ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"30" січня 2023 р.м. Одеса Справа № 916/1706/22

Господарський суд Одеської області у складі судді Д`яченко Т.Г.

при секретарі судового засідання Гутниковій О.С.

розглянувши справу №916/1706/22

За позовом: Приватного акціонерного товариства „Солді і Ко (04073, м. Київ, вул. Сирецька, 28/2; )

До відповідача: Приватного акціонерного товариства „Шкірсировинний завод (65025, м.Одеса, 21-й км Старокиївської дороги, буд. 38; )

Про стягнення 345263,39 грн.

Представники:

від позивача Погорілець Р.В., адвокат за ордером

від відповідача не з`явився

Встановив: Приватне акціонерне товариство „Солді і Ко звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства „Шкірсировинний завод про стягнення 345263,39 грн.

Ухвалою господарською суду Одеської області від 01.08.2022р. прийнято позовну заяву Приватного акціонерного товариства „Солді і Ко до розгляду та відкрито провадження у справі №916/1706/22. Справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на "05" вересня 2022 р. о 10:40. Запропоновано відповідачу підготувати та надати до суду і одночасно надіслати позивачеві відзив на позов, оформлений з урахуванням вимог, встановлених ст.165 ГПК України, протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали суду. Викликано учасників справи у підготовче засідання, призначене на 05.09.2022р. о 10:40.

02.09.2022р. до суду відповідачем було надано клопотання про розгляд підготовчого засідання без участі відповідача.

05.09.2022р. до суду відповідачем було надано клопотання про перенесення розгляду справи.

05.09.2022р. у судовому засіданні було оголошено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 28.09.2022р. о 11:00.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 05.09.2022р. повідомлено відповідача по справі №916/1706/22: Приватне акціонерне товариство „Шкірсировинний завод про судове засідання, яке відбудеться "28" вересня 2022р. о 11:00.

27.09.2022р. до суду відповідачем було надано відзив.

28.09.2022р. у судовому засіданні було оголошено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 12.10.2022р. о 13:45. Запропоновано позивачу підготувати та надати до суду і одночасно надіслати відповідачу відповідь на відзив, оформлену з урахуванням вимог, встановлених ст.166 ГПК України, в строк до 10.10.2022р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 28.09.2022р. повідомлено відповідача по справі №916/1706/22: Приватне акціонерне товариство „Шкірсировинний завод про судове засідання, яке відбудеться "12" жовтня 2022 р. о 13:45.

12.10.2022р. у судовому засіданні було оголошено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 07.11.2022р. о 12:15.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 12.10.2022р. повідомлено позивача по справі №916/1706/22 про судове засідання, яке відбудеться "07" листопада 2022 р. о 12:15.

14.10.2022р. до суду позивачем було надано відповідь на відзив.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 07.11.2022р. закрито підготовче провадження по справі № 916/1706/22. Призначено справу до розгляду по суті у судовому засіданні на "05" грудня 2022 р. о 12:30. Викликано учасників справи у судове засідання, призначене на 05.12.2022р. о 12:30.

05.12.2022р. у судовому засіданні було оголошено перерву по розгляду справи по суті до 30.01.2023р. о 11:00.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 05.12.2023р. повідомлено позивача по справі №916/1706/22 Приватне акціонерне товариство „Солді і Ко про судове засідання, яке відбудеться "30" січня 2023 р. о 11:00.

Позивач підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Відповідач заперечує проти заявлених позовних вимог позивача та просить суд відмовити в їх задоволенні.

У судовому засіданні 30.01.2023 року судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено 01.02.2023р.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив.

01 лютого 2018 року між Приватним акціонерним товариством „Шкірсировинний завод (орендодавець) та Приватним акціонерним товариством „Солді і Ко (орендар) було укладено Договір оренди приміщення №2, за умовами якого одна сторона (орендодавець) передає другій стороні орендареві, за плату на певний строк у користування майна для здійснення господарської діяльності.

15 листопада 2021р. між сторонами було укладено Договір про внесення змін до Договору оренди приміщення №2 від 01.02.2018р., п. 1 якого вирішено було сторонами припинити дію договору за взаємною згодою 15.11.2021р. (включно).

Відповідно до п. 2, п. 3 Договору про внесення змін від 15.11.2021р. до Договору оренди приміщення №2 від 01.02.2018р., за останній звітний період, орендна плата нараховується з 01.11.2021р. по 15.11.2021р. (включно, останній день оренди). Орендар зобов`язується повернути орендоване приміщення орендодавцю не пізніше 16.11.2021р.

Пунктом 4 Договору про внесення змін від 15.11.2021р. до Договору оренди приміщення №2 від 01.02.2018р. сторонами було узгоджено, що до 10.12.2021р. (включно) орендодавець зобов`язується повернути суму орендної плати, яка була внесена орендарем за попередньою оплатою у розмірі 296615,28 грн., в тому числі ПДВ 49435,88 грн.

Згідно до п. 5. Договору про внесення змін від 15.11.2021р. до Договору оренди приміщення №2 від 01.02.2018р., цей договір про внесення змін набирає чинності з моменту його підписання сторонами і складає невід`ємну частину договору оренди приміщення від 01.02.2018р. №2.

Позивачем будо зазначено суду, що Приватним акціонерним товариством „Солді і Ко також було направлено претензію до Приватного акціонерного товариства „Шкірсировинний завод з вимогою сплатити прострочену заборгованість. Проте відповіді від відповідача не отримало, зобов`язання, покладене згідно умов Договору, не було виконано.

За посиланням позивача, за порушення договірних зобов`язань відповідач повинен сплатити позивачу: суму основного боргу, інфляційні витрати та 3% річних від суми боргу.

Надаючи відзив на позовну заяву відповідачем було зазначено суду, що викладена вимога позивача не вбачає доказу того, що відповідач повинен сплатити позивачу спірну суму, відповідно до п. 4. Договору про внесення змін до Договору оренди приміщення від 01.02.2018р. №2. За посиланням відповідача позовні вимоги є необґрунтованими, незаконними та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до наданої відповіді на відзив позивачем було зазначено суду, що до 31.12.2020р. розрахунки проводились по двох аналітичних рахунках: 6312 та 3712. По рахунку 6312 станом на 31.10.2020р. сальдо на користь відповідача у розмірі 9371,99 грн. підтверджується підписаним актом звірки взаємних розрахунків від 31.10.2020р., а також відомістю операцій по аналітичному рахунку за період 01.11.2020р. по 31.12.2020р. Кільцеве сальдо 17822,99 грн. В свою чергу, по рахунку 3712 станом на 31.10.2020р. сальдо на користь позивача у розмірі 468329,40 грн. підтверджується підписаним актом звірки взаємних розрахунків від 31.10.2020р., а також відомістю операцій по аналітичному рахунку за період 01.11.2020р. по 31.12.2020р. Кінцеве сальдо по вказаній відомості складає 468329,40 грн. Отже, сальдо на користь позивача станом на 31.10.2020р. відповідно до двох підписаних актів звірки взаємних розрахунків за рахунками 6312 та 3712 складає 458957,41грн.

Позивачем було зазначено суду, що станом на 31.12.2020р. відповідно до відомостей операцій по аналітичних рахунках 6312 та 3712 сальдо на користь позивача 450506,39 грн. З 01.01.2021р. два аналітичні рахунки було об`єднано, і всі розрахунки обліковувались на рахунку 6312, тому сальдо на користь позивача шляхом об`єднання числових значень відомостей станом на 01.01.2021р. відповідно до картки рахунку за 01.01.2021р. 01.10.2022р. складає 450506,39 грн. та кінцеве сальдо з вказаною відомістю складає 296615,28 грн.

Таким чином, як було зазначено позивачем, станом на поточну дату заборгованість відповідача перед позивачем за Договором оренди приміщення від 01.02.2018р. №2 становить 296615,28 грн.

Суд, заслухавши представника позивача за час розгляду справи, розглянувши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, дійшов наступних висновків.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Як встановлено судом, правовідносини між 01 лютого 2018 року між Приватним акціонерним товариством „Шкірсировинний завод, як орендодавцем, та Приватним акціонерним товариством „Солді і Ко, як орендарем, було укладено Договір оренди приміщення №2.

15 листопада 2021р. між сторонами було укладено Договір про внесення змін до Договору оренди приміщення №2 від 01.02.2018р.

Пунктом 4 Договору про внесення змін від 15.11.2021р. до Договору оренди приміщення №2 від 01.02.2018р. сторонами було узгоджено, що до 10.12.2021р. (включно) орендодавець зобов`язується повернути суму орендної плати, яка була внесена орендарем за попередньою оплатою у розмірі 296615,28 грн., в тому числі ПДВ 49435,88 грн.

Отже, укладаючи Договір про внесення змін від 15.11.2021р. до Договору оренди приміщення №2 від 01.02.2018р. відповідачем було прийнято на себе зобов`язання у визначений строк до 10.12.2021р. повернути позивачу суму орендної плати у розмірі 296615,28 грн., яка була внесена Приватним акціонерним товариством „Солді і Ко у вигляді попередньої оплати.

Доказів виконання відповідачем зобов`язання, визначеного п. 4 Договору про внесення змін від 15.11.2021р. до Договору оренди приміщення №2 від 01.02.2018р. з повернення визначеної грошової суми позивачу, за час розгляду справи Приватним акціонерним товариством „Шкірсировинний завод не надано.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно до п. 1 ст. 628 Цивільного Кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно вимог ст. 629 Цивільного Кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Дослідивши обставини спору, судом було встановлено факт неналежного виконання Приватним акціонерним товариством „Шкірсировинний завод прийнятих на себе зобов`язань за умовами Договору про внесення змін від 15.11.2021р. до Договору оренди приміщення №2 від 01.02.2018р., що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, не спростовано з боку відповідача належними та допустимими доказами за час розгляду справи, у зв`язку з чим, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по сплаті 296615,28 грн. основного боргу - є обґрунтованими, підтверджені відповідними доказами і підлягають задоволенню судом.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем було здійснено нарахування 3% річних у розмірі 5460,97 грн. та інфляційні втрати у розмірі 43187,14 грн.

Суд, переривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат позивача, вважає такі розрахунки вірними, а вимоги про стягнення - правомірними.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Приписами ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Згідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи усе вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог Приватного акціонерного товариства „Солді і Ко в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати у розмірі 5178,95 грн. покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позовну заяву Приватного акціонерного товариства „Солді і Ко задовольнити повністю.

2.Стягнути з Приватного акціонерного товариства „Шкірсировинний завод (65025, м.Одеса, 21-й км Старокиївської дороги, буд. 38; ) на користь Приватного акціонерного товариства „Солді і Ко (04073, м. Київ, вул. Сирецька, 28/2; ) суму основного боргу у розмірі 296615 (двісті дев`яносто шість тисяч шістсот п`ятнадцять) грн. 28 коп., інфляційні витрати у розмірі 43187 (сорок три тисячі сто вісімдесят сім) грн. 14 коп., 3% річних у розмірі 5460 (п`ять тисяч чотириста шістдесят) грн. 97 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 5178 (п`ять тисяч сто сімдесят вісім) грн. 95 коп.

Повний текст рішення складено 01 лютого 2023 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Т.Г. Д`яченко