ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2023 року Справа № 915/450/22

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Олейняш Е. М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРАНРОЗРОБКА», вул. Молодіжна, 8, с. Поліське, Коростенський район, Житомирська область, 11555 ()

адреса для листування: вул. Каштанова, 3, м. Коростень, Житомирська область, 11502

до відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «ПЕРВОМАЙСЬКИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ КАР`ЄР», вул. Гранітна, 21, с. Мигія, Первомайський район, Миколаївська область, 55223 ()

про стягнення грошових коштів в розмірі 225 885, 11 грн.

без повідомлення (виклику) учасників

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Миколаївської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "ГРАНРОЗРОБКА" з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача Товариства з додатковою відповідальністю "ПЕРВОМАЙСЬКИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ КАР`ЄР" кошти, що підлягають стягненню у розмірі 225 885, 11 грн., з яких: 112 420, 00 грн. - суми основного боргу; 54 232, 35 грн. - пені; 7 950, 26 грн. - 3 % річних; 40 040, 50 грн. - інфляційного збільшення за прострочення виконання грошового зобов`язання; 11 242, 00 грн. - 10 % штрафу від суми заборгованості.

Позивач просить суд судові витрати покласти на відповідача.

І. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 25.10.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними матеріалами.

Заперечень щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними матеріалами від сторін до суду не надходило.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Відповідно до Указів Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022, від 12.08.2022 № 573/2022, від 07.11.2022 № 757/2022 у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України продовжувався строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Відповідно до ст. 12-2 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України.

Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

У разі неможливості здійснювати правосуддя судами, які діють на території, на якій введено воєнний стан, законами України може бути змінена територіальна підсудність судових справ, що розглядаються в цих судах, або в установленому законом порядку змінено місцезнаходження судів.

Створення надзвичайних та особливих судів не допускається.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ УЧАСНИКІВ ПРОЦЕСУ.

2.1. Правова позиція позивача.

Підставою позову позивачем зазначено обставини щодо неналежного виконання відповідачем умов договору підряду № 18-05/20БР від 18.05.2020, а саме зобов`язань щодо своєчасної оплати за виконані роботи за актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № 172 від 25.05.2020, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 112 420, 00 грн., яку заявлено до стягнення. За несвоєчасне виконання грошового зобов`язання позивачем нараховано та заявлено до стягнення інфляційні втрати та 3 % річних відповідно до ст. 625 ЦК України, а також пеню та штраф відповідно до умов договору та вимог законодавства.

Позовні вимоги обґрунтовані положеннями ст. 11, 251, 509, 530, 611, 612, 625, 627, 629 ЦК України, ст. 173, 174, 193 ГК України та умовами договору.

2.2. Правова позиція (заперечення) відповідача.

Відповідач не скористався наданим йому ч. 1, 2, 4 ст. 161 ГПК України правом на подання відзиву на позовну заяву.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Ухвала Господарського суду Миколаївської області від 25.10.2022 надіслана на адресу відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «ПЕРВОМАЙСЬКИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ КАР`ЄР», вул. Гранітна, 21, с. Мигія, Первомайський район, Миколаївська область, 55223, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, повернута до суду поштовою установою 24.11.2022 із відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання».

За приписами ч. 1 ст. 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

В Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб, зокрема, місцезнаходження юридичної особи (п. 10 ч. 2 ст. 9 вказаного Закону).

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Системний аналіз статей 120, 242 ГПК України, пунктів 11, 17, 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку свідчить, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.01.2020 у справі № 910/22873/17; від 14.08.2020 у справі № 904/2584/19; від 20.07.2021 у справі № 916/1178/20).

Верховний Суд звертає увагу на те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б, від 21.01.2021 у справі № 910/16249/19, від 19.05.2021 у справі № 910/16033/20; від 20.07.2021 у справі № 916/1178/20).

Отже, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України".)

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про вчинення необхідних дій для повідомлення учасників судового процесу про розгляд справи.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН З ПОСИЛАННЯМ НА ДОКАЗИ, НА ПІДСТАВІ ЯКИХ ВСТАНОВЛЕНІ ВІДПОВІДНІ ОБСТАВИНИ.

Розглянувши матеріали справи, керуючись принципом верховенства права, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд встановив наступне.

18.05.2020 між Товариством з додатковою відповідальністю «ПЕРВОМАЙСЬКИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ КАР`ЄР» (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ГРАНРОЗРОБКА» (підрядник) укладено договір підряду № 18-05/20 БР.

Відповідно до п. 5.1 Договору договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31 грудня 2020 року, але у будь-якому випадку до повного виконання його сторонами. Якщо сторони до закінчення строку дії договору письмово не погодилися розірвати договір, то він вважається пролонгованим на кожен наступний календарний рік на тих самих умовах.

До договору сторонами було укладено Додаток № 1 «Протокол погодження договірної ціни на проведення бурових робіт», відповідно до якого сторонами досягнуто згоди про розмір договірної ціни в сумі 220 000, 00 грн. з ПДВ

Договір та додаток підписано та скріплено печатками сторін.

Доказів визнання недійсним або розірвання договору суду не подано.

Умовами договору сторони передбачили наступне.

Відповідно до п. 1.1 договору за дорученням замовника підрядник, відповідно до умов цього договору, зобов`язується на власний ризик виконати бурові роботи буровими установками (з екіпажами), а замовник зобов`язується прийняти ці роботи та оплатити їх згідно даного договору.

Відповідно до п. 1.3 договору сторони домовились, що всі бурові роботи виконані підрядником для замовника, вважаються виконаними на підставі даного договору.

Відповідно до п. 2.1 Договору базова вартість одиниці виконаних робіт згідно п. 1.1 даного договору визначається протоколом погодження договірної ціни (Додаток № 1) і є невід`ємною частиною даного договору та включає в себе вартість за метр погонний і всі витрати підрядника. Зміна базової вартості одиниці виконаних робіт залежить від готовності забурюваного блоку, його рівня по горизонталі, від кута нахилу свердловин, від наявності та ступеню тріщин (горизонтальних та вертикальних), від наявності та кількості рихлої гірської маси, від наявності та кількості розкривних порід, від міцності, твердості та тривкості забурюваної гірської породи.

Відповідно до п. 2.4 договору обсяги та строк виконаних робіт, визначених п. 1.1 даного договору, фіксуються в актах виконаних робіт, що підписуються сторонами, які і є підставою для остаточних розрахунків.

Відповідно до п. 2.5 договору акт виконаних робіт повинен бути підписаний представником замовника протягом трьох календарних днів після фактичного виконання бурових робіт. Підписання акту представником замовника є підтвердженням відсутності претензій з його боку. Якщо замовник протягом зазначеного терміну не підписує акт виконаних робіт та не надає обґрунтованих заперечень щодо нього, то даний акт вважається підписаним в редакції підрядника.

Відповідно до п. 2.8 договору замовник проводить розрахунок на умовах 70 % передоплати від загальної вартості робіт, обумовленої сторонами в узгодженій заявці, в термін до 3 (трьох) банківських днів після підписання заявки. Остаточний розрахунок проводиться замовником згідно підписаного сторонами Акту виконаних робіт на протязі 7 (сім) календарних днів з моменту його підписання сторонами.

Відповідно до п. 2.10 договору кінцева (фактична) вартість робіт за даним Договором складається із суми вартості робіт, які вказані в Актах виконаних робіт.

Відповідно до п. 3.2.2 договору обов`язки замовника: оплачувати роботи на умовах та в порядку, визначених цим договором.

Судом встановлено, що на виконання взятих на себе зобов`язань відповідачам ТДВ «ПЕРВОМАЙСЬКИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ КАР`ЄР» проведено на користь позивача ТОВ «ГРАНРОЗРОБКА» передоплату за виконані роботи на загальну суму 104 720, 00 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» по рахунку позивача за період з 18.05.2020.

Позивачем на виконання умов договору № 18-05/20 БР від 18.05.2020 виконано бурові роботи на загальну суму 217 140, 00 грн., що підтверджується актом здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) № 172 від 25.05.2020 на суму 217 140, 00 грн. з ПДВ, який підписано та скріплено печатками сторін без зауважень.

Отже, в силу умов п. 2.8 договору граничним строком для оплати за виконані роботи за актом здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) № 172 від 25.05.2020 є 01.06.2020 (включно). З 02.06.2020 боржник є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання.

Суду не подано доказів оплати відповідачем грошових коштів за виконані роботи.

Отже, заборгованість відповідача перед позивачем становить 112 420, 00 грн. (217 140, 00 грн. - 104 720, 00 грн.).

07.09.2022 позивач звертався до відповідача з вимогою про погашення заборгованості, в якій просив відповідача погасити заборгованість у сумі 112 420,00 грн. згідно договору підряду № 18-05/20 БР від 18.05.2020 Факт направлення вимоги підтверджується фіскальним чеком "Укрпошта" від 07.09.2022.

Суду не подано доказів надіслання відповідачем відповіді на претензію.

Невиконання відповідачем зобов`язання з оплати вартості виконаних робіт і стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

ІV. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД.

4.1. Щодо вимоги про стягнення суми основного боргу.

На підставі ст. 11, 202, 509 ЦК України між сторонами на підставі договору виникло господарське зобов`язання, яке в силу ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до ч. 1 ст. 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Відповідно до ч. 1 ст. 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що правовідносини між сторонами у даній справі регулюються договором підряду, який в силу ст. 629 ЦК України є обов`язковим до виконання сторонами. Умовами п. 2.8 договору передбачено, що остаточний розрахунок проводиться замовником згідно підписаного сторонами акту виконаних робіт на протязі 7 (сім) календарних днів з моменту його підписання сторонами. Позивачем виконано роботи, які були прийняті замовником (відповідачем) без зауважень, про що між сторонами було складено та підписано акт здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) № 172 від 25.05.2020. Доказів зворотного суду не подано. Проте, в порушення умов п. 2.8 договору відповідачем не проведено в повному обсязі оплату за виконані роботи, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в сумі 112 420, 00 грн. Суду не подано доказів сплати вказаної заборгованості, як і не спростовано факту наявності заборгованості, строк оплати якої настав. Отже, позовна вимога в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 112 420, 00 грн. є обґрунтованою, підставною та підлягає задоволенню.

4.2. Щодо вимоги про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, відтак визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань, незалежно від підстав їх виникнення (наведену правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц).

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанова КГС ВС від 14.01.2020 року № 924/532/19).

Позивачем нараховано відповідачу 7 950, 26 грн. - 3 % річних від суми заборгованості 112 420, 00 грн. за період з 02.06.2020 по 10.10.2022 та 40 040, 50 грн. індексу інфляції за прострочення виконання грошового зобов`язання від суми заборгованості 112 420, 00 грн. за період з червня 2020 по серпень 2022 (детальний розрахунок міститься в матеріалах справи).

Перевіривши розрахунок 3 % річних та індексу інфляції, судом встановлено, що розрахунок 3 % річних та індексу інфляції здійснено арифметично правильно відповідно до вимог чинного законодавства. Дефляцію враховано при розрахунку. Період нарахування визначено позивачем правильно.

Отже, позовні вимоги в частині стягнення 3 % річних в сумі 7 950, 26 грн. та інфляційних втрат в сумі 40 040, 50 грн. є обґрунтованими, підставними та підлягають задоволенню.

4.3. Щодо вимоги про стягнення пені та штрафу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Стаття 549 ЦК України встановлює, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 4.1 договору у випадку порушення своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність визначену цим договором та чинним законодавством. Порушення зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до п. 4.7 договору за недотримання строків оплати виконаних робіт замовник сплачує підряднику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період розрахунків від суми несплачених за договором коштів за кожну добу прострочення виконання замовником своїх зобов`язань з моменту, коли оплата мала бути здійснена і до моменту остаточного розрахунку (включаючи день оплати, що підтверджується відповідною банківською випискою), тобто в разі прострочення оплати понад шість місяців нарахування пені не припиняється. В разі прострочення оплати за виконані роботи понад 30 (тридцять) календарних днів, замовник додатково повинен сплатити на користь підрядника штраф у розмірі 10 (десять) відсотків від суми заборгованості.

Відповідно до п. 4.9 договору керуючись ст. 259 Цивільного кодексу України сторони погодили збільшити до 3 (трьох років) тривалість позовної давності до вимог, що випливають з цього договору, у тому числі про стягнення вартості робіт, неустойки (штрафу, пені).

Позивачем нараховано відповідачу 54 232, 35 грн. - пені за період з 02.06.2020 по 10.10.2022. Детальний розрахунок пені, виконаний позивачем, наявний в матеріалах справи.

Перевіривши розрахунок розміру пені, судом встановлено, що нарахування розміру пені здійснено позивачем арифметично правильно відповідно до вимог чинного законодавства та умов п. 4.7 договору, виходячи з подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення виконання зобов`язання. Отже, вимога про стягнення пені в сумі 54 232, 35 грн. є обґрунтованою, підставною та підлягає задоволенню.

Позивачем нараховано відповідачу 11 242, 00 грн. - штрафу в розмірі 10 % за прострочення виконання зобов`язання з оплати за виконані роботи (прострочення оплати понад 30 календарних днів). Судом встановлено, що розрахунок штрафу здійснено позивачем, виходячи з суми заборгованості в розмірі 112 420, 00 грн. Розрахунок здійснено арифметично правильно відповідно до вимог чинного законодавства та умов п. 4.7 договору. Отже, вимога про стягнення штрафу в сумі 11 242, 00 грн. є обґрунтованою, підставною та підлягає задоволенню.

V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Судовий збір в розмірі 3 388, 29 грн. згідно ст. 129 ГПК України слід відшкодувати позивачу з відповідача.

Керуючись ст. 129, 233, 236-238, 240, 241, 254, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «ПЕРВОМАЙСЬКИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ КАР`ЄР», вул. Гранітна, 21, с. Мигія, Первомайський район, Миколаївська область, 55223 () на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРАНРОЗРОБКА», вул. Молодіжна, 8, с. Поліське, Коростенський район, Житомирська область, 11555; адреса для листування: вул. Каштанова, 3, м. Коростень, Житомирська область, 11502 ():

- 112 420, 00 грн. (сто дванадцять тисяч чотириста двадцять грн. 00 коп.) - суми основного боргу;

- 7 950, 26 грн. (сім тисяч дев`ятсот п`ятдесят грн. 26 коп.) - 3 % річних;

- 40 040, 50 грн. (сорок тисяч сорок грн. 50 коп.) - інфляційного збільшення за прострочення виконання зобов`язання;

- 54 232, 35 грн. (п`ятдесят чотири тисячі двісті тридцять дві грн. 35 коп.) - пені;

- 11 242, 00 грн. (одинадцять тисяч двісті сорок дві грн. 00 коп.) штрафу;

- 3 388, 29 грн. (три тисячі триста вісімдесят вісім грн. 29 коп.) - витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати позивачу після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.

Повний текст рішення складено 06.02.2023.

Суддя Е.М. Олейняш