ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" січня 2023 р. Справа №914/1679/18

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:

головуючого (судді-доповідача): Бойко С.М.,

суддів: Бонк Т.Б.,

Якімець Г.Г.

секретар судового засідання Яремко О.А.

явка учасників справи:

від позивача Гай О.О. (адвокат, ордер серія ВС № 1173815 від 05.12.2022)

від третьої особи на стороні позивача не з`явилися

від відповідача-1 не з`явилися

від відповідача-2 Стасишин Р.М. (адвокат, ордер серія ВС № 1174258 від 07.12.2022)

розглянув апеляційну скаргу малого підприємства Сніжинка б/н від 17.10.2022

на рішення Господарського суду Львівської області від 19.09.2022 суддя: Манюк П.Т. м. Львів, повний текст рішення складено 28.09.2022

за позовом малого підприємства Сніжинка, м. Жидачів, Львівська область,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Львівська міська рада, м. Львів,

до відповідача-1 Зимноводівської сільської ради Львівського району Львівської області, село Зимна Вода, Пустомитівський район, Львівська область,

до відповідача-2 товариства з обмеженою відповідальністю Науково-дослідницьке підприємство Джерело, м. Львів,

про визнання недійсним рішення Лапаївської сільської ради від 06.05.2010 № 256; визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки від 15.06.2010,

В С Т А Н О В И В:

короткий зміст позовних вимог.

10.09.2018 мале підприємство Сніжинка (надалі МП «Сніжинка») звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Зимноводівської сільської ради Львівського району Львівської області та товариства з обмеженою відповідальністю Науково-дослідницьке підприємство Джерело (надалі ТОВ «НДП «Джерело») про визнання недійсним рішення Лапаївської сільської ради від 06.05.2010 № 256 «Про продаж земельної ділянки несільськогосподарського призначення для здійснення підприємницької діяльності ТОВ «НДП «Джерело» та визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки від 15.06.2010, який укладено між Лапаївською сільською радою та ТОВ «НДП «Джерело».

Підстава позову з врахуванням заяви про зміну підстав позову, яка прийнята ухвалою Господарського суду Львівської області від 27.09.2021 (т. 2 а.с. 194-196) позивач зазначає, що МП «Сніжинка» є власником нерухомого майна, що є майновим комплексом за реєстраційним номером 101, що розташований за адресою м. Львів, вул. Городоцька, 371 та до складу якого входять наступні об`єкти: споруда складу металів літ. Г-1, приміщення вагової (вагон-домік) літ. Д-1, приміщення складу (металевий склад) літ. Ж-1, що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30.07.2021 № 268256492.

На підставі рішення Лапаївської сільської ради від 06.05.2010 № 256 «Про продаж земельної ділянки несільськогосподарського призначення для здійснення підприємницької діяльності» 15.06.2010 між ТОВ «НДП «Джерело» та Лапаївською сільською радою укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 1,2990 га, яка розташована за адресою вул. Кільцева, 5г в с. Холодновідка Пустомитівського району Львівської області за кадастровим номером :02:001:0526 для обслуговування складських приміщень. 05.04.2011 ТОВ «НДП «Джерело» видано державний акт про право власності на цю земельну ділянку.

Вважає, що Лапаївська сільська рада перевищила встановлені законом повноваження та порушила виключне право Львівської міської ради на розпорядження вказаною ділянкою та право позивача на отримання в користування даної земельної ділянки з тих підстав, що земельна ділянка, що знаходиться під будівлею, що належить позивачу.

Окрім того з 1994 спірна земельна ділянка знаходилася в адміністративних межах міста Львова.

Правовими підставами позову зазначає 173 ЗК України, ст. 21, 203, 215, 648 ЦК України, ч. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 19.09.2022 в задоволенні позовних вимог відмовлено з тих підстав, що МП «Сніжинка» не надало доказів, які б підтверджували його право власності на об`єкти нерухомого майна, що розташовані за адресами: вул. Городоцька, 371 м. Львів чи вул. Кільцева, 5г, с. Холодновідка, Львівського району Львівської області.

МП «Сніжинка» не надало правовстановлюючих документів, які можуть бути підставою для реєстрації за ним речового права на об`єкти нерухомого майна на спірній земельній ділянці.

З цих підстав та враховуючи рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004, статтю 55 Конституції України місцевий господарський суд дійшов висновку, що ухвалене відповідачем-1 оспорюване рішення від 06.05.2010 № 256 «Про продаж земельної ділянки несільськогосподарського призначення для здійснення підприємницької діяльності ТОВ «НДП «Джерело» та укладений між відповідачами договір купівлі-продажу земельної ділянки від 15.06.2010, не порушує прав та охоронюваних інтересів позивача, а тому дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог, в зв`язку з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник зазначає, що

-земельна ділянка, що знаходиться під спірними об`єктами знаходилася в адміністративних межах міста Львів, а тому Лапаївська сільська рада на час прийняття рішення перевищила встановлені законом повноваження та порушила виключне право Львівської міської ради на розпорядження вказаною ділянкою, а також право позивача на отримання в користування земельної ділянки в межах, необхідних для обслуговування об`єктів нерухомого майна;

-суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що ухвалене відповідачем-1 рішення від 06.05.2010 № 256 «Про продаж земельної ділянки несільськогосподарського призначення для здійснення підприємницької діяльності» ТОВ «НДП «Джерело» та укладений між ними договір купівлі-продажу земельної ділянки від 15.06.2010, не порушує права та охоронюваних інтересів позивача.

Відповідач-2 не має правовстановлюючих документів на спірну земельну ділянку, а прийняте рішення органу місцевого самоврядуваання, відповідно і укладений договір купівлі- продажу, що оскаржується не відповідають вимогам діючого законодавства.

Крім цього, апелянт разом з рішенням Господарського суду Львівської області оскаржує ухвалу суду від 27.06.2022 про відмову в зупиненні провадження у справі до вирішення в Окружному адміністративному суді м. Києва справи № 640/30632/21 за позовом МП «Сніжинка» до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України № 3491/5 від 01.10.2021 «Про задоволення скарги».

В обгрунтування доводів що стосуються ухвали суду посилається на те, судом першої інстанції безпідставно відмовлено в зупиненні провадження, оскільки в разі скасування Окружним адміністративним судом м. Києва наказу Міністерства юстиції України № 3491/5 від 01.10.2021 «Про задоволення скарги», це матиме наслідком, згідно п. 17 Порядку розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, внесення відомостей у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації об`єктів нерухомого майна за рішеннями від 30.07.2021 №№ 59561803, 59562156 та від 19.07.2021 №№ 59346717, 59347076 прийнятих державним реєстратором Яворівської міської ради Львівської області Савостіним Ю.С., а саме щодо реєстрації за МП «Сніжинка» права власності на єдиний майновий комплекс за реєстраційним номером 101, чим і мотивовано підставність позовних вимог МП «Сніжинка» у цій справі № 914/1679/18.

Таким чином, апелянт вважає, що оскільки реєстрація права власності за МП «Сніжинка» на єдиний майновий комплекс за реєстраційним номером 101 є підставою позовних вимог в цій справі, зупинення провадження в справі № 914/1679/18 до вирішення справи № 640/30632/21 є об`єктивною необхідністю задля правильного вирішення спору.

Узагальнені заперечення відповідача-1 та відповідача-2.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач-1 погоджується з висновками місцевого господарського суду, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення місцевого господарського суду без змін.

Заперечуючи доводи апеляційної скарги, відповідач-1 зазначає, що рішенням Господарського суду Львівської області від 25.02.2020 у справі № 914/194/17, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 23.06.2020, задоволено заяву про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Львівської області від 13.12.2018 у справі № 914/194/17 в частині закриття провадження у справі.

При цьому скасовано запис № 14570938, внесений 19.05.2016 державним реєстратором - приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дякович М.М., про державну реєстрацію за МП «Сніжинка» права власності на об`єкт нерухомого майна - будівлю арочного складу, загальною площею 475,9 кв.м, за адресою: Львівська область, м. Львів, вул. Городоцька, 371; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 09.03.2021 у справі № 914/2329/18 скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 29666414 від 19.05.2016 вчинене державним реєстратором - приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дякович Мирославою Михайлівною про державну реєстрацію права приватної власності за малим підприємством «Сніжинка», ідентифікаційний код 20773589, на об`єкт нерухомого майна - будівлю металевого складу, загальною площею 499,2 кв.м, за адресою: Львівська область, м. Львів, вул. Городоцька, буд. 371, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01. Скасовано (припинено) право власності МП «Сніжинка», ідентифікаційний код 20773589, на об`єкт нерухомого майна: будівлю металевого складу, загальною площею 499,2 кв.м за адресою: Львівська область, м. Львів, вул. Городоцька, буд. 371, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01.

Таким чином, відповідач-1 вважає обгрунтованим рішення місцевого господарського суду про відмову в позові, оскільки МП «Сніжинка» не є власником об`єктів нерухомого майна - будівлі арочного складу, загальною площею 475,9 кв.м, та будівлі металевого складу, загальною площею 499,2 кв.м, що розташовані за адресою: Львівська область, м. Львів, вул. Городоцька, буд. 371.

Крім цього, зазначає, що право власності МП «Сніжинка» на майновий комплекс скасовано, а тому вважає обгрунтованим висновок місцевого господарського суду, що оскаржуваними рішенням органу місцевого самоврядування та договором купівлі-продажу земельної ділянки не порушено прав та інтересів позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач-2 погоджується з висновками місцевого господарського суду, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення місцевого господарського суду без змін.

Заперечуючи доводи апеляційної скарги, відповідач-2 зазначає, що скасування наказу Міністерства юстиції України від 01.10.2021 № 3491/5 «Про задоволення скарги» жодним чином не вплине на речове право МП «Сніжинка» та обставини у даній справі, оскільки адміністративний суд не вирішує питань щодо речових прав (це здійснюється, в порядку господарського чи цивільного судочинства).

В позивача відсутнє речове право на об`єкти нерухомого майна та єдиний майновий комплекс, які б знаходилися на спірній земельній ділянці.

Звідси в позивача відсутній охоронюваний законом інтерес щодо спірної земельної ділянки.

Посилається на правові висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 в справі № 921/158/18 та від 05.12.2018 в справі № 713/1817/16-ц, що стосуються принципу єдності земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди (ст. 120 ЗК України, ст. 377 ЦК України) відповідно до якого особа, яка законно набула у власність будинок, споруду має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком, спорудою після їх набуття. Звідси вважає, що оскільки в ТОВ «НДП «Джерело» на праві власності належать споруди(нерухоме мано), що знаходяться на спірній земельній ділянці, то відповідно Лапаївська сільська рада мала право на прийняття оскаржуваного рішення та укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки.

Зазначає, що позивач не був стороною оскаржуваного договору та не є заінтересованою особою, оскільки в позивача відсутнє зареєстроване право власності на об`єкти нерухомого майна, які розташовані на земельній ділянці, яка згідно оскаржуваного договору належить ТОВ «НДП «Джерело» на праві власності.

В судове засідання 30.01.2023 з`явилися представники позивача та відповідача-2.

Відповідач-1 та третя особа повторно в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлені про час, дату та місце слухання справи, а тому в силу п. 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України суд розглядає справу за їх відсутності.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задоволити, пояснення надав аналогічні викладеним.

Представник відповідча-2 в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого господарського суду без змін.

Згідно з ст. 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників позивача та відповідача-2, дослідивши доводи і заперечення, наведені в апеляційній скарзі та у відзивах, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судом першої інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції- без змін.

Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 27.09.2021 замінено у справі № 914/1679/18 відповідача-1 Лапаївську сільську раду Пустомитівського району Львівської області на правонаступника - Зимноводівську сільську раду Пустомитівського району Львівської області.

Стаття 14 Конституції України передбачає, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. В силу ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності на майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 та ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 328 Цивільного кодексу України визначено, що право власності набувається на підставах, які не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Як встановлено судами, на підставі рішення Лапаївської сільської ради від 06.05.2010 № 256 «Про продаж земельної ділянки несільськогосподарського призначення для здійснення підприємницької діяльності ТОВ «Науково-дослідницьке підприємство «Джерело», 15.06.2010 між Лапаївською сільською радою та ТОВ «Науково-дослідницьке підприємство «Джерело» укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 1, 2990 га, яка розташована за адресою вул. Кільцева, 5г в с. Холодновідка Пустомитівського району Львівської області, кадастровий № :02:001:0526 для обслуговування складських приміщень, а 05.04.2011 ТОВ «Науково-дослідницьке підприємство «Джерело» видано державний акт про право власності на цю земельну ділянку.

Судами встановлено, що позивач звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначав, що він є власником об`єкта нерухомого майна - будівлі металевого складу площею 499,2 кв.м, розташованого за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 371, що зареєстроване приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дякович М.М. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з відкриттям розділу, індексний номер 29666414 від 19.05.2016. Даний об`єкт нерухомого майна знаходиться на земельній ділянці за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 371, яка частково накладається на земельну ділянку за адресою: с. Холодновідка, вул. Кільцева, 5 г, Пустомитівського району Львівської області, що належить на праві власності відповідачу 2.

Проте,рішенням Господарського суду Львівської області від 09.03.2021 у справі № 914/2329/18 скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 29666414 від 19.05.2016 вчинене державним реєстратором приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дякович Мирославою Михайлівною про державну реєстрацію права приватної власності за Малим підприємством «Сніжинка», ідентифікаційний код 20773589, на об`єкт нерухомого майна будівлю металевого складу, загальною площею 499,2 кв.м, за адресою: Львівська область, м Львів, вул. Городоцька, буд. 371, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01. Скасовано (припинено) право власності Малого підприємства «Сніжинка», ідентифікаційний код 20773589, на об`єкт нерухомого майна: будівлю металево складу, загальною площею 499,2 кв.м за адресою: Львівська область, м. Львів, вул. Городоцька, буд. 371, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01.

Таким чином, господарський суд у справі № 914/2329/18 дійшов висновку, що в позивача відсутнє речове права на нерухоме майно, в тому числі будівлю металевого складу.

Змінюючи підстави заявленого позову, МП «Сніжинка» зазначило, що є власником нерухомого майнаєдиного майнового комплексу, реєстраційний номер 101, що розташований за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 371 та до складу якого входять наступні об`єкти: споруда складу металів літ. Г-1, приміщення вагової (вагон-домік) літ. Д-1, приміщення складу (металевий склад) літ. Ж-1, що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 268256492 від 30.07.2021.

Проте судами встановлено, що 01.10.2021 року Міністерством юстиції України видано наказ № 3491/5 «Про задоволення скарги`поданої ТОВ «Науково-дослідницьке підприємство «Джерело», яким відповідно до ч. 3 ст. 26, п.п. а, г п. 2 ч. б ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» задоволено частково скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-дослідницьке підприємство «Джерело» від 16.08.2021, скасовано рішення від 30.07.2021 № № 59561803, 59562156, від 19.07.2021 № № 59346717, 59347076 прийняті державним реєстратором Яворівської міської ради Львівської області Савостіним Ю.С. щодо реєстрації за Малим підприємством «Сніжинка» права власності на єдиний майновий комплекс за реєстраційним номером 101.

04.10.2021 державним реєстратором Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України прийнято рішення щодо закриття розділу про реєстрацію права та припинено право власності позивача на єдиний майновий комплекс за реєстраційним номером 101.

Доказів скасування вказаного наказу Міністерства юстиції України та скасування вказаних реєстраційних дій, в тому числі і в судовому порядку, станом на час розгляду справи позивачем не надано. Так як і не надано правовстановлюючих документів на єдиний майновий комплекс, який би розміщувався на спірній земельній ділянці.

Суд зазначає, що чинне земельне та цивільне законодавство передбачає перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, який хоча безпосередньо не закріплений у загальному вигляді в законі, тим не менш знаходить свій прояв у правилах статті 120 Земельного кодексу України, статті 377 ЦК України, інших положеннях законодавства. При цьому, принцип спільної юридичної долі нерухомого майна та земельної ділянки, на якій це майно розміщене, закріплений наведеними законодавчими нормами, зумовлений невіддільністю нерухомого майна від земельної ділянки, на якій воно розміщене, і яка фактично є його частиною, та має на меті дотримання законних прав та інтересів власника нерухомого майна, а також забезпечення можливості реалізації ним відповідних правомочностей власника щодо володіння, користування та розпорядження цим майном. Аналогічна правова позиція викладена у пункті 8.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2018 у справі № 910/18560/16.

Таким чином, на час розгляду справи позивачем не надано належних доказів, які б підтверджували наявність на земельній ділянці, що була об`єктом продажу згідно оспорюваного договору купівлі-продажу земельної ділянки, об`єктів нерухомого майна, зареєстрованих за ним.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004, поняття порушене право, за захистом якого особа може звертатися до суду і яке вживається в низці законів України, має той самий зміст, що й поняття охоронюваний законом інтерес. Щодо останнього, то в цьому ж рішенні Конституційний Суд України зазначив, що поняття охоронюваний законом інтерес означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Згідно з ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Відповідно до ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, проаналізувавши вищезазначені норми законодавства України, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду, що оскільки станом на час розгляду даної справи МП «Сніжинка» не надало доказів, які б підтверджували його право власності на об`єкти нерухомого майна, розташовані за адресами: вул. Городоцька, 371 м. Львів чи вул. Кільцева, 5г, с. Холодновідка, Львівського району Львівської області, не надало суду доказів про наявність інших правовстановлюючих документів, які можуть бути підставою для реєстрації за ним права власності на об`єкти нерухомого майна на спірній земельній ділянці, а тому ухвалене відповідачем- 1 оспорюване рішення від 06.05.2010 № 256 «Про продаж земельної ділянки несільськогосподарського призначення для здійснення підприємницької діяльності ТОВ «НДВП «Джерело» та укладений між відповідачами договір купівлі-продажу земельної ділянки від 15.06.2010, не порушує прав та охоронюваних інтересів позивача.

Враховуючи наведене доводи апеляційної скарги про те, що ухвалене відповідачем-1 оспорюване рішення від 06.05.2010 № 256 «Про продаж земельної ділянки несільськогосподарського призначення для здійснення підприємницької діяльності» ТОВ «НДП «Джерело» та укладений між відповідачами договір купівлі-продажу земельної ділянки від 15.06.2010, порушують права та охоронювані інтереси позивача не зайшли свого підтвердження в суді, а тому відхиляються апеляційним господарським судом як безпідставні.

За висновком судової земельно-технічної експертизи № 1196 від 19.03.2019, який складено експертом Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз та міститься у справі № 914/2329/18 Господарського суду Львівської області, спірні нежитлові будівлі та споруди знаходяться на земельній ділянці в межах території Лапаївської сільської ради, відповідно сільська рада мала право на прийняття оскаржуваного рішення та укладення з відповідачем-2 договору купівлі-продажу.

Таким чином спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що земельна ділянка, що знаходиться під спірними об`єктами знаходилася в адміністративних межах міста Львів, а тому Лапаївська сільська рада на час прийняття рішення перевищила встановлені законом повноваження та порушила виключне право Львівської міської ради на розпорядження вказаною ділянкою, а також право позивача на отримання в користування земельної ділянки в межах, необхідних для обслуговування об`єктів нерухомого майна.

Даний висновок судової земельно-технічної експертизи узгоджується в сукупності з іншими доказами по справі, а тому підставно прийнятий до уваги судами.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги в частині відмови в зупиненні провадження у справі до вирішення в Окружному адміністративному суді м. Києва справи № 640/30632/21 за позовом МП «Сніжинка» до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України № 3491/5 від 01.10.2021 «Про задоволення скарги» колегія суддів зазначає.

Предметом позову в адміністративній справі № 640/30632/21 є визнання незаконним та скасування наказу Міністерства юстиції України від 01.10.2021 № 3491/5 «Про задоволення скарги».

Підставою позову у адміністративній справі № 640/30632/21 є те, що Міністерство юстиції України, приймаючи оскаржуваний наказ від 01.10.2021 діяло при скасуванні рішення державного реєстратора з порушенням порядку та способу, встановленого законом.

Отже, предмет і підстава у даній справі не стосуються предмета та підстав позову у адміністративній справі № 640/30632/21, яка розглядається Окружним адміністративним судом м. Києва, так як в адміністративній справі, оскаржується наказ Міністерства юстиції України від 01.10.2021 № 3491/5 «Про задоволення скарги».

При цьому, апеляційний суд зазначає, що адміністративний суд, не розглядає спір про право, адміністративний суд не встановлює правомірність чи неправомірність набуття МП «Сніжинка» прав на майновий комплекс, наявності чи відсутності дійсного речового права, а виключно здійснює перевірку прийняття суб`єктом владних повноважень (в даному випадку Міністерством юстиції України) оскаржуваного наказу в порядку і спосіб визначений законом.

За таких обставин, апеляційний господарський суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, а ухвалу Господарського суду Львівської області від 27.06.2022 обгрунтованою.

Таким чином наведені скаржником доводи не є підставою для задоволення вимог апеляційної скарги, скасування рішення місцевого господарського суду та прийняття нового рішення про задоволення позову.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Заперечення відповідачів, викладені у відзивах на апеляційну скаргу відповідають фактичним обставинам по справі, а тому суд враховує їх як обґрунтовані.

Доводи апеляційної скарги не спростовують встановлені місцевим господарським судом обставин по справі та його правильні висновки, а тому апеляційна скарга малого підприємства Сніжинка підлягає залишенню без задоволення, а рішення місцевого господарського суду - без змін.

Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 191 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1-3 статті 86 ГПК України (в редакції Закону №132-IX від 20.09.2019), суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи залишення апеляційної скарги без задоволення, суд дійшов до висновку про покладення на апелянта судового збору в розмірі 3 721,50 грн., який сплачений згідно з платіжним дорученням № 980 (#514) від 17.10.2022.

Керуючись ст. ст. 129, 236, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу малого підприємства Сніжинка б/н від 17.10.2022 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Львівської області від 19.09.2022 у справі №914/1679/18 залишити без змін.

Судовий збір в розмірі 3 721,50 грн. покласти на апелянта.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі ст.ст. 286-289 ГПК України.

Справу скерувати на адресу місцевого господарського суду.

Головуючий-суддя Бойко С.М.

Судді Бонк Т.Б.

Якімець Г.Г.

Повний текст постанови складено 09.02.2023