 83619,66 грн. зокрема:

- 800,85 грн. - за період з 11.12.2020 по 14.12.2020 із суми заборгованості 610648,63 грн.;

- 1,96 грн. - за період з 16.12.2020 по 17.12.2020 із суми заборгованості 2981,69 грн.;

- 1257,54 грн. - за період з 11.03.2022 по 13.03.2022 із суми заборгованості 765000,94 грн.;

- 80169,76 грн. - за період з 15.03.2022 по 17.07.2022 із суми заборгованості 760050,94 грн.;

- 1389,55 грн. - за період з 19.07.2022 по 10.08.2022 із суми заборгованості 735050,94 грн.

Таким чином у стягненні пені в розмірі 127496,09 грн., нарахованої за період з 11.08.2022 по 23.11.2022 (за межами 6-ти місячного строку) суд відмовляє.

Посилання відповідача на складний фінансовий стан не може бути підставою для звільнення від відповідальності, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 617 ЦК України особа не звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання у разі відсутності у боржника необхідних коштів. Крім того, згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

З приводу посилання на введення воєнного стану, який є форс-мажорною обставиною згідно лист Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 та на думку відповідача звільняє від відповідальності за невиконання грошових зобов`язань, судом враховується таке.

Згідно з ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Частиною 2 статті 218 ГК України визначено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Судом враховуються, що на особу, яка порушила зобов`язання, покладається обов`язок доведення того, що відповідне порушення є наслідком дії певної непереборної сили, тобто, що непереборна сила не просто існує, а безпосередньо призводить до порушення стороною свого зобов`язання (необхідність існування причинно-наслідкового зв`язку між виникненням форс-мажорних обставин та неможливістю виконання стороною своїх зобов`язань).

У постанові Верховного Суду від 30.11.2021р. у справі №913/785/17 визначено, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно; форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Отже, виходячи з наведених норм законодавства, підтвердженням існування форс-мажорних обставин є відповідний сертифікат Торгово-промислової палати України чи уповноваженої нею регіональної торгово-промислової палати.

З огляду на зазначене, відповідачем не доведено, що наявність форс-мажорних обставин перешкоджали виконанню грошових зобов`язань за договором поставки природного газу №41АР167-1520-20 від 28.10.2020.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, відповідач після введення воєнного стану здійснював оплату товару за договором, зокрема: 14.03.2022 - 4950,00 грн., 18.07.2022 - 25000,00 грн.

Враховуючи вище зазначене, посилання на настання форс-мажорних обставин у зв`язку з введенням в Україні військового стану не є підставою для звільнення від відповідальності за невиконання грошових зобов`язань.

Також необґрунтованим є посилання відповідача на постанову Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 №206 „Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану", якою, зокрема, установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Враховуючи, що відповідач є юридичною особою, дана постанова щодо обмеження нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних на нього не поширюється.

З огляду на вище викладене, позов підлягає частковому задоволенню в розмірі 988812,05 грн, з яких: 735050,94 грн. - основний борг, 15931,21 грн. - 3% річних, 83619,66 грн. - пеня, 154210,24 грн. - інфляційні втрати

У решті позову щодо стягнення 127496,09 пені суд відмовляє.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ст. ст. 123, 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 20, 24, 73, 74, 129, 232, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Автотрейд Логістика", (вул. Військова, буд. 13/11, м. Ізяслав, Шепетівський район, Хмельницька область, 30300, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „ЙЕ Енергія" (вул. Московська, буд. 32/2, 8-й пов., м. Київ, 01601, ) 735050,94 грн. (сімсот тридцять п`ять тисяч п`ятдесят гривень 94 коп) основного боргу, 15931,21 грн. (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот тридцять одну гривню 21 коп.) 3% річних, 83619,66 грн. (вісімдесят три тисячі шістсот дев`ятнадцять гривень 66 коп.) пені, 154210,24 грн. (сто п`ятдесят чотири тисячі двісті десять гривень 24 коп.) інфляційних втрат, 14832,18 грн. (чотирнадцять тисяч вісімсот тридцять дві гривні 18 коп.) витрат по оплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ст. 241 ГПК України)

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України.

Повне рішення складено 09.02.2023.

Суддя О.Є. Танасюк

Віддрук. 3 прим.: 1 - до справи;

2 - ТОВ „ЙЕ Енергія" (01601, м. Київ, вул. Московська буд. 32/2) - рек. з повід.; електронна пошта: ; ІНФОРМАЦІЯ_1

3 - ТОВ „Автотрейд Логістика" (вул. Військова, буд. 13/11, м. Ізяслав, Шепетівський район, Хмельницька область, 30300) - рек. з повід.; електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ІНФОРМАЦІЯ_3