СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2023 року м. Харків Справа № 922/402/22

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Стойка О.В., суддя Зубченко І.В., суддя Попков Д.О., розглянувши в порядку письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" м. Харків на рішення Господарського суду Харківської області від 22.06.2022 у справі № 922/402/22,

за позовом - Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" м. Харків, до - Товариства з обмеженою відповідальністю "Денаві" с. П`ятигірське, Балаклійський район, Харківська область, про - стягнення 35 686,02 грн, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2022 року до Господарського суду Харківської області звернулося Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця", м.Харків (далі-Позивач) з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Денаві", с.П`ятигірське Балаклійського району Харківської області (далі-Відповідач), про стягнення з останнього штрафних санкцій у сумі 35686,02 грн, з яких 12976,80 грн - пеня в розмірі 0,1% вартості товару за кожний день прострочення виконання зобов`язання та 22 709,22 грн - штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 22.06.2022 року у справі №922/402/22 вищезазначені позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з Відповідача на користь Позивача штрафні санкції в сумі 24 980,21 грн (у тому числі: 9083,76 грн пені в розмірі 0,1% вартості товару за кожний день прострочення виконання зобов`язання та 15 896,45 грн штрафу в розмірі 7% вказаної вартості) та витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 481,00 грн. В задоволенні позовних вимог в іншій частині, а саме щодо стягнення з Відповідача на користь Позивача 3 893,04 грн пені та 6 812,77 грн штрафу господарським судом відмовлено через зменшення розміру штрафних санкцій на 30%.

Позивач, не погодившись з вищезазначеним рішенням суду, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційної скаргою, за змістом якої просив означене рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги Позивач зазначає, що суд першої інстанції, ухвалюючи спірне рішення, дійшов помилкового висновку про наявність в даній ситуації законних підстав до зменшення розміру нарахованих Позивачем штрафних санкцій, так як не врахував ступінь виконання зобов`язання (невиконане в повному обсязі), наслідки такого невиконання (простій, травмування), розмір заявлених до стягнення штрафних санкцій (не був значно перевищений), а також майновий стан Позивача. Також зменшення заявлених до стягнення сум було здійснено судом на власний розсуд, навіть без клопотання Відповідача.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду у справі №922/402/22 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Позивача на означене судове рішення та повідомлено учасників справи, що розгляд справи буде здійснюватися без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) в світлі частини 10 статті 270 ГПК України, оскільки ціна позову в даній справі менша ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу Позивача не скористався.

Клопотань від учасників справи про розгляд апеляційної скарги з їх повідомленням (викликом) до суду також не надходило.

Враховуючи положення ч. ч. 13, 14 ст. 8 ГПК України, фіксація розгляду апеляційної скарги у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) не здійснюється.

З урахуванням Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14.03.2022 №133/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 15.03.2022 №2119-IX, Указом від 18.04.2022 №259/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 21.04.2022 №2212-IX, Указом від 17.05.2022 №341/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 22.05.2022 №2263-IX, та Указом від 12.08.2022 №573/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 15.08.2022 №2500-IX) дана постанова винесена в межах розумних строків.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Рішенням господарського суду в межах даної справи встановлені та сторонами не заперечуються наступні обставини:

- укладення між сторонами 02.09.2021 Договору №П/НХ-21820/НЮ (з урахуванням Додаткової угоди №1 від 12.11.2021), за змістом якого Відповідач зобов`язався поставити і передати у зумовлені строки у власність Позивачу товар, код ДК 021:2015:18230000-0 верхній одяг різний (жилет сигнальний) (далі-Товар), відповідно до Специфікації №1, розмірної специфікації №2, які є невід`ємними частинами Договору, а Позивач зобов`язався прийняти цей товар та своєчасно здійснити його оплату відповідно до умов Договору;

- направлення Позивачем 18.11.2021 року за вихідним №НГ-37/1538 на електронну адресу Відповідача письмової рознарядки на поставку товару в кількості 4714 одиниць на загальну суму 324 417,48 грн;

- нездійснення Відповідачем поставки означеного Товару;

- направлення Позивачем на адресу Відповідача претензії №НЮ-05-11/88 від 17.12.2021 року з вимогою перерахувати штрафні санкції в розмірі 0,1% вартості товару за кожний день прострочення у сумі 4 866,30 грн на підставі п. 7.2 Договору, а також виконати умови Договору в повному обсязі;

- надання Відповідачем відповіді на означену претензію, за змістом якої він підтвердив отримання рознарядки 18.11.2021 вих.№НГ-37/1538, але вимоги Позивача не визнав, посилаючись на відсутність коштів для виробництва товару.

Позовні вимоги в суді першої інстанції обґрунтовано тим, що Відповідач, в порушення умов Договору та приписів чинного законодавства, не поставив на адресу Позивача Товар згідно з письмовою рознарядкою від 18.11.2021 вих.№НГ-37/1538, що відповідно до вимог п.7.2 Договору є підставою до стягнення 12976,80 грн - пені в розмірі 0,1% вартості товару за кожний день прострочення виконання зобов`язання за період з моменту порушення строку виконання до 04.01.2022 року, оскільки строк виконання зобов`язання не є тотожним строку дії Договору, а також 22 709,22 грн штрафу у розмірі 7% вказаної вартості у зв`язку з порушенням зобов`язання понад 30 днів.

Відповідач в суді першої інстанції проти задоволення позовних вимог заперечував, зазначаючи, що він не отримав належним чином оформленої рознарядки, яка б відповідала вимогам Договору, зокрема, відповідний лист був підписаний особами, повноваження яких не були підтверджені відповідними документами. Крім того, на думку Відповідача, Позивачем невірно визначено період нарахування пені, оскільки поставка повинна бути в межах дії Договору, тобто до 31.12.2021. Відповідач також вказував, що Позивачем не було понесено жодних збитків у результаті невиконання Відповідачем спірного зобов`язання, в той час як останній витратив кошти на закупівлю матеріалу, який так і не був використаний та реалізований. Також Відповідач наголошував, що у зв`язку з його скрутним фінансовим становищем, зобов`язання його судом сплатити означені штрафні санкції може призвести до банкрутства підприємства.

Визнаючи позовні вимоги обґрунтованими, суд першої інстанції дійшов висновку про доведення Позивачем належними та допустимими докази факту невиконання Відповідачем своїх зобов`язань за Договором, а також не спростування означеного факту останнім. Суд не погодився з доводами Відповідача про невірне нарахування періоду та розміру штрафних санкцій, проте, суд дійшов висновку про наявність підстав до зменшення їх розміру на 30%, стягнувши пеню в розмірі 9 083,76 грн (70% заявленого розміру), а розмір штрафу - 15 896,45 грн (70 % заявленого розміру).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги такими, що їх не спростовують, виходячи з наступного.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Аналогічне положення містить ст. 712 ЦК України та відповідно до ч. 2 якої визначено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до матеріалів справи між сторонами було укладено Договір, який за своєю правовою природою є договором поставки товару, за яким у відповідності до статті 265 ГК України одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу приписів ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином згідно умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За положеннями статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з п. 5.1.1 Договору, товар поставляється транспортом постачальника за рахунок постачальника на склад покупця впродовж 7 календарних днів з дати відправлення письмової рознарядки на електронну адресу Відповідача.

Пунктом 5.1.4 Договору, передбачено, що письмова рознарядка на поставку товару направляється Позивачем (електронна адреса Покупця ) на електронну адресу Постачальника (електронна адреса постачальника ) із зазначенням кількості та вартості постачання. Підтвердженням відправлення рознарядки є скріншот із зазначенням відповідних електронних адрес та дати відправлення.

Відповідно до матеріалів справи, Позивач направив на електронну адресу Відповідача за №НГ-37/1538 письмову рознарядку на поставку товару в кількості 4 714 одиниць на загальну суму 324 417,48 грн.

На підставі наданих сторонами доказів суд першої інстанції відхилив заперечення Відповідача про неотримання останнім належним чином оформленої рознарядки від 18.11.2021 року №НГ-37/1538 та встановив, що вона відповідає вимогам Договору.

Також судом встановлено, що з урахуванням дати отримання письмової рознарядки на поставку, спірний Товар мав бути поставлений Відповідачем до 25.11.2021 року включно, проте зазначений обов`язок ним не був виконаний.

Зазначені висновки суду першої інстанції не охоплюється вимогами та доводами апеляційної скарги, а отже судова колегія не перевіряє їх обґрунтованість в межах даного апеляційного провадження.

За приписами статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Стаття 549 ЦК України визначає неустойку (штраф, пеню) як грошову суму або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення ним зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Сторонами в п.7.2 Договору передбачено, що за несвоєчасну поставку товару постачальник сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1% вартості товару, з якого допущено прострочення виконання за кожний день прострочення; крім того, за прострочення понад тридцять днів постачальник додатково сплачує покупцю штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

Судом визнано законним та обґрунтованим нарахуванням Позивачем на підставі наведеної умови Договору Відповідачу пені в розмірі 0,1% вартості товару за кожний день прострочення виконання зобов`язання у розмірі 12 976,80 грн та штраф у розмірі 7% вказаної вартості в розмірі 22 709,22 грн.

Зазначений висновок також не оскаржується в межах даної апеляційної скарги.

Предметом апеляційного оскарження є зменшення судом розміру штрафних санкцій на 30%, що обґрунтовано судом посиланням на наступні обставини:

- значне перевищення розміру неустойки перед розміром збитків: Позивачем не було понесено збитків (доказів понесення збитків і причинний зв`язок не було доведено Позивачем в межах розгляду даної справи); непоставка товару не завдала збитків іншим учасникам господарських відносин (іншого Позивачем не доведено); розмір заявлених Позивачем до стягнення штрафних санкцій складає 11% від вартості недопоставленого товару;

- майновий стан та наслідки для сторін, саме той факт, що Позивачем не здійснювалася попередня оплата за спірним Договором, а тому непоставка Відповідачем товару, який не був оплачений, жодним чином не вплинула на майновий стан Позивача;

- Відповідачем було витрачено кошти на закупівлю матеріалу (який використовується у вузькому призначенні, зокрема для виготовлення сигнального одягу (жилета), який так і не був використаний та реалізований, на підтвердження чого останнім надано видаткову накладну №2787 від 27.09.2021 року та виписку з банку про оплату матеріалу;

- станом на кінець 2021 року Відповідач перебував у скрутному фінансовому становищі. Відповідно до бухгалтерської довідки підприємство має борги у розмірі 2338057,81 грн, кількість працюючих працівник Відповідача на 22.02.2022 року складає лише 17 чоловік, а на 10.03.2022 року взагалі були призначені збори засновників з приводу вирішення питання стосовно визнання Відповідача банкрутом.

За змістом ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

За приписами ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, інших обставин, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідністю розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08.05.2018 у справі № 924/709/17.

Відповідно до ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства та, водночас, засадами на яких має ґрунтуватися зобов`язання між сторонами є добросовісність, розумність і справедливість.

Із мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013 вбачається, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для боржника і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання.

Системний аналіз вищевказаних норм дозволяє дійти висновку про те, що суди мають право при прийнятті рішення про стягнення пені зменшувати її розмір з урахуванням усіх конкретних обставин справи.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів наголошує, що зменшення розміру неустойки є правом суду, реалізація якого не ставиться в залежність з наявністю відповідного клопотання зі сторони учасника справи, в даному випадку - Відповідача.

Питання про зменшення розміру штрафних санкцій вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації, тобто сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність підстав для вчинення зазначеної дії.

Означене спростовує доводи апеляційної скарги в цій частині.

Крім того, з відзиву Відповідача на позовну заяву вбачається, що хоча він й не містить самого клопотання про зменшення штрафних санкцій, але в ньому зазначено про наявність вищенаведених обставин, зокрема, про фінансовий стан Відповідача та про відсутність збитків Позивача, з доданням відповідних доказів, якими ці обставини підтверджувалися, що взято судом до уваги при вирішенні спірного питання.

Зазначені обставини Позивачем в суді першої інстанції не були заперечені, відповідних доказів не було надано.

Враховуючи вищезазначене, судова колегія вважає обґрунтованим належним чином висновок суду першої інстанції, що в даній справі наявні підстави для зменшення розміру нарахованих Позивачем штрафних санкцій на 30%, зокрема встановивши розмір належної до стягнення пені - 9083,76 грн (70% заявленого розміру), а розмір штрафу - 15896,45 грн (70 % заявленого розміру).

Доводи Позивача, викладені в апеляційній скарзі, означеного висновку суду першої інстанції не спростовують.

Посилання заявника апеляційної скарги про неврахування судом першої інстанції при зменшенні розміру штрафних санкцій ступня виконання Відповідачем зобов`язання, яке невиконане останнім в повному обсязі та розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій - спростовуються змістом мотивувальної частини оспорюваного судового рішення, де означені обставини відображені, досліджені та враховані.

Апелянту було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків господарського суду першої інстанції.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції, приймаючи спірне рішення, в повній мірі дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення на основі всіх доводів, що були належним чином надані сторонами і підтверджувалися наявними в матеріалах справи доказами.

Будь-яких порушень норм матеріального або процесуального права в діях суду першої інстанції при розгляді ним зазначеної справи судовою колегією не встановлено, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції.

Враховуючи наведене, судова колегія дійшла висновку, що рішення Господарського суду Харківської області від 22.06.2022 року у справі №922/402/22 в частині зменшення штрафних санкцій на 30 % ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції.

За таких підстав рішення Господарського суду Харківської області від 22.06.2022 року у справі № 922/402/22 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 129 ГПК України судові витрати по розгляду апеляційної скарги відносяться на заявника апеляційної скарги - Позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276, 280-284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" м. Харків на рішення Господарського суду Харківської області від 22.06.2022 року у справі № 922/402/22 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 22.06.2022 року у справі №922/402/22 - залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, віднести на Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" м. Харків.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя О.В. Стойка

Суддя І.В. Зубченко

Суддя Д.О. Попков