РІШЕННЯ

м. Київ

03.02.2023Справа № 910/12149/22
Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження

справу №910/12149/22

за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України (ідентифікаційний код: 21647131; 02154; м. Київ, Русанівський бульвар, 8; e-mail: )

до приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» (ідентифікаційний код: 23734213; 03056, м. Київ, вул. Борщагівська, 145)

про стягнення 49 948,77 грн,

без виклику представників учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - позивач, МТСБУ) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» (далі - відповідач, Товариство) про стягнення 49 948,77 грн страхового відшкодування у порядку регресу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у позивача виникла регресна вимога до відповідача, у зв`язку зі сплатою МТСБУ страхового відшкодування за наявності полісу Товариства.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.11.2022 прийнято позовну заяву до розгляду; відкрито провадження у справі №910/12149/22; розгляд справи постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

25.11.2022 відповідач подав суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог у повному обсязі.

01.12.2022 позивач подав суду відповідь на відзив, в якій МТСБУ заперечило проти доводів Товариства та просило позовні вимоги задовольнити повністю.

05.12.2022 відповідач подав суду заперечення на відповідь на відзив, в яких Товариство просило відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Ухвала суду від 11.11.2022 була надіслана відповідачу на адресу, зазначену у позовній заяві та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, 145), що підтверджується відміткою канцелярії суду на звороті такої ухвали.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №64/2022 (зі змінами, внесеними Указами №133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022, №341/2022 від 17.05.2022, №573/2022 від 12.08.2022, №757/2022 від 07.11.2022, які затверджені відповідними Законами України), затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року та продовжено з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

З урахуванням режиму воєнного стану та можливості повітряної тривоги в місті Києві у Господарському суді міста Києва встановлено особливий режим роботи й запроваджено відповідні організаційні заходи.

Справу розглянуто у розумні строки, ураховуючи вищевказані обставини та факти.

Розглянувши подані позивачем і відповідачем документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив, відповідь на відзив, заперечення на відповідь на відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

28.07.2017 о 15:50 год на перехресті вул. Архипенка та пр. Г. Сталінграду у м. Київ відбулась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), за участю автомобіля «КІА», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та транспортного засобу «Сitroen», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2

ДТП відбулася в результаті порушення ОСОБА_2 правил дорожнього руху, що підтверджується постановою Оболонського районного суду м. Києва від 18.08.2017, відповідно до якої ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу.

Згідно зі звітом №1566 про оцінку автомобіля «КІА», реєстраційний номер НОМЕР_1 , складеного фізичною особою-підприємцем Кузьмік С. П. 14.08.2017, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «КІА», у результаті його пошкодження, становить 56 355,68 грн.

За результатами розгляду заяви про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, МТСБУ було прийнято рішення про відшкодування шкоди та перераховано на рахунок ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 49 249,77 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 20.12.2017 №1262712.

У вересні 2018 року МТСБУ звернулося до Оболонського районного суду міста Києва в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача ОСОБА_2 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування.

Так, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 23.06.2021 у справі №756/11809/18 у задоволенні позову МТСБУ відмовлено.

Водночас, постановою Київського апеляційного суду від 29.11.2021 у справі №756/11809/18 апеляційну скаргу МТСБУ задоволено; рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23.06.2021 скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов задоволено.

Постановою Верховного Суду від 08.06.2022 у справі №756/11809/18 касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено; постанову Київського апеляційного суду від 29.11.2021 скасовано; рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23.06.2021 залишено в силі.

Разом з тим, під час судового розгляду справи №756/11809/18 за позовом МТСБУ до ОСОБА_2 , за участю третьої особи - Товариства, про стягнення страхового відшкодування у порядку регресу, судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, зокрема, таке:

- на момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у Товариства;

- на час ДТП (28.07.2017) цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована за полісом від 26.07.2017 № АЕ/3582642, термін дії з 00 год. 00 хв. 27.07.2017 до 00 год. 00 хв. 26.07.2018, що виданий Товариством, який містить, зокрема, пункт про дату сплати страхового платежу 26.07.2017.

- Товариство було позбавлено членства в МТСБУ з 02.03.2017 і не мав права укладати договори обов`язкового страхування, що підтвердив у судовому засіданні і представник самої страхової компанії;

- крім того, страховий поліс за номером АЕ/3582642 був оголошений як втрачений.

Відповідно до частини четвертої статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки, у справі №756/11809/18 учасниками справи були як МТСБУ, так і Товариство, то в силу приписів вказаної вище норми ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у вказаній цивільній справі не доказуються при розгляді даної господарської справи.

Позивач звернувся з даним позовом про стягнення з відповідача сплаченого страхового відшкодування у розмірі 49 948,77 (49 248,77 грн [виплачене страхове відшкодування] + 700 грн [оплата послуг аваркома (експерта)]) грн.

Товариство, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, вказував на те, що:

- відповідача було позбавлено членства в МТСБУ з 02.03.2017 і він не мав права укладати договори обов`язкового страхування;

- страховий поліс за номером АЕ/3582642 був оголошений як втрачений, а тому, на думку, Товариства є недійсним.

Суд дійшов висновку, про наявність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з такого.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною другою статті 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з пунктом 1 частини першої статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Частиною першою статті 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до положень частини першої статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з пунктом а) частини першої статті 41 Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 38 Закону МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Частинами третьою та четвертою статті 18 Закону України «Про страхування» передбачено, що факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування.

Договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування.

У відповідності до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За змістом статті 983 ЦК України договір страхування набуває чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором.

Видача полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є підтвердженням того, що сторони уклали договір страхування та досягли згоди щодо істотних умов договору, а також доказом того, що страхова премія була сплачена.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Вказана правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 у справі №755/18006/15.

Відповідно до частини першої статті 227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.

Водночас, суду не подано жодного документального підтвердження того, що поліс за номером АЕ/3582642 був визнаний недійсним у судовому порядку.

Подані суду відповідачем документи, а саме наказ про проведення службового розслідування та копія газети «Урядовий кур`єр» (перший та чотирнадцятий аркуш) не є доказами, що підтверджують недійсність полісу.

Так, як встановлено вище, поліс містить відмітку про оплату, а тому є таким, що набрав чинності та з якого для відповідача як страховика виникли обов`язки зі сплати страхового відшкодування.

Згідно до статті 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до пункту 40.3 статті 40 Закону МТСБУ має право залучати експертів або юридичних осіб, у штаті яких є експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону.

У разі, якщо цивільно-правова відповідальність особи застрахована, вона відповідає за заподіяну нею шкоду тільки у розмірі, який перевищує ліміт відповідальності страховика. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, та не відшкодовується шкода, пов`язана із втратою товарної вартості транспортного засобу, ці втрати підлягають відшкодуванню за рахунок особи, з вини якої заподіяна шкода.

Відповідно до полісу АЕ/3582642 ліміт відповідальності за шкоду майна складає 100 000 грн, а франшиза - 0 грн.

Таким чином, сума страхового відшкодування з урахуванням витрат на експерта, що має бути сплачена відповідачем на користь позивача складає 49 948,77 грн.

20.07.2022 позивач надіслав відповідачу заяву про повернення регламентної виплати в порядку регресу.

У свою чергу, Товариство надало МТСБУ відповідь від 26.08.2022 вих. №49, в якій зазначило, що не вбачає правових підстав для повернення регламентної виплати в порядку регресу.

Суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі, оскільки, на час ДТП відповідальність особи, винної у її вчиненні була застрахована відповідачем, здійснення МТСБУ регламентної виплати було здійснено без достатніх підстав, у зв`язку з тим, що саме відповідач як страховик мав відшкодувати завдану ДТП шкоду потерпілій особі.

Що ж до решти доводів і тверджень позивача та відповідача, то слід вказати таке.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників процесу та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки до яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідачем не подано доказів в підтвердження заперечень проти задоволення позовних вимог.

За таких обставин, враховуючи подані позивачем докази, які оцінені судом у порядку статті 86 Господарського процесуального кодексу України, позов підлягає задоволенню.

За приписами статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 238, 240 та 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» про стягнення 49 948,77 грн задовольнити повністю.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» (ідентифікаційний код: 23734213; 03056, м. Київ, вул. Борщагівська, 145) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (ідентифікаційний код: 21647131; 02154; м. Київ, Русанівський бульвар, 8; e-mail: ) 49 948 (сорок дев`ять тисяч дев`ятсот сорок вісім) грн 77 коп. відшкодування та 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03.02.2023.

Суддя Ігор Курдельчук