ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" лютого 2023 р. Справа№ 925/181/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Копитової О.С.

суддів: Остапенка О.М.

Отрюха Б.В.

за участю секретаря судового засідання: Гуньки О.В.

представники сторін в судове засідання не з`явилися,

розглянувши матеріали апеляційної скарги старшого державного виконавця Соснівського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шемчук Алли Василівни

на ухвалу господарського суду Черкаської області від 04.10.2022 року

у справі № 925/181/20 (суддя Хабазня Ю.А.)

за заявою Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області

до товариства з обмеженою відповідальністю «Селена»

про банкрутство юридичної особи

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 04.10.2022 року по справі № 925/181/20 задоволено повністю скаргу боржника у особі ліквідатора банкрута, арбітражного керуючого Голінного А.М. від 03.08.2022 року №925/181/20/374. Визнано неправомірною та скасовано постанову старшого державного виконавця Соснівського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шемчук А.В. від 28.07.2022 року про закінчення виконавчого провадження №66809137.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, Соснівський відділ Державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати ухвалу господарського суду Черкаської області від 04.10.2022 року по справі № 925/181/20. Залишити без задоволення скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Селена» від 03.08.2022 року за вх. № 925/181/20/374 про визнання рішення старшого державного виконавця Соснівського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шемчук А.В. від 28.07.2022 року про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 11 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» прийняте у формі постанови від 28.07.2022 року ВП № 66809197 - неправомірним та скасувати постанову від 28.07.2022 року ВП №66809197.

Обґрунтовуючи подану апеляційну скаргу апелянт зазначає, що вважає, оскаржувану ухвалу місцевого суду такою, що ухвалена з порушенням норм матеріального і процесуального права, висновки, викладені в ухвалі місцевого суду, не відповідають встановленим обставинам справи, тому, апелянт вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню.

Апелянт стверджує, що старшим державним виконавцем Соснівського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шемчук А.В. в межах виконавчого провадження №66809197 було проведено всі виконавчі дії та застосовано всі заходи примусового виконання передбачені Законом України «Про виконавче провадження», зокрема ст. 63 та ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому, апелянт зазначає, що у відповідності до ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої Законом.

Також, апелянт наголошує, що відповідно до розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Відповідно до протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу)(складу суду) від 09.11.2022 року апеляційну скаргу старшого державного виконавця Соснівського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шемчук Алли Василівни передано для розгляду колегії суддів у складі головуючого судді: Копитової О.С., суддів: Сотнікова С.В., Отрюха Б.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.11.2022 року витребувано з господарського суду Черкаської області сформовані матеріали оскарження ухвали господарського суду Черкаської області від 04.10.2022 року по справі № 925/181/20 за заявою Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області до товариства з обмеженою відповідальністю "Селена" про банкрутство юридичної особи для розгляду апеляційної скарги Соснівського відділу Державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на ухвалу господарського суду Черкаської області від 04.10.2022 року у справі № 925/181/20 та відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою Соснівського відділу Державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на ухвалу господарського суду Черкаської області від 04.10.2022 року у справі № 925/181/20 до надходження сформованих матеріалів оскарження ухвали господарського суду Черкаської області від 04.10.2022 року по справі № 925/181/20 до Північного апеляційного господарського суду.

29.11.2022 року від господарського суду Черкаської області на виконання ухвали Північного апеляційного господарського суду від 10.11.2022 року надійшли матеріали справи № 925/181/20 за заявою Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області до товариства з обмеженою відповідальністю «Селена» про банкрутство юридичної особи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.12.2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою старшого державного виконавця Соснівського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шемчук А.В. на ухвалу господарського суду Черкаської області від 04.10.2022 року у справі № 925/181/20. Розгляд апеляційної скарги старшого державного виконавця Соснівського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шемчук А.В. призначено на 01.02.2023 року.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 30.01.2023 року, у зв`язку з перебуванням судді Сотнікова С.В., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу)(складу суду) від 30.01.2023 року, для розгляду справи сформовано колегію у складі головуючого судді: Копитової О.С. суддів: Отрюха Б.В., Остапенка О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.01.2023 року вищевказаною колегією суддів апеляційну скаргу старшого державного виконавця Соснівського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шемчук А.В. на ухвалу господарського суду Черкаської області від 04.10.2022 року у справі № 925/181/20 прийнято до свого провадження та призначено до розгляду на 01.02.2023 року.

01.02.2023 року в судове засідання представники сторін не з`явилися, причини неявки суду не повідомили. Про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином.

Судом враховано, що в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття рішення, явка представників сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась, в зв`язку з чим, апеляційний суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників сторін за наявними у матеріалах справи доказами.

01.02.2023 року прийнято постанову у даній справі.

Згідно зі ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як вбачається з матеріалів справи, боржником у особі ліквідатора банкрута, арбітражного керуючого Голінного А.М., подано скаргу від 03.08.2022 року №925/181/20/374 з вимогами: визнати рішення старшого державного виконавця Соснівського відділу державної виконавчої служби у м.Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Шемчук А.В. про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», прийняте у формі постанови від 28.07.2022 року ВП №66809197 - неправомірним та скасувати постанову від 28.07.2022 року ВП №66809197.

Обґрунтовуючи подану скаргу заявником зазначено, що ухвалою суду від 03.08.2021 року було задоволено заяву боржника у особі ліквідатора та витребувано від фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Селена» у особі ліквідатора банкрута, арбітражного керуючого Голіного А.М., належним чином завірені копії документів (за переліком) та уповноважено останнього на отримання від ОСОБА_1 копій документів.

В зв`язку з невиконанням фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 ухвали суду в добровільному порядку ліквідатором до Соснівського відділу державної виконавчої служби у м.Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (надалі по тексту - відділ ДВС) була подана заява від 10.09.2021 року №925/181/20/757 про примусове виконання ухвали суду від 03.08.2021року.

14.09.2021 року було відкрито виконавче провадження №68809197.

Також ліквідатором зазначено, що постановою відділу ДВС від 28.07.2022 року було закінчено виконавче провадження на підставі п.11 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки виконавчий документ не може бути виконано без участі боржника.

Ліквідатором зазначено, що згідно із п.11 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» передумовою закінчення виконавчого має бути саме встановлення виконавцем обставин неможливості виконання рішення суду без безпосередньої участі боржника.

Відповідно до абз.2 ч.3 ст.63 Закону України «Про виконавче провадження», крім направлення до органів досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, у відділу ДВС був обов`язок вжити інших заходів примусового виконання рішення суду.

Ліквідатор стверджує, що згідно з відомостями із автоматизованої системи виконавчого провадження виконавцем були вчинені наступні виконавчі дії та прийняті рішення: 11.11.2021 року прийнято рішення про накладення штрафу; 26.01.2022 року прийнято рішення про накладення штрафу; направлено вимоги боржнику від 14.09.2021 року та 11.11.2021 року про виконання судового рішення; що інших рішень та виконавчих дій, спрямованих на примусове виконання рішення, не було.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 04.10.2022 року по справі № 925/181/20 задоволено повністю скаргу боржника у особі ліквідатора банкрута, арбітражного керуючого Голінного А.М. від 03.08.2022 року №925/181/20/374. Визнано неправомірною та скасовано постанову старшого державного виконавця Соснівського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шемчук А.В. від 28.07.2022 року про закінчення виконавчого провадження №66809137.

Обґрунтовуючи прийняту ухвалу, місцевий суд зазначив, що ненадання боржником особисто витребуваних ухвалою суду копій документів добровільно та у зв`язку із застосуванням зовнішніх заходів примусу (штрафу), не звільняє державного виконавця від обов`язку вжиття інших, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», заходів примусового виконання рішень.

Невжиття таких заходів є підставою для визнання постанови відділу ДВС від 28.07.2022 року про закінчення виконавчого провадження, винесеної у виконавчому провадженні №66809197, неправомірною та є підставою для її скасування.

Місцевим судом зазначено, що належним доказом вжиття усіх передбачених Законом України "Про виконавче провадження" заходів з примусового виконання рішення суду, що свідчить про повноту виконавчих дій, є повне виконання рішення суду.

При цьому місцевий суд посилається на постанову Верховного Суду від 20.01.2021 року у справі №619/562/18.

Крім того, місцевий суд вказав на порушення державним виконавцем строків проведення виконавчих дій, а також ненаправлення стягувачу постанови про закінчення виконавчого провадження.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що у задоволенні апеляційної скарги старшого державного виконавця Соснівського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шемчук Алли Василівни слід відмовити, а ухвалу господарського суду Черкаської області від 04.10.2022 року - залишити без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Разом з тим, 21.04.2019 року набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства від 18.10.2018 року №2597-VIII, який введено в дію 21.10.2019 року, відтак в даному випадку застосуванню підлягають положення Кодексу України з процедур банкрутства.

Згідно зі ст. 124 Конституції України та ст. 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України і виконуються в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.1 ст.18 Господарського процесуального кодексу України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ст. 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права;

Відповідно до ст. 343 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.12 Кодексу України з процедур банкрутства арбітражний керуючий користується усіма правами розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією, ліквідатора відповідно до законодавства, у тому числі має право звертатися до господарського суду та суду загальної юрисдикції у випадках, передбачених цим Кодексом;

В п.3 ч.2 ст.12 Кодексу України з процедур банкрутства зазначено, що арбітражний керуючий зобов`язаний проводити аналіз фінансово-господарського стану, інвестиційної та іншої діяльності боржника та становища на ринках боржника та подавати результати такого аналізу до господарського суду разом з документами, що підтверджують відповідну інформацію.

В ч.1 ст.61 Кодексу України з процедур банкрутства зазначено, що ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження: (…) аналізує фінансовий стан банкрута; виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута; формує ліквідаційну масу; заявляє до третіх осіб вимоги щодо повернення банкруту сум дебіторської заборгованості; (…) вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень (…);

у ч.1 та ч. 5 ст.13 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (…). За порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавці несуть відповідальність в порядку, встановленому законом. Порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом;

у ч.1, 2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (…), розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;

ч.6 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною);

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення. Документи виконавчого провадження органам та особам, які мають офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, надсилаються виключно в електронній формі на такі електронні адреси. За письмовим зверненням таких осіб документи виконавчого провадження їм додатково надсилаються за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі;

У п.11 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

Відповідно до ч.1-3 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного ч. 6 ст. 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Як вбачається з матеріалів справи та зазначено місцевим судом, предметом поданої скарги є оцінка дій Соснівського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), вчинених у межах виконавчого провадження №66809137.

Примусове виконання (застосування заходів примусового виконання рішення) - це вжиття державним виконавцем заходів щодо реалізації припису юрисдикційного акта способами, які визначено законом, із покладанням на боржника виконавчого збору та інших витрат, пов`язаних із виконанням.

Закінчення виконавчого провадження - це дія державного виконавця, що полягає у завершенні проведення виконавчих дій у певному виконавчому провадженні, за певним виконавчим документом.

Отже, здійснення державним виконавцем комплексу дій, які визначені законом, будуть вважатися належними у разі вжиття останнім усіх необхідних (можливих) заходів у їх передбаченій нормативно-правовим актом певній послідовності для повного виконання виконавчого документу у встановлені законом строки, з дотриманням прав учасників виконавчого провадження - стягувача та боржника.

Як було зазначено вище, 14.09.2021 року було відкрито виконавче провадження №66809197.

Судом встановлено, що наступні виконавчі дії після відкриття виконавчого провадження (14.09.2021 року) Відділом ДВС вчинено майже через два місяці, а саме: 11.11.2021 року винесено постанову про накладення штрафу на боржника та направлено боржнику вимогу про надання протягом 10 робочих днів документів), що є порушенням десятиденного строку відповідно до ч.6 ст.26 та ч.1 ст.63 Закону України «Про виконавче провадження».

Потім, 26.01.2022 року, через чотири з половиною місяці після відкриття виконавчого провадження та через два з половиною місяці від вчинення попередніх виконавчих дій відділ ДВС виніс другу постанову про накладення на боржника штрафу, що є порушенням десятиденного строку відповідно до ч.6 ст.26 та ч.1 ст.63 Закону України «Про виконавче провадження».

28.07.2022 року, через півроку від вчинення попередніх виконавчих дій, відділ ДВС виніс постанову про закінчення виконавчого провадження, що є порушенням десятиденного строку відповідно до ч. 6 ст. 26 та ч. 1 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження».

Доказів відправки постанови відділу ДВС від 28.07.2022 року стягувачу (боржнику у особі ліквідатора банкрута) матеріали справи не містять.

Крім того, судом встановлено, що постанова відділу ДВС від 28.07.2022 року так і не була направлена арбітражному керуючому Голінному А.М. Про закінчення виконавчого провадження ліквідатор дізнався із автоматизованої системи виконавчого провадження.

Апелянт в апеляційній скарзі зазначає, що невчинення виконавчих дій у визначені строки пов`язане із введенням на території України воєнного стану.

Апеляційний суд враховує зазначені доводи апелянта, однак, вважає за необхідне зазначити, що військовий стан на території України було запроваджено відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року №2102-ІХ та Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64 від 24.02.2022 року, тоді як виконавче провадження було відкрито 14.09.2021 року майже за 5 місяців до його запровадження.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відділом ДВС допущено порушення як строків вчинення виконавчих дій (ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження»), так і вимоги Закону про направлення постанови про закінчення виконавчого провадження стороні (ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження»).

Апеляційний суд зазначає, що ч. 3 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає два варіанти поведінки державного виконавця у разі повторного не виконання рішення боржником залежно від того, чи може бути рішення виконане без участі боржника, чи не може бути виконане без участі боржника. При цьому повідомлення до органу досудового розслідування про вчинення боржником кримінального правопорушення направляється державним виконавцем в обох випадках. Закон не визначає умов чи обставин, які кваліфікують факт "можливості" чи "неможливості" виконання рішення без участі боржника, отже обставини "неможливості" виконання судового рішення без участі боржника (для закінчення виконавчого провадження) мають бути ґрунтовно викладені у постанові та доведені органом ДВС доказами вжиття абсолютно усіх можливих передбачених законом заходів і доказами використання усіх наданих державному виконавцю повноважень.

Крім того, суд зазначає, що у своїх поясненнях від 28.09.2022 року відділ ДВС зазначає, що 28.07.2022 року за вихідним №37894 на адресу Черкаського районного управління поліції Головного управління національної поліції у Черкаській області направив подання державного виконавця про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_1 за ст.382 Кримінального кодексу України.

Однак, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що матеріали справи не містять доказів того, що відділ ДВС дійсно дотримався положень зазначеної вище статті Закону і надіслав до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, не вказав і не надав доказів результату надіслання такого повідомлення.

Матеріали справи, не містять доказів того, що боржник отримав документи від державного виконавця або вказані документи повернуті без отримання, доказів того, чи здійснювався державним виконавцем вихід за адресою боржника, та з яких підстав виконання судового рішення стало неможливим.

Ненадання боржником особисто витребуваних ухвалою суду копій документів добровільно та у зв`язку із застосуванням зовнішніх заходів примусу (штрафу), не звільняє відділ ДВС від обов`язку вжиття інших, передбачених Законом України "Про виконавче провадження", заходів примусового виконання рішень. Невжиття таких заходів є підставою для визнання постанови відділу ДВС від 28.07.2022 року про закінчення виконавчого провадження, винесеної у виконавчому провадженні №66809197, неправомірною та є підставою для її скасування.

Належним доказом вжиття усіх передбачених Законом заходів з примусового виконання рішення суду, що свідчить про повноту виконавчих дій, є повне виконання рішення суду. Невиконання рішення суду, яке набрало законної сили, свідчить про неповноту виконавчих дій, що є недопустимим з огляду на положення статті 129-1 Конституції України щодо обов`язковості судових рішень. (Постанова Верховного Суду від 20.01.2021 року у справі №619/562/18).

Колегія суддів перевіривши матеріали справи, вважає вірними твердження місцевого суду, що у матеріалах справи відсутні докази належного та повного вчинення державним виконавцем визначених Законом України «Про виконавче провадження» дій, щодо розшуку майна (документів) боржника.

Суд також погоджується з доводами арбітражного керуючого Голінного А.М. про те, що зазначене рішення можливо виконати без особистої участі боржника, оскільки перевірка таких обставин, як відсутність (знищення, втрата, перебування у третіх осіб, відсутність доступу тощо) витребуваних судом документів не потребує обов`язкової участі боржника і вчинення ним особисто відповідних дій.

Згідно з правовими висновками Верховного Суду у постановах від 25.09.2020 року у справі №924/315/17 та від 30.08.2021 року у справі №916/4106/14, та обставина, що саме боржник відповідно до вказаного судового рішення зобов`язаний вчинити певні дії не свідчить про те, що у разі невиконання цього рішення саме боржником, воно не може бути виконано без його участі відповідно до абзацу 2 ч. 3 ст. 63 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки хоч і зобов`язує саме боржника вчинити ці дії, однак не є нерозривно пов`язаним з особою боржника та не унеможливлює виконання цього рішення без його участі шляхом вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання; обов`язковість судового рішення, яке набрало законної сили, не дає підстав для висновку про можливість ставити його виконання в залежність від волевиявлення боржника або будь-яких інших осіб на вчинення чи не вчинення дій щодо його виконання.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладені обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції прийнята у відповідності до норм чинного законодавства, доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції, а відтак підстав для її задоволення та скасування оскаржуваної ухвали не вбачається.

Керуючись положеннями Господарського процесуального кодексу України, Закону України «Про виконавче провадження», Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу старшого державного виконавця Соснівського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шемчук Алли Василівни на ухвалу господарського суду Черкаської області від 04.10.2022 року у справі № 925/181/20 - залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду Черкаської області від 04.10.2022 року у справі № 925/181/20 залишити без змін.

3. Копію постанови суду надіслати учасникам провадження у справі.

4. Справу повернути до господарського суду Черкаської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядки та строки встановлені ст. ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 09.02.2023 року

Головуючий суддя О.С. Копитова

Судді О.М. Остапенко

Б.В. Отрюх