ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2023 року Справа № 915/496/22

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Олейняш Е.М. при секретарі судового засідання Степановій І.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АДВОКАТСЬКА КОМПАНІЯ "ЗАКОН І ДОВІРА", вул. Варшавська 104/3, м. Ірпінь, Київська область, 08203 ()

електронна пошта: @gmail.gov.ua

до відповідача Міського комунального підприємства "Миколаївводоканал", вул. Погранична, 161, м. Миколаїв, 54055 ()

електронна пошта:

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕК "ЕНОЛЛ", вул. Танкопія, 31/3, м. Харків, 61001 (); електронна пошта: ;

про стягнення коштів в сумі 2 976 751, 34 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: адвокат Саламаха В. Р.

від відповідача: адвокат Потапов В.М.

від третьої особи: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Миколаївської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "АДВОКАТСЬКА КОМПАНІЯ "ЗАКОН І ДОВІРА" з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Міського комунального підприємства "Миколаївводоканал" грошові кошти у загальному розмірі 2 976 751, 34 грн., що включає в себе: основну заборгованість за електричну енергію за договором № 30/01-2022-Н-Х про закупівлю (постачання) енергії від 30.01.2022 у розмірі 528 459, 99 грн.; 1 196 385, 44 грн. - пені; 1 067 617, 58 грн. - інфляційних втрат та 184 288, 33 грн. - 3 % річних.

Позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме: витрати по сплаті судового збору в сумі 44 651, 28 грн.

21.12.2022 до Господарського суду Миколаївської області від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог (вх. № 6593/22 від 21.12.2022), в якій позивач просить суд стягнути з Міського комунального підприємства "Миколаївводоканал" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АДВОКАТСЬКА КОМПАНІЯ "ЗАКОН І ДОВІРА" грошові кошти у загальному розмірі 2 362 852, 94 грн. та складається із 1 035 035, 56 грн. - пені; 145 987, 91 грн. - 3 % річних та 1 181 829, 47 грн. - інфляційних втрат.

І. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 08.11.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕК "ЕНОЛЛ". Призначено підготовче засідання на 19.12.2022.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 19.12.2022 задоволено клопотання позивача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 19.12.2022 відкладено підготовче засідання на 26.12.2022.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 26.12.2022 закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті в судовому засіданні на 23.01.2023.

В судовому засіданні 23.01.23 судом відповідно до ст. 240 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ УЧАСНИКІВ ПРОЦЕСУ.

2.1. Правова позиція позивача.

Підставою позову позивачем зазначено наступні обставини.

30.01.2022 між ТзОВ "ЕК "ЕНОЛЛ" (постачальник) та МКП "Миколаївводоканал" (споживач) було укладено договір № 30/01-2022-Н-Х про закупівлю (постачання) електричної енергії споживачу.

На виконання умов договору ТзОВ "ЕК "ЕНОЛЛ" здійснило постачання електроенергії МКП "Миколаївводоканал" в період з січня 2022 по травень 2022 на загальну суму 11 544 230, 77 грн.

МКП "Миколаївводоканал" здійснено часткову оплату за електричну енергію в сумі 5 015 770, 78 грн. Отже, заборгованість становить 6 528 459, 99 грн.

30.09.2022 між ТзОВ "ЕК "ЕНОЛЛ" (первісний кредитор) та ТзОВ "АДВОКАТСЬКА КОМПАНІЯ "ЗАКОН І ДОВІРА" (новий кредитор) було укладено договір № 2 купівлі-продажу майнового права - права вимоги (Договір цесії).

Позивач зазначає, що 30.09.2022 між ТзОВ "ЕК "ЕНОЛЛ" (первісний кредитор) та ТзОВ "АДВОКАТСЬКА КОМПАНІЯ "ЗАКОН І ДОВІРА" (новий кредитор) на виконання вимог п. 2.1 Договору цесії було складено акт прийому-передачі, відповідно до якого первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв майнове право - право вимоги, що належить первісному кредитору за договором № 30/01-2022-Н-Х про закупівлю (постачання) електричної енергії від 30.01.2022 у сумі 6 528 459, 99 грн. основного боргу за фактично спожиту електроенергію, а також нарахувати на основну суму боргу пені, відсотки річних та інфляційні нарахування згідно з чинним законодавством і пред`явити їх до сплати боржнику (МКП "Миколаївводоканал").

Листом від 30.09.2022 ТзОВ "АДВОКАТСЬКА КОМПАНІЯ "ЗАКОН І ДОВІРА" повідомило МКП "Миколаївводоканал" про набуття права вимоги за договором № 30/01-2022-Н-Х про закупівлю (постачання) електричної енергії від 30.01.2022 у сумі 6 528 459, 99 грн. та запропонувало боржнику погасити наявну заборгованість новому кредитору.

В рахунок погашення заборгованості за договором про закупівлю (постачання) електричної енергії відповідач 14.10.2022 перерахував на рахунок позивача грошові кошти в розмірі 6 000 000, 00 грн. та 19.10.2022 в розмірі 528 459, 99 грн.

Відповідно до умов договору № 30/01-2022-Н-Х про закупівлю (постачання) електричної енергії від 30.01.2022 та вимог законодавства позивачем нараховано відповідачу 1 035 035, 56 грн. - пені, а також відповідно до ст. 625 ЦК України нараховано 145 987, 91 грн. - 3 % річних та 1 181 829, 47 грн. - інфляційних втрат.

Враховуючи вищевикладене, позивач звернувся до суду із даним позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Позовні вимоги обґрунтовано положеннями ст. 11, 509, 524, 525, 526, 530, 533, 549, 610, 611, 625, 626, 628, 712, 714 ЦК України, ст. 193, 275, 276, 230, 231 ГК України, ЗУ "Про ринок електричної енергії", судовою практикою та умовами договору.

У відповіді на відзив (вх. № 6592/22 від 21.12.2022) позивач просив суд з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог стягнути з відповідача 2 362 852, 94 грн. та повернути надлишково сплачений судовий збір.

В обґрунтування своєї правової позиції позивач зазначив наступне:

- позивач ТОВ "АДВОКАТСЬКА КОМПАНІЯ "ЗАКОН І ДОВІРА" є належним кредитором по зобов`язаннях МКП "Миколаївводоканал за договором про закупівлю (постачання) електричної енергії від 30.01.2022, оскільки набув право вимоги за договором про відступлення права вимоги, укладеним з третьою особою, який належним чином виконано між позивачем та третьою особою (проведено оплату по договору відступлення, передано по акту право вимоги);

- за умовами договору про закупівлю (постачання) електричної енергії передбачено виставлення проміжних рахунків на оплату та рахунку на оплату за фактом споживання електричної енергії у відповідному місяці. Враховуючи, що проміжні рахунки-фактури були виставлені ТзОВ "ЕК "ЕНОЛЛ" споживачу МКП "Миколаївводоканал" з порушенням строків на оплату, передбачених умовами договору, позивач не бере їх до уваги під час розрахунку пені та платежів згідно ст. 625 ЦК України;

- після звернення позивача до суду із даним позовом відповідачем в повному обсязі погашено суму основного боргу;

- позивач вважає, що зменшення розміру пені, 3 % річних та інфляційних втрат порушуватиме права позивача, матиме наслідком дисбаланс інтересів сторін та нівелюватиме в повному обсязі призначення неустойки. Водночас, зважаючи на наведені відповідачем обставини, позивач не заперечує проти зменшення розміру пені, 3 % річних та інфляційних втрат на 5 %.

В судовому засіданні 23.01.23 представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві та у заяві про зменшення розміру позовних вимог. Просив суд позов задовольнити.

2.2. Правова позиція відповідача.

Відповідач проти позову заперечив в повному обсязі та просив суд в позові відмовити в повному обсязі, а в разі задоволення позовних вимог зменшити розмір пені, 3 % річних та інфляційних втрат на 99 %. В обґрунтування заперечень відповідач зазначив наступне:

- відповідач не заперечує проти оплати позивачу 6 528 459, 99 грн. - основного боргу та в повному обсязі здійснив оплату вищевказаних коштів;

- позивач помилково вказує, що саме він належним чином виконав зобов`язання за договором постачання електричної енергії, що підтверджується актами прийому-передачі електричної енергії за лютий-травень 2022 на суму 6 528 459, 99 грн., однак між позивачем та відповідачем договори про постачання електричної енергії не укладались. Позивач не є постачальником електричної енергії згідно даних з ЄДРПОУ. Невиконання відповідачем умов щодо своєчасної оплати за договором постачання електричної енергії не порушило прав позивача, оскільки позивач добровільно придбав право вимоги на борг. Позивачем не подано суду доказів оплати грошових коштів в сумі 200 000 грн. на користь третьої особи згідно договору купівлі-продажу майнового права;

- п. 4.7 основного договору передбачено 3 різні види строків оплати рахунків;

- п. 3 Комерційної пропозиції передбачено строки оплати за фактично спожитий обсяг електричної енергії у відповідному поточному періоді та остаточний розрахунок за спожиту електричну енергію у відповідному місяці;

- позивачем подано до матеріалів справи рахунки-фактури за повний розрахунковий період та рахунки-фактури за частину розрахункового періоду. Проте, в рахунках-фактурах на оплату частини розрахункового періоду нічим не підтверджено кількість спожитої електроенергії; вказані періоди споживання не відповідають п. 3 Комерційної пропозиції; різниця між датою оформлення рахунка та датою оплати становить один-два робочих дні, що порушує п. 4.7 основного договору, п. 3 Комерційної пропозиції. Крім того, позивачем не подано рахунків-фактур, які повинні були виставлятись відповідачу за період споживання, які зазначені в п. 3 Комерційної пропозиції. Враховуючи вищевикладене, відповідач вважає, що вищезазначені рахунки-фактури на оплату частини розрахункового періоду не відповідають умовам оплати, які сторони встановили в основному договорі, а відтак не підлягають оплаті відповідачем;

- позивачем не подано доказів направлення рахунків відповідачу, а також доказів на підтвердження дати отримання відповідачем вищевказаних рахунків, що унеможливлює встановлення дати остаточного розрахунку та початку періоду нарахування штрафних санкцій;

- відсутні докази направлення та отримання відповідачем актів приймання-передачі;

- строки, зазначені в рахунках, не відповідають строкам, передбаченим умовам п. 4.7 основного договору та п. 3 комерційної пропозиції. Отже, рахунки виставлялись та надавались для оплати з порушенням умов договору та комерційної пропозиції.

- сторони за договором купівлі-продажу домовились, що позивач одержує право вимагати від відповідача саме належного виконання грошових зобов`язань за основним договором. При цьому, сторони цього договору купівлі-продажу не могли не усвідомлювати, що на момент укладення договору купівлі-продажу (30.09.2022) виконання відповідачем грошового зобов`язання за основним договором не було належним або іншими словами виконання було несвоєчасним та неповним. Відповідач зазначає, що: 1) незрозуміло про яке право вимагати від відповідача належного виконання свого грошового зобов`язання домовлялись сторони за договором купівлі-продажу; 2) за якими критеріями виконання відповідачем свого грошового зобов`язання за основним договором перед позивачем буде вважатись належним.

Враховуючи зазначене, відповідач вважає, що виконання відповідачем свого основного зобов`язання перед новим кредитором можливе лише з урахуванням ст. 530 ЦК України, тобто в семиденний строк з дня пред`явлення позивачем вимоги про сплату 6 528 459, 99 грн. Порушення цього строку є підставою для нарахування штрафних санкцій.

- в листі від 30.09.2022 позивач повідомив відповідача про відступлення права вимоги та вимагав сплати заборгованості, проте, без зазначення конкретної суми, у зв`язку з чим відповідач вважає, що перебіг семиденного строку за ст. 530 ЦК України не настав;

- ані первісним, ані новим кредитором не направлялась на адресу боржника вимога про сплату пені;

- відповідачем згідно платіжних доручень № 17727 від 16.02.2022 та № 20085 від 19.09.2022 проведено оплату за січень 2022 та лютий 2022, проте позивачем без зазначення обґрунтувань вказана оплата зарахована в інші періоди;

- позивачем здійснено нарахування інфляційних втрат на суму боргу без урахування судової практики та без урахування часткових оплат;

- позивачем здійснено нарахування 3 % річних на суми 1 440 816, 40 грн., 2 171 714, 66 грн., 1 689 410, 59 грн., 320 495, 04 грн., 1 798, 68 грн., 1 859, 57 грн., 863, 36 грн., походження яких позивачем не обґрунтовано;

- договором купівлі-продажу права вимоги відступалось право вимоги на виконання грошового зобов`язання за фактично спожиту електричну енергію, що існувало з лютого по травень 2022 року (включно), проте, не відступалось право вимоги на борг за період червень-вересень 2022. Отже, сума основної заборгованості за період з червня по вересень 2022 не є предметом розгляду даної справи, отже, нарахування пені, 3 % річних та інфляційних втрат є безпідставним.

- на виконання умов договорів відповідач 14.10.2022 перерахував на рахунок позивача 6 000 000, 00 грн. Проте, нарахування позивачем штрафних санкцій здійснено до 19.10.2022. Тобто, неправомірно нараховано штрафні санкції за період з 14.10.2022 по 19.10.2022;

- підставою для затримки платежів є відсутність у боржника грошових коштів, тяжкий фінансовий стан, збитковість підприємства з минулих періодів, завдання шкоди об`єктам інфраструктури внаслідок збройної агресії РФ.

Відповідач просить суд зменшити розмір пені, 3 % річних та інфляційних втрат, враховуючи наступне.

Відповідач не провів остаточний розрахунок по основному договору за отриману електричну енергію, однак жодним чином не мав на меті уникнення оплати.

Відповідач надає послуги з водопостачання та водовідведення майже 100% споживачам м. Миколаєва. Основними споживачами таких послуг є категорія населення. Крім населення, відповідач також потерпає від несвоєчасної оплати іншими споживачами. Заборгованість Споживачів юридичних осіб стягувалась у судовому порядку, але більшість рішень є невиконані до теперішнього часу, що є перешкодою у своєчасному отриманні коштів відповідачем та розрахунків з такими постачальниками, як первісний кредитор згідно умов договору.

Вагомою причиною неможливості своєчасно перерахувати заборгованість у переважній більшості є об`єктивними причинами та не залежать від відповідача. В результаті військової агресії Російської Федерації проти України та бойових дій на території Миколаївської та Херсонської областей підприємство відповідача неодноразово зазнало пошкоджень, що значно вплинуло на фінансовий етап підприємства.

Майже третина статутного капіталу охоплює збитки минулих періодів, а політика Держави і основна складова в послузі з централізованого водопостачання та водовідведення електроенергія в т.ч. збільшення її вартості - свідчить про потенційну загрозу банкрутства відповідача. Питання з тарифами для водоканалів складне, оскільки Держава не бачить їх в пріоритеті і діє залишковий принцип недофінансування.

У зв`язку з відсутністю коштів відповідач порушує терміни виконання грошових зобов`язань за договорами, укладеними з постачальником електричної енергії та газопостачальними організаціями. Енергопостачальні організації подають позови до суду, по яких стягуються крім заборгованості штрафні санкції, 3% річних та інфляційні втрати. Кожного місяця, у зв`язку з відсутністю коштів за несвоєчасну оплату електричної енергії та газопостачання, відповідач сплачує штрафні санкції нараховані за виставленими рахунками цими організаціями.

Оплата за договорами укладеними відповідачем залежить виключно від своєчасності та повноти сплати споживачами всіх категорій (фізичні особи, ОСББ, бюджетні та державні установи, інші юридичні особи) коштів за отримані послуги з водопостачання та водовідведення.

Відповідач просить суд взяти до уваги, що відповідач в повному обсязі розрахувався за електроенергію січень-лютий 2022 року, що свідчить про намагання виконати умови договору. Нe оплата електричної енергії за березень-травень 2022 року сталась у зв`язку з воєнним положенням в країні та знаходження підприємства на прифронтовій території - території, де майже щодня ведуться активні бойові дії.

За таких обставин та враховуючи надане законом право суду на зменшення розміру штрафних санкцій, заявлених до стягнення, а також приймаючи до уваги неподання позивачем будь-яких доказів понесення ним збитків внаслідок порушення відповідачем строків оплати спожитої електричної енергії, керуючись статтями 13, 42, 74, 80, 165, 169 ГПК України, ст. 218, 219, 233 ГК України, ст. 551 ЦК України відповідач просить суд зменшити розмір пені, інфляційних втрат та 3 % річних на 99 %.

На підтвердження скрутного матеріального стану відповідачем подано Звіт про фінансовий стан за 9 місяців 2022, Баланс (звіт про фінансовий стан) на 30 вересня 2022.

В письмових запереченнях (вх. № 6757/22 від 26.12.2022) на відповідь на відзив відповідач зазначив, що доводи та аргументи повністю викладені останнім у відзиві на позовну заяву.

В судовому засіданні 23.01.23 представник відповідача усно наголосив, що відповідач не заперечує сплату основного боргу. Проте, відповідач вважає, що на момент укладення договору відступлення права вимоги заборгованість відповідача вже існувала та була прострочена, тобто неможливо виконати належним чином грошове зобов`язання, як вказано в договорі відступлення права вимоги. Отже, відповідач вважає, що нарахування штрафних санкцій можливо лише після спливу семиденного строку відповідно до ст. 530 ЦК України з моменту направлення вимоги. А оскільки у вимозі не зазначено суму основного боргу, то строк платежу не настав. Представник відповідача також зазначив, що зважаючи на перерахунок позивачем штрафних санкцій в заяві про зменшення розміру позовних вимог, доводи та заперечення, викладені у відзиві на позовну заяву в частині неправильності визначення строків нарахування штрафних санкцій по проміжних рахункам, відповідачем не підтримуються.

2.3. Правова позиція третьої особи.

В письмових поясненнях третя особа зазначила, що на виконання умов укладеного між третьою особою та відповідачем договору про закупівлю (постачання) електричної енергії споживачу № 30/01-2022-Н-Х від 30.01.2022 ТзОВ "ЕК "ЕНОЛ" поставлено відповідачу МКП "Миколаївводоканал" електричну енергію в період з січня 2022 по травень 2022 на загальну суму 11 544 230, 77 грн., що підтверджується актами приймання-передачі електричної енергії.

Відповідачем проведено оплату частково за січень 2022 та лютий 2022, у зв`зку з чим виникла заборгованість в розмірі 6 528 459, 99 грн.

В подальшому 30.09.2022 між третьою особою та позивачем укладено договір купівлі-продажу майнового права № 2 (права вимоги).

Третя особа зазначила, що сторони за правочином цесії вчинили всі необхідні дії для відступлення права вимоги, зокрема, згідно акту приймання-передачі від 30.09.2022 первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв право вимоги за договором про закупівлю (постачання) електричної енергії.

Посилаючись на позовну заяву, третя особа зазначила, що факт оплати відповідачем на користь позивача 6 000 000 грн. підтверджує згоду відповідача щодо наявності заборгованості за договором на постачання електричної енергії, а також згоду відповідача на відступлення права вимоги.

Третя особа вважає, що позивач має право нараховувати пеню, 3 % річних та інфляційні збитки. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими.

Правова позиція третьої особи ґрунтується на приписах ст. 512, 514, 526, 530, 549, 611, 625, 629 ЦК України, ст. 193, 230, 231 ГК України, ст. 58 Закону України "Про ринок електричної енергії", п. 4.21, п. 5.5.5 ПРРЕЕ.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН З ПОСИЛАННЯМ НА ДОКАЗИ, НА ПІДСТАВІ ЯКИХ ВСТАНОВЛЕНІ ВІДПОВІДНІ ОБСТАВИНИ.

30.01.2022 між МКП "Миколаївводоканал" (споживач) та ТзОВ "ЕК "ЕНОЛ" (постачальник) було укладено договір про закупівлю (постачання) електричної енергії № 30/01-2022-Н-Х.

Відповідно до п. 12.1 договору цей договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 30 квітня 2022 року, а в частині виконання зобов`язань щодо поставки та оплати товару - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Відповідно до абз. 1 п. 8 Комерційної пропозиції договір набирає чинності з дня його підписання сторонами та діє до 30 квітня 2022 року, а в частині виконання зобов`язань щодо поставки та оплати товару - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором.

До договору між сторонами також складено:

- Додаток № 1 «Заява приєднання до договору про постачання електричної енергії»;

- Додаток № 1 до додатку № 1 «Перелік точок комерційного обліку»;

- Додаток № 2 «Комерційна пропозиція»;

- Додаток № 3 «Порядок зміни ціни договору».

Договір та Додатки до договору підписано сторонами та скріплено печатками сторін.

Відповідно до п. 1.1. договору за цим договором постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії згідно з умовами цього договору. Найменування предмету закупівлі ДК 021:2015 - 09310000-5 - «Електрична енергія».

Орієнтована загальна кількість товару (електричної енергії) - 4 113 200 кВт * год.

Джерело фінансування закупівлі - власні кошти підприємства.

Відповідно до п. 2.1 договору початком постачання електричної енергії споживачу за даним договором є дата зміни споживачем відповідно до положень Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 (ПРРЕЕ), електропостачальника на постачальника.

Відповідно до п. 2.4 договору строк поставки: до 30.04.2022 року.

Відповідно до п. 4.1 договору (в редакції додаткової угоди № 1) ціна за 1 кВт * год. електричної енергії за цим договором з 30 січня 2022 року становить 3, 50581 грн. без ПДВ, ПДВ 0,701162 грн., разом з ПДВ 4, 206972 грн. (чотири грн. 206972 коп.)

Відповідно до п. 4.2 договору (в редакції додаткової угоди № 1) загальна вартість цього договору становить 13 788 464, 20 грн., крім того ПДВ - 2 757 692, 84 грн., разом з ПДВ 16 546 157, 04 грн. (шістнадцять мільйонів сорок шість тисяч сто п`ятдесят сім грн. 04 коп.).

Відповідно до п. 4.5 договору ціна електричної енергії має зазначатися постачальником у рахунках на оплату електричної енергії за цим договором, у тому числі у разі її зміни.

Відповідно до п. 4.7 договору оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений у рахунку, який не може бути меншим 5 (п`яти) робочих днів х моменту отримання його споживачем, або протягом 5 (п`яти) робочих днів від дати, зазначеної у комерційній пропозиції, щодо дати рахунку, оформленого споживачем.

Всі платіжні документи, що виставляються постачальником споживачу, мають містити чітку інформацію про суму платежу, порядок та строки оплати, що погоджені сторонами цього договору, а також інформацію щодо адреси, телефонів, офіційних веб-сайтів для отримання інформації про подання звернень, скарг та претензій щодо якості постачання електричної енергії та надання повідомлень про загрозу електробезпеки.

Відповідно до п. 4.12 договору порядок звіряння фактичного обсягу спожитої електричної енергії на певну дату чи протягом відповідного періоду, періодичність та порядок оплати за електричну енергію визначається відповідно до комерційної пропозиції, яка є додатком до цього договору.

Відповідно до п. п. 1 п. 5.2 договору споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовам цього договору.

Відповідно до п. п. 1 п. 6.1 договору постачальник має право отримувати від споживача плату за поставлену електричну енергію.

Відповідно до п. п. 2 п. 6.2 договору постачальник зобов`язується нараховувати і виставляти рахунки споживачу за поставлену електричну енергію відповідно до вимог та у порядку, передбачених ПРРЕЕЕ та цим договором.

Відповідно до п. 3 Комерційної пропозиції рахунку за електроенергію направляються на електронну адресу споживача, вказану у заяві-приєднанні, не пізніше, ніж за 5 (п`ять) днів до дати платежу.

Оплата за спожиту у розрахунковому періоді електричну енергію здійснюється наступним чином:

7 числа поточного місяця - обсяг фактично спожитої електричної енергії поточного розрахункового періоду з 1 по 6 число;

14 числа поточного місяця - обсяг фактично спожитої електричної енергії поточного розрахункового періоду з 7 по 13 число;

21 числа поточного місяця - обсяг фактично спожитої електричної енергії поточного розрахункового періоду з 14 по 20 число;

28 числа поточного місяця різницю між вартістю заявленого обсягу електричної енергії та фактичної оплатою в поточному місяці.

Остаточний розрахунок за фактично спожиту електричну енергію проводиться в день отримання акту прийому-передачі, який постачальник надає споживачу на протязі 5 (п`яти) робочих днів місяця, наступного за розрахунковим.

Відповідно до п. 8.1 договору за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством.

Відповідно до п. 8.3 договору за прострочення строків оплати споживач сплачує постачальнику пеню, яка зазначена у комерційній пропозиції, але не більше однієї облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до абз. 2 п. 4.8 договору у разі порушення споживачем строків оплати за цим договором, постачальник має право вимагати сплату пені.

Відповідно до абз. 3 п. 4.8 договору пеня нараховується за кожен день прострочення оплати, яка зазначена у комерційній пропозиції, але не більше однієї облікової ставки Національного банку України від суми боргу, що діяла в період за який здійснюється нарахування та сплачується споживачем за вимогою постачальника.

Відповідно до п. 5 Комерційної пропозиції при порушенні споживачем термінів оплати за електричну енергію згідно даної комерційної пропозиції, споживач зобов`язаний сплатити постачальнику пеню в розмірі однієї облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення.

Судом встановлено, що на виконання умов договору про постачання електричної енергії постачальником ТзОВ "ЕК "ЕНОЛ" відпущено електричну енергію споживачу МКП "Миколаївводоканал", що підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання-передачі:

- акт прийому-передачі електричної енергії від 31.01.2022 на суму 152 010, 52 грн. за січень 2022 (обсяг відпущеної електроенергії 36 133 кВт/год); (акт направлено відповідачу електронною поштою 09.02.2022, що підтверджується скріншотом електронної пошти);

- акт прийому-передачі електричної енергії від 28.02.2022 на суму 4 863 760, 26 грн. за лютий 2022 (обсяг відпущеної електроенергії 1 156 119 кВт/год); (акт направлено відповідачу електронною поштою 15.03.2022, що підтверджується скріншотом електронної пошти);

- акт прийому-передачі електричної енергії від 31.03.2022 на суму 4 701 148, 18 грн. за березень 2022 (обсяг відпущеної електроенергії 1 117 466 кВт/год); (акт направлено відповідачу електронною поштою 11.04.2022, що підтверджується скріншотом електронної пошти);

- акт прийому-передачі електричної енергії від 18.05.2022 на суму 1 708 795, 80 грн. за квітень 2022 (обсяг відпущеної електроенергії 451 263 кВт/год); (акт направлено відповідачу електронною поштою 18.05.2022, що підтверджується скріншотом електронної пошти);

- акт прийому-передачі електричної енергії від 31.05.2022 на суму 118 516, 01 грн. за травень 2022 (обсяг відпущеної електроенергії 31 298 кВт/год); (акт направлено відповідачу електронною поштою 20.06.2022, що підтверджується скріншотом електронної пошти);

Для проведення оплати постачальником ТзОВ "ЕК "ЕНОЛЛ" виставлено споживачу МКП "Миколаївводоканал" рахунки для оплати, а саме:

- рахунок-фактура № 19123/1/01-22 від 31.01.2022 на суму 151 010, 52 грн. за спожиту електроенергію 30-31 січня 2022 (рахунок направлено відповідачу електронною поштою 09.02.2022, що підтверджується скріншотом електронної пошти);

- рахунок-фактура № 19286/02-22 від 17.02.2022 на суму 1 251 229, 20 грн. за спожиту електроенергію 9-15 лютого 2022 (рахунок направлено відповідачу електронною поштою 15.03.2022, що підтверджується скріншотом електронної пошти);

- рахунок-фактура № 19498/02-22 від 28.02.2022 на суму 4 863 760, 26 грн. за спожиту електроенергію в лютому 2022 (рахунок направлено відповідачу електронною поштою 15.03.2022, що підтверджується скріншотом електронної пошти);

- рахунок-фактура № 19450/1/03-22 від 12.03.2022 на суму 1 384 939, 39 грн. за спожиту електроенергію 1-10 березня 2022 (рахунок направлено відповідачу електронною поштою 11.04.2022, що підтверджується скріншотом електронної пошти);

- рахунок-фактура № 19665/03-22 від 28.03.2022 на суму 1 626 798, 20 грн. за спожиту електроенергію 11-21 березня 2022 (рахунок направлено відповідачу електронною поштою 11.04.2022, що підтверджується скріншотом електронної пошти);

- рахунок-фактура № 19684/03-22 від 31.03.2022 на суму 4 701 148, 18 грн. за спожиту електроенергію в березні 2022 (рахунок направлено відповідачу електронною поштою 11.04.2022, що підтверджується скріншотом електронної пошти);

- рахунок-фактура № 19794/04-22 від 11.04.2022 на суму 1 388 300, 76 грн. за спожиту електроенергію 1-10 квітня 2022 (рахунок направлено відповідачу електронною поштою 18.05.2022, що підтверджується скріншотом електронної пошти);

- рахунок-фактура № 19826/04-22 від 20.04.2022 на суму 446 637, 38 грн. за спожиту електроенергію 11-18 квітня 2022 (рахунок направлено відповідачу електронною поштою 18.05.2022, що підтверджується скріншотом електронної пошти);

- рахунок-фактура № 19924/04-22 від 26.04.2022 на суму 52 587, 16 грн. за спожиту електроенергію 20-25 квітня 2022 (рахунок направлено відповідачу електронною поштою 18.05.2022, що підтверджується скріншотом електронної пошти);

- рахунок-фактура № 20004/04-22 від 18.05.2022 на суму 1 708 795, 80 грн. за спожиту електроенергію в квітні 2022 (рахунок направлено відповідачу електронною поштою 18.05.2022, що підтверджується скріншотом електронної пошти);

- рахунок-фактура № 20319/05-22 від 31.05.2022 на суму 118 516, 01 грн. за спожиту електроенергію в травні 2022 (рахунок направлено відповідачу електронною поштою 20.06.2022, що підтверджується скріншотом електронної пошти).

Судом встановлено, що між сторонами договору щомісячно проводилась звірка взаємних розрахунків, про що складались акти звірки взаєморозрахунків, а саме:

- відповідно до акту звірки взаєморозрахунків за січень 2022 заборгованість відповідача станом на 31.01.2022 становила 152 010, 52 грн.;

- відповідно до акту звірки взаєморозрахунків за лютий 2022 заборгованість відповідача станом на 28.02.2022 становила 4 863 760, 26 грн.;

- відповідно до акту звірки взаєморозрахунків за березень 2022 заборгованість відповідача станом на 31.03.2022 становила 9 564 908, 44 грн.;

- відповідно до акту звірки взаєморозрахунків за квітень 2022 заборгованість відповідача станом на 30.04.2022 становила 11 273 704, 24 грн.;

- відповідно до акту звірки взаєморозрахунків за травень 2022 заборгованість відповідача станом на 31.05.2022 становила 11 392 220, 25 грн.;

- відповідно до акту звірки взаєморозрахунків з січня 2022 по 19 вересня 2022 заборгованість відповідача станом на 19.09.2022 становила 6 530 258, 67 грн.

Всі акти звірки взаєморозрахунків підписані сторонами та скріплені печатками сторін.

Судом встановлено, що відповідачем на виконання умов договору про постачання електричної енергії проведено оплату за спожиту електричну енергію в сумі 5 015 770, 78 грн., що підтверджується платіжними дорученнями, а саме:

- 152 010, 52 грн. оплата згідно платіжного доручення № 17727 від 16.02.2022 (призначення платежу "Платіж за ел. енергію за січень 2022 по дог. № 30/01-2022-Н-Х від 31.01.2022, рах. № 19123/1/01-22 від 31.01.2022");

- 4 863 760, 26 грн. оплата згідно платіжного доручення № 20085 від 19.09.2022 (призначення платежу "Платіж за ел. енергію за лютий 2022 по дог. № 30/01-2022-Н-Х від 31.01.2022, рах. № 19498/02-22 від 28.02.2022").

Факт оплати підтверджується також наявними в матеріалах справи довідкою ТзОВ "ЕК "ЕНОЛЛ" № 118.33-12 від 28.09.2022, а також банківськими виписками.

08.09.2022 ТзОВ "ЕК "ЕНОЛЛ" направив на адресу відповідача лист вих. № 22014/1 від 08.09.2022, в якому повідомив про наявність заборгованості, а також повідомив про те, що до 20.09.2022 між ТОВ "ЕК ЕНОЛЛ" та ТОВ "Адвокатська компанія "Закон і Довіра" буде укладено договір відступлення прав вимоги за договором про закупівлю (постачання) електричної енергії, у зв`язку з чим зазначив про необхідність здійснювати платежі на рахунки нового кредитора, у випадку, якщо боргові зобов`язання не будуть виконані до 20.09.2022.

30.09.2022 між ТОВ "ЕК ЕНОЛЛ" (первісний кредитор) та ТОВ "Адвокатська компанія "Закон і Довіра" (новий кредитор) укладено договір купівлі-продажу майнового права - права вимоги № 2 від 30.09.2022.

Відповідно до п. 1.1 договору сторони домовилися про те, що Предметом даного договору є майнові права - права вимоги до МКІП «Миколаївводоканал» (, юридична адреса: 54055, м. Миколаїв, вул. Погранична, 161 (падалі -«Боржник»), які належать ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЕК «ЕНОЛЛ».

Відповідно до 1.3 договору за цим Договором Первісний кредитор відступає належні йому майнові права, а новий кредитор повністю приймає на себе майнові права - права вимоги, що належить Первісному кредитору і стає кредитором за Договором № 30/01-2022-11-Х про закупівлю (постачання) електричної енергії від 30.01.2022 (далі - «Основний Договір»), укладеним між Первісним кредитором та Боржником.

Відповідно до п. 1.4 договору за цим Договором Новий кредитор повністю одержує право (замість Первісного кредитора) вимагати від Боржника належного виконання грошових зобов`язань за Основним Договором у сумі 6 528 459, 99 грн. (шість мільйонів п`ятсот двадцять вісім тисяч чотириста п`ятдесят дев`ять гривень та 99 копійок) основного боргу за фактично спожиту електроенергію, а також нарахувати на суму основного боргу пені, відсотки річних та інфляційні нарахування згідно з чинним законодавством і пред`явити їх до сплати Боржнику.

Відповідно до п. 1.5 договору укладаючи даний договір купівлі-продажу майнового права сторони підтверджують свій намір, який полягає в тому, що транзакція, передбачена цим договором, є купівлею-продажем (відступленням), і що до неї застосуються виключно положення законодавства України, які регулюють купівлю-продаж (відступлення) прав вимоги.

Відповідно до п. 1.6 договору для уникнення сумнівів, сторони підтверджують що цей договір не є договором про надання послуг, зокрема, не є договором факторингу в розумінні статті 1077 Цивільного кодексу України.

Відповідно до п. 2.1 договору разом з підписанням нього Договору Первісний кредитор передає Новому кредитору оригінали первинних та інших документів на підтвердження права вимоги за Основним договором в сумі та розмірах, визначених у п. 1.2. цього Договору.

Факт передачі первинної документації та інших документів оформлюється Актом приймання-передачі - Додаток № 1, який с невід`ємною частиною нього Договору та підписується Сторонами або їх уповноваженими представниками.

Відповідно до п. 2.2 договору одночасно з підписанням цього Договору Первісний кредитор передає Новому кредитору зобов`язання щодо повідомлення Боржника про відступлення права вимоги за Основним договором. Обов`язок направлення повідомлення Боржнику покладається на Нового кредитора.

Відповідно до п. 3.1 договору сторони домовилися про те, що з урахуванням об`єктивних обставин, які склалися в Україні внаслідок збройної агресії російської федерації, ліквідність майнових прав, які є Предметом даного Договору становить 200 000,00 грн. (двісті тисяч гривень та 00 копійок) у строк до 11.10.2022 року.

Відповідно до п. 3.2 договору укладаючи даний Договір Сторони домовилися про те, що Новий кредитор зобов`язується сплатити Первісному кредитору вищевказану суму вартості майнових прав у розмірі 200 000,00 гри. (двісті тисяч гривень та 00 копійок), у строк до 11.10.2022 року.

Відповідно до п. 5.1 договору цей Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим Договором.

Відповідно до п. 5.3 договору відступлення вимоги згідно з цим Договором не тягне за собою ніяких змін умов Основного Договору.

На виконання умов договору відступлення права вимоги первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв первинну документацію та інші документи, що підтверджують право вимоги за договором про постачання електричної енергії (договір з урахуванням додатків та додаткової угоди, акти приймання-передачі електричної енергії, рахунки-фактури, акти звірки взаємних розрахунків, банківську довідку), про що складено акт прийому-передачі № 2 від 30.09.2022, який підписано та скріплено печатками сторін без зауважень.

30.09.2022 новим кредитором направлено на адресу боржника повідомлення від 30.09.2022 про відступлення права вимоги з вимогою погасити заборгованість.

Факт направлення повідомлення підтверджується описом вкладення у цінний лист, а також інформацією з офіційного сайту Укрпошта за результатами відстеження поштового пересилання 238, поштовою квитанцією Укрпошта.

Судом встановлено, що на виконання умов договору про відступлення права вимоги відповідачем проведено оплату на користь позивача в сумі 6 528 459, 99 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями, а саме:

- 6 000 000, 00 грн. оплата згідно платіжного доручення № 20421 від 14.10.2022 (призначення платежу "Оплата згідно повідомлення від 30.09.2022 про відступлення прав вимоги за договором № 30/01-2022-Н-Х);

- 528 459, 99 грн. оплата згідно платіжного доручення № 20876 від 22.11.2022 (призначення платежу "Оплата згідно повідомлення від 30.09.2022 про відступлення прав вимоги за договором № 30/01-2022-Н-Х).

ІV. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД.

4.1. Правове регулювання виконання договірних зобов`язань.

На підставі ст. 11, 202, 509 ЦК України між відповідачем та третьою особою на підставі договору виникло господарське зобов`язання, яке в силу ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом та якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 Закону України "Про ринок електричної енергії" електропостачальники мають право на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію та послуги з постачання електричної енергії відповідно до укладених договорів.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 58 Закону України "Про ринок електричної енергії" споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 затверджено Правила роздрібного ринку електричної енергії.

Відповідно до п. 4.1 ПРРЕЕ розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на роздрібному ринку, між учасниками цього ринку здійснюються у грошовій формі відповідно до укладених договорів.

Відповідно до п. 4.7 ПРРЕЕ оплата електричної енергії здійснюється споживачем виходячи з умов відповідного договору про постачання електричної енергії і може, зокрема, бути у формі: 1) планових платежів з наступним перерахунком (остаточним розрахунком), що проводиться за фактично відпущену електричну енергію згідно з даними комерційного обліку; 2) попередньої оплати з остаточним розрахунком, що проводиться за фактично відпущену електричну енергію згідно з даними комерційного обліку; 3) оплати за фактично відпущену електричну енергію відповідно до даних комерційного обліку.

За наявності відповідного устаткування проведення оплати може бути реалізоване із застосуванням картки попередньої оплати.

Відповідно до п. 4.8 ПРРЕЕ форма та порядок оплати, терміни (строки) здійснення попередньої оплати, планових платежів та остаточного розрахунку зазначаються у договорі між електропостачальником та споживачем про постачання електричної енергії споживачу (комерційній пропозиції до договору).

Відповідно до п. 4.9 ПРРЕЕ у разі застосування порядку розрахунків плановими платежами величина планового платежу (або порядок її визначення), терміни здійснення планових платежів та остаточного розрахунку, початок та тривалість розрахункового періоду, кількість планових періодів, що входять до складу розрахункового періоду, та їх тривалість зазначаються у комерційній пропозиції електропостачальника.

Після закінчення розрахункового періоду, обумовленого в комерційній пропозиції, здійснюється коригування обсягів оплати, що була здійснена за цей розрахунковий період, відповідно до фактичного обсягу спожитої електричної енергії протягом відповідного розрахункового періоду.

За результатами коригування перший плановий платіж наступного розрахункового періоду збільшується або зменшується на відповідну величину.

Відповідно до п. 4.12 ПРРЕЕ розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну.

Рахунок за спожиту електричну енергію оплачується: протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунка непобутовим споживачем; протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка побутовим споживачем; в інший термін, передбачений договором, але не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду.

Відповідно до п. 4.17 ПРРЕЕ за несвоєчасну оплату передбачених договором (комерційною пропозицією) платежів понад обумовлений термін споживач сплачує неустойку (пеню) та інші платежі згідно з законодавством та договором.

Відповідно до п. 4.21 ПРРЕЕ оплата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію має здійснюватись згідно зі строками, встановленими договором та сформованим відповідним учасником роздрібного ринку платіжним документом. Зазначені строки не можуть бути меншими за 5 днів з дня надання платіжного документа споживачу.

Відповідно до п. 4.22 ПРРЕЕ оплата за відповідним платіжним документом може бути здійснена за вибором споживача: 1) готівковими коштами або платіжною карткою чи безготівковими коштами в центрах обслуговування споживачів, банках або через інші сервіси прямих платежів; 2) з використанням мережі Інтернет (інтернет-банкінг); 3) в інший спосіб, не заборонений чинним законодавством.

4.2. Правове регулювання заміни кредитора у зобов`язанні.

Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою.

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Відповідно до ст. 518 ЦК України боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання.

Відповідно до ст. 519 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором.

4.3. Правове регулювання відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання (постанови ВП ВС від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц).

Звертаючись з вимогою про стягнення процентів річних та інфляційних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, позивач також не повинен доводити розмір дійсних майнових втрат, яких він зазнав. Тому оцінка таких втрат кредитора, пов`язаних із затримкою розрахунку, не має на меті встановлення точного їх розміру (постанова ВП ВС від 18.03.2020 у справі № 902/417/18).

У постанові від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 між сторонами виник спір у зв`язку з неналежним виконання відповідачем умов договору поставки від 01.06.2017 № АП-02-0110 щодо своєчасної та повної оплати за отриманий товар. Позивач просив стягнути з відповідача, окрім суми основного боргу, пеню, штраф за прострочення виконання зобов`язань більше 10 днів та відсотки річних відповідно до процентної ставки, визначеної умовами договору. Сума річних заявлена позивачем на підставі домовленості, викладеної сторонами у пункті 5.5 договору, згідно з якою сторони дійшли згоди щодо зміни розміру процентної ставки, передбаченої частиною другою статті 625 ЦК України, і встановили її в розмірі 40 % річних від несплаченої загальної вартості товару протягом 90 календарних днів з дати, коли товар повинен бути сплачений покупцем, та 96 % відсотків річних від несплаченої ціни товару до дня повної оплати з дати закінчення дев`яноста календарних днів. Тобто сторони погодили зміну розміру відсотків річних в межах положень статті 625 ЦК України.

Велика Палата Верховного Суду у п. 8.38-8.41 вищевказаної постанови від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 зазначила, що з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Суди попередніх інстанцій з`ясували, що з поставленої вартості товару на загальну суму 205 538 грн 92 коп. до подачі позовної заяви до суду відповідач за поставлений товар сплатив 107 157 грн.

Щодо суми заборгованості за договором поставки, яка станом на момент звернення з позовом (20 липня 2018 року) складала 98 381 грн 92 коп., сплаченої відповідачем у повному обсязі після відкриття провадження у справі, позивач нарахував 40 306,19 грн пені, 30 830,83 грн штрафу, 110 887,30 грн відсотків річних, що разом складає 182 024,32 грн, перевищуючи майже в два рази суму прострочення.

З огляду на очевидну неспівмірність заявлених до стягнення сум санкцій у вигляді штрафу, пені і процентів річних, враховуючи, що не є справедливим, коли наслідки невиконання боржником зобов`язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання, Велика Палата Верховного Суду вважає справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення, та наведеним вище критеріям, обмежити розмір санкцій сумами штрафу і пені, які вже присуджені до стягнення судами попередніх інстанцій, та відмовити у їх стягненні з цих підстав.

В постанові КГС ВС від 20.10.2021 у справі № 910/8396/20 колегія суддів зазначила, що у справі № 902/417/18 позивач нарахував суму пені, штрафу та відсотки річних, що разом перевищувала майже в два рази суму заборгованості, яка була повністю сплачена відповідачем після відкриття провадження у справі.

Натомість у справі, що переглядається, такі обставини судами попередніх інстанцій не встановлені, тобто відповідачем не погашено суму основного боргу до закриття провадження у справі та сума нарахованих йому 3 % річних не перевищує розмір заборгованості.

При зменшенні розміру 3 % річних суд першої інстанції послався на правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, однак, враховуючи, що у справі, яка переглядається, та у справі № 902/417/18 обставини не є подібними, про що описано вище, колегія суддів погоджується з висновком апеляційного господарського суду про помилкове врахуванням місцевим господарським судом цієї позиції Великої Палати Верховного Суду до цих правовідносин і відповідно безпідставне зменшення заявленої до стягнення суми 3 % річних.

4.4. Правове регулювання нарахування штрафних санкцій.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Стаття 549 ЦК України встановлює, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України суд може зменшити розмір неустойки (штрафних санкцій), тобто пені та/або штрафу.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення пені є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені.

Таким чином, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 04.05.2018 року у справі № 917/1068/17 та у постанові від 15.05.2018 року справі 905/2009/17.

Отже, з наведених норм випливає, що зменшення неустойки є правом суду, яке може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань. Таке зменшення не є обов`язком суду.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.09.2019 у справі № 904/5770/18.

Відповідно до п. 3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.11 року з останніми змінами вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

У резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню. Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

4.5. Висновки суду.

30.01.2022 між МКП "Миколаївводоканал" (споживач) та ТзОВ "ЕК "ЕНОЛ" (постачальник) було укладено договір про закупівлю (постачання) електричної енергії № 30/01-2022-Н-Х.

На виконання умов договору про постачання електричної енергії постачальником ТзОВ "ЕК "ЕНОЛ" відпущено електричну енергію споживачу МКП "Миколаївводоканал", що підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання-передачі від 31.01.2022 на суму 152 010, 52 грн., від 28.02.2022 на суму 4 863 760, 26 грн., від 31.03.2022 на суму 4 701 148, 18 грн., від 18.05.2022 на суму 1 708 795, 80 грн., від 31.05.2022 на суму 118 516, 01 грн.

Відповідачем на виконання умов договору про постачання електричної енергії проведено оплату за спожиту електричну енергію в сумі 5 015 770, 78 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 17727 від 16.02.2022 та № 20085 від 19.09.2022.

В подальшому 30.09.2022 між ТОВ "ЕК ЕНОЛЛ" (первісний кредитор) та ТОВ "Адвокатська компанія "Закон і Довіра" (новий крдитор) укладено договір купівлі-продажу майнового права - права вимоги № 2 від 30.09.2022, відповідно до умов якого первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв право вимоги за договором про закупівлю (постачання) електричної енергії на підставі акту прийому-передачі № 2 від 30.09.2022.

На виконання умов договору про відступлення права вимоги відповідачем проведено оплату на користь позивача в сумі 6 528 459, 99 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями № 20421 від 14.10.2022 та № 20876 від 22.11.2022.

Суду не подано доказів визнання недійсними вищевказаних договорів.

Отже, керуючись положеннями ст. 204 ЦК України, суд виходить з презумпції правомірності правочинів, оскільки не доведено інше.

Суду не подано доказів розірвання вищевказаних договорів.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, зазначає, що за умовами договору відступлення права вимоги передбачено обов`язок належного виконання відповідачем зобов`язань за основним договором, натомість, належне виконання, на думку відповідача, у спірному випадку є неможливим, оскільки у відповідача вже існувала заборгованість за поставлену електричну енергію.

Судом встановлено, що умовами п. 5.3 договору відступлення права вимоги передбачено, що відступлення вимоги згідно з цим договором не тягне за собою ніяких змін основного договору. Тобто, умови основного договору, в тому числі щодо порядку та строків оплати за поставлену електричну енергію (як наслідок і нарахування штрафних санкцій у відповідні періоди), не змінювались.

Предметом спору у даній справі є вимога про стягнення пені, 3 % річних та інфляційних втрат.

Як вказано вище, в період з січня 2022 по травень 2022 ТОВ "ЕК ЕНОЛЛ" відпущено МКП "Миколаївводоканал" електричну енергію, про що між сторонами підписано та скріплено печатками сторін без зауважень акти приймання-передачі електричної енергії, які надсилались на електронну пошту відповідача, що підтверджується скріншотами з електронної пошти.

Керуючись умовами п. 4.7 договору про постачання електричної енергії та п. 3 Комерційної пропозиції, суд дійшов висновку, що граничні строки остаточної оплати по актам (з урахуванням направлення актів на електронну пошту відповідача та відстрочки платежу у 5 робочих днів) наступні:

- граничним строком оплати по акту від 31.01.2022 є 16.02.2022;

- граничним строком оплати по акту від 28.02.2022 є 22.03.2022;

- граничним строком оплати по акту від 31.03.2022 є 18.04.2022;

- граничним строком оплати по акту від 30.04.2022 є 25.05.2022;

- граничним строком оплати по акту від 31.05.2022 є 27.06.2022.

Суду не подано доказів оплати відповідачем грошових коштів по акту від 28.02.2022 в період з 22.03.2022 по 19.09.2022; по акту від 31.03.2022 в період з 18.04.2022 по 14.10.2022; по акту від 30.04.2022 в період з 25.05.2022 по 14.10.2022; по акту від 31.05.2022 в період з 27.06.2022 по 19.10.2022, що свідчить про порушення строків виконання грошового зобов`язання за основним договором (ст. 530, 610 ЦК України).

Згідно розрахунку позивача 3 % річних за порушення виконання відповідачем грошового зобов`язання становлять 153 671, 48 грн.

Нарахування 3 % річних здійснено позивачем арифметично правильно та по кожному окремому зобов`язанню (по кожному акту). Судом встановлено, що нарахування здійснено позивачем на суму остаточного основного боргу на відповідний місяць (нарахування відсотків річних по проміжним рахункам не здійснювалось). Позивачем під час розрахунку враховано відстрочку платежу у 5 робочих днів. Детальний розрахунок 3 % річних, виконаний позивачем, відображено в додатку до заяви про зменшення розміру позовних вимог від 21.12.2022.

Нарахування відсотків річних здійснено позивачем відповідно до ст. 625 ЦК України із застосуванням встановленого саме законом мінімального розміру - 3 % річних.

Позивачем заявлено до стягнення 3 % річних в сумі 145 987, 91 грн. (самостійно зменшено розмір відсотків річних на 5 %, про що зазначено в заяві від 21.12.2022).

Оскільки 3 % річних нараховано відповідно до вимог ст. 625 ЦК України та арифметично правильно, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення 3 % річних в сумі 145 987, 91 грн.

Згідно розрахунку позивача інфляційні втрати за порушення грошового зобов`язання становлять 1 244 031, 02 грн. Нарахування інфляційних втрат здійснено позивачем відповідно до ст. 625 ЦК України за кожний повний місяць прострочки, арифметично правильно, індекси інфляції застосовано правильно та по кожному окремому зобов`язанню. Судом встановлено, що нарахування здійснено позивачем на суму остаточного основного боргу на відповідний місяць (нарахування інфляційних втрат по проміжним рахункам не здійснювалось). Позивачем під час розрахунку враховано відстрочку платежу у 5 робочих днів. Детальний розрахунок інфляційних втрат, виконаний позивачем, відображено в додатку до заяви про зменшення розміру позовних вимог від 21.12.2022.

Позивачем заявлено до стягнення 1 181 829, 47 грн. (самостійно зменшено розмір інфляційних втрат на 5 %, про що зазначено в заяві від 21.12.2022).

Оскільки інфляційні втрати нараховано відповідно до вимог ст. 625 ЦК України та арифметично правильно, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат в сумі 1 181 829, 47 грн.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру 3 % річних та інфляційних втрат, то суд зазначає наступне.

Законодавством не передбачено зменшення розміру інфляційних втрат.

Судом також враховано, що обставини у даній справі та обставини у вищевказаній справі № 902/417/18, яка переглядалась Верховним Судом, є різними (різний розмір відсотків річних, різне співвідношення нарахованих відсотків до суми основного боргу).

Враховуючи вищевикладене, в суду відсутні правові підстави як для відмови, так і для зменшення розміру 3 % річних та інфляційних втрат.

Позовна вимога в частині стягнення 3 % річних в сумі 145 987, 91 грн. та інфляційних втрат в сумі 1 181 829, 47 грн. підлягає задоволенню.

Позивачем також нараховано відповідачу пеню в сумі 1 089 511, 12 грн. за порушення виконання зобов`язання з оплати за товар в розмірі однієї облікової ставки НБУ за кожен день прострочення в межах шестимісячного строку (ст. 232 ГК України) відповідно до умов п. 4.8 договору та п. 5 комерційної пропозиції.

Судом перевірено та встановлено, що нарахування здійснено арифметично правильно, періоди нарахувань аналогічні періодам нарахувань 3 % річних. Детальний розрахунок пені, виконаний позивачем, відображено в додатку до заяви про зменшення розміру позовних вимог від 21.12.2022.

Позивачем заявлено до стягнення пеню в сумі 1 035 035, 56 грн. (самостійно зменшено розмір пені на 5 %, про що зазначено в заяві від 21.12.2022).

Водночас, керуючись ст. 551 ЦК України, ст. 233 ГК України, врахувавши, що відповідач є комунальним підприємством, врахувавши наведені відповідачем доводи та докази на підтвердження скрутного майнового стану, врахувавши збалансованість інтересів сторін, причини та строк прострочки платежів, захист майнових прав позивача та компенсацію за порушення грошового зобов`язання шляхом стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, добровільне зменшення позивачем розміру відсотків річних, інфляційних втрат та пені на 5 % згідно заяви про зменшення розміру позовних вимог, відсутність доказів на підтвердження завдання збитків позивачу, а також враховуючи, що застосування штрафних санкцій спрямоване на стимулювання боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може лягати непомірним тягарем для боржника і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора (рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2013 від 11.07.2013; постанова КГС ВС від 10.04.2019 № 905/1005/18), суд дійшов висновку про часткове задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 50 % до 517 517, 78 грн. (50 % х 1 035 035, 56 грн.). В цій частині позов підлягає задоволенню.

В частині стягнення пені в розмірі 517 517, 78 грн. судом відмовлено, у зв`язку зі зменшенням розміру пені.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

V. СУДОВІ ВИТРАТИ

Позивачем сплачено судовий збір в сумі 44 651, 28 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 12 від 21.10.2022.

Враховуючи звернення до суду із заявою про зменшення розміру позовних вимог (вх. № 6593/22 від 21.12.2022), яка прийнята судом до розгляду, предметом спору у даній справі є вимога про стягнення коштів в сумі 2 362 852, 94 грн. Судовий збір за розгляд вимоги майнового характеру в спірному випадку повинен становити 35 442, 79 грн.

Отже, судовий збір в розмірі 9 208, 49 грн. підлягає поверненню позивачу за його клопотанням з Державного бюджету України, у зв`язку зі зменшенням розміру позовних вимог.

Судовий збір в сумі 35 442, 79 грн. відповідно до ст. 129 ГПК України слід відшкодувати позивачу з відповідача.

Керуючись ст. 129, 233, 236-238, 240, 241, 254-259 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з відповідача Міського комунального підприємства "Миколаївводоканал", вул. Погранична, 161, м. Миколаїв, 54055 () на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "АДВОКАТСЬКА КОМПАНІЯ "ЗАКОН І ДОВІРА", вул. Варшавська 104/3, м. Ірпінь, Київська область, 08203 ():

- 517 517, 78 грн. (п`ятсот сімнадцять тисяч п`ятсот сімнадцять грн. 78 коп.) - пені;

- 145 987, 91 грн. (сто сорок п`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят сім грн. 91 коп.) - 3 % річних;

- 1 181 829, 47 грн. (один мільйон сто вісімдесят одна тисяча вісімсот двадцять дев`ять грн. 47 коп.) - інфляційних втрат;

- 35 442, 79 грн. (тридцять п`ять тисяч чотириста сорок дві грн. 79 коп.) - витрат по сплаті судового збору.

3. В решті позову відмовити.

4. Наказ видати позивачу після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.

Повний текст рішення складено 02.02.2023

Суддя Е.М. Олейняш