ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2023 року м.Дніпро Справа № 904/2323/22

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Орєшкіної Е.В.- доповідач,

суддів: Антоніка С.Г., Дарміна М.О.

секретар судового засідання Абадей М.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Лебідь О.П., ордер АЕ №1158234 від 14.10.2022, адвокат;

від відповідача: представник не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 04.10.2022 (повний текст підписаний 10.10.2022, суддя Манько Г.В.) у справі №904/2323/22

за позовом ОСОБА_1 , м. Дніпро

до Фізичної особи-підприємця Калініна Станіслава Вікторовича, м. Дніпро

про стягнення 58 000,00 грн

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця Калініна Станіслава Вікторовича на свою користь суми безпідставно набутих грошових коштів в розмірі 58 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 12.08.2022 відкрито провадження у справі №904/2323/22 за зазначеним позовом.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 04.10.2022 у справі №904/2323/22 закрито провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала місцевого господарського суду мотивована тим, що спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства з огляду на те, що позивачем у справі є фізична особа, яка звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області за захистом свого порушеного права при обставинах, які виникли і тривали при наявності у неї статусу фізичної особи.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулась ОСОБА_1 , в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 04.10.2022 у справі №904/2323/22, направити справу для подальшого розгляду до Господарського суду Дніпропетровської області.

Апеляційна скарга обґрунтована наступним:

- судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини справи та порушені норми процесуального права;

- фізична особа підприємець Єсіна А.І. припинила господарську діяльність 06.05.2022, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що припинення господарської діяльності відбулося 17.02.2015;

- відносини з відповідачем склалися в період ведення ОСОБА_1 господарської діяльності;

- у поданому відповідачем відзиві на позовну заяву визнаний факт того, що правовідносини між сторонами склалися в межах підприємницької діяльності;

- спір у справі №904/2323/22 пов`язаний з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася Єсіною А.І. як фізичною особою підприємцем, тому справа за суб`єктивним складом підсудна Господарському суду Дніпропетровської області.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.10.2022 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Іванова О.Г. (доповідач), суддів Березкіної О.В., Антоніка С.Г.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 09.11.2022 зазначеною колегією суддів після усунення апелянтом недоліків апеляційної скарги відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 04.10.2022 у справі №904/2323/22; розгляд справи призначений в судове засідання на 28.11.2022.

25.11.2022 розпорядженням керівника апарату суду відповідно до пункту 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи №904/2323/22 у зв`язку з відпусткою судді Березкіної О.В.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.11.2022 справу №904/2323/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: Іванов О.Г. (головуючий, доповідач), Антонік С.Г., Дармін М.О. та ухвалою суду від 28.11.2022 справу прийнято до провадження вказаним складом суду.

28.11.2022 суддя Іванов О.Г. подав заяву про самовідвід у справі № 904/2323/22, яка ухвалою суду від 28.11.2022 була задоволена.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу справи №904/2323/22 від 30.11.2022 її передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Орєшкіної Е.В., суддів Антоніка С.Г., Дарміна М.О., якою ухвалою суду від 07.12.2022, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 09.12.2022, справу прийнято до свого провадження, розгляд апеляційної скарги призначений в судове засідання на 31.01.2023.

У судовому засіданні 31.01.2023 представник позивача апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити, ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 04.10.2022 у справі №904/2323/22 скасувати, справу направити для подальшого розгляду до Господарського суду Дніпропетровської області.

У судове засідання 31.01.2023 відповідач явку повноважного представника не забезпечив, причин неявки не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Статтею 20 Господарського процесуального кодексу України визначено предметну та суб`єктну юрисдикцію господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції. Так, за частиною першою цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Статтею 45 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, тобто і фізичні особи, які не є підприємцями, а винятки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, не підлягають розгляду у господарських судах, чітко визначені положеннями статті 20 цього Кодексу (як приклад, підпункти 5, 10, 14 пункту 1 цієї статті).

Відтак, господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за пунктом 1 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України спорів, у яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.

Згідно з частиною першою статті 128 Господарського кодексу України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

За частиною першою статті 173 Господарського кодексу України зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, у силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або відмовитися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням.

Майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (стаття 179 Господарського кодексу України).

Таким чином, однією з ознак господарського договору, що дозволяє відокремити його від інших видів договорів (у тому числі цивільних), є особливий суб`єктний склад. Зокрема, договір, у якому сторонами є суб`єкти господарювання (наприклад, юридична особа та громадянин, зареєстрований на час його укладення як підприємець), є господарським, відтак і зобов`язання, що з нього виникають, є господарськими.

Частиною 9 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» ( в редакції від 01.01.2022) передбачено, що фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

Як вбачається з матеріалів справи №904/2323/22, реєстрація Єсіної А.І. як суб`єкта підприємницької діяльності відбулася 17.02.2015, реєстрація припинення господарської діяльності 06.05.2022.

Спірні відносили виникли у період з жовтня 2021 року по листопад 2021 року з приводу неналежного виконання відповідачем, на думку позивача, зобов`язання з поставки продукції, яка була попередньо оплачена позивачем згідно квитанцій від 11.10.2021 №9247-5472-5519-2036, від 18.10.2021 №9248-2413-6045-7849, від 25.10.2021 №9248-9630-4732-2515, від 01.11.2021 №9249-6393-7684-8655 на загальну суму 58 000,00 грн, внаслідок чого, за твердженням позивача, у відповідача, у зв`язку з тим, що договір поставки так і не був укладений, безпідставно збереглися кошти в сумі 58 000,00 грн, які він просить стягнути на підставі ст. ст. 1212, 1213 Цивільного кодексу України.

У поданому відзиві на позовну заяву відповідач підтверджує факт виникнення господарських відносин з Фізичною особою підприємцем Єсіною А.І., зазначає, що вони відбулися у спрощений спосіб (без укладення договору) шляхом надання Фізичною особою підприємцем Єсіною А.І. заявок на отримання продукції від 07.10.2021 №10036, від 14.10.2021 №10336, від 21.10.2021 №10628, від 27.10.2021 №10982, перерахування нею предоплати в сумі 58 000,00 грн та, за твердженнями відповідача, поставки товару на цю суму.

Таким чином, виходячи із суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з господарського зобов`язання, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про неналежність спору до господарської юрисдикції, внаслідок чого неправильно застосував п. 1 ч.1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

Кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону (частина 1 статті 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду, а також що його справа буде розглянута та вирішена судом, до підсудності якого вона віднесена. Особі має бути забезпечено можливість реалізувати зазначені права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя.

За обставинами цієї справи господарський суд першої інстанції, закривши провадження у справі, фактично ухилився від розгляду позову по суті, внаслідок чого позбавив позивача можливості реалізувати своє право на отримання судового захисту.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції - ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Тому пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється право на суд, яке включає не лише право ініціювати провадження, а й право отримати вирішення спору судом.

З урахуванням викладеного, ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 04.10.2022 у справі №904/2323/22 як така, що прийнята при невідповідності висновків суду обставинам справи, внаслідок чого судом були порушені норми процесуального права, підлягає скасуванню відповідно до п. п. 3, 4 ч.1 ст. 280 Господарського процесуального кодексу України, а справа №904/2323/22 направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 269, 271, 275, 280, 281-284, 287-289 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 04.10.2022 у справі №904/2323/22 задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 04.10.2022 у справі №904/2323/22 скасувати.

Справу №904/2323/22 направити до Господарського суду Дніпропетровської області для продовження розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця Калініна Станіслава Вікторовича про стягнення 58 000,00 грн.

Суду першої інстанції здійснити розподіл витрат по сплаті судового збору за розгляд цієї апеляційної скарги за наслідками розгляду справи.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст. ст. 287 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 01.02.2023.

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя С.Г. Антонік

Суддя М.О. Дармін