ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

02.02.2023м. ХарківСправа № 922/365/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Добрелі Н.С.

розглянувши заяву про видачу судового наказу

заявник ОСОБА_1
боржник Комунальне підприємство "Теплоенерго" Лозівської міської ради Харківської області

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Харківської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з Комунального підприємства "Теплоенерго" Лозівської міської ради Харківської області заборгованості у сумі 15000,00 грн., яка виникла на підставі письмового договору про надання правової допомоги № 4/01-17 від 01.01.2017 року.

Дослідивши вказану заяву та додані до неї документи, суд встановив наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 ГПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

За змістом статей 147, 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з пунктом 16 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи за заявами про видачу судового наказу, якщо заявником та боржником є юридичні особи або фізична особа підприємець.

У відповідності до частини 3 статті 147 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 150 Господарського процесуального кодексу України у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено, зокрема, повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб громадян України), вказівку на статус фізичної особи-підприємця (для фізичних осіб-підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника.

В даному випадку із поданої заявником заяв вбачається, що заявник є фізичною особою.

Крім того сторонами договору про про надання правової допомоги № 4/01-17 від 01.01.2017 року є ОСОБА_1 та КП "Теплоенерго" Лозівської міської ради Харківської області. Також як вбачається з акту приймання-передач який додано до заяви, останнім було надано послуги з консультації змін до податкового кодексу України, допомога в розробці локальних актів та підготовка документів до районного суду за стягненням заборгованості з споживачів-боржників за поставлену теплову енергію.

Тобто з матеріалів заяви про видачу судового наказу та акту приймання-передач вбачається, що вимога пред`явлена про стягнення боргу пред`явлена фізичною особою, та послуги які надавались за спірним договором не є господарськими, в той час, як у відповідності до частини 3 статті 147 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо наявні обставини, зазначені у частині першій статті 175 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 175 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

За приписами частини 2 статті 154 Господарського процесуального кодексу України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до частини 2 статті 152 Господарського процесуального кодексу України, про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Враховуючи вищенаведене та приймвюяи до уваги не відповідність заяви ОСОБА_1 вимогам ст. 147 ГПК України, суд вважає за необхідне відмовити у видачі судового наказу на підставі пункту 4 частини 1 статті 152 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, суд роз`яснює стягувачу його право звернутися із даною заявою про видачу судового наказу до місцевого загального суду у порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 148, 150, п. 1, 4 ч. 1 ст. 152, ст. 153, 154, п. 1 ч. 1 ст. 175, ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд-

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з Комунального підприємства "Теплоенерго" Лозівської міської ради Харківської області заборгованості у сумі 15000,00 грн., яка виникла на підставі письмового договору про надання правової допомоги № 4/01-17 від 01.01.2017 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в строк та порядку, встановленому ст. ст. 256, 257 ГПК України.

Ухвалу підписано 02.02.2023.

Суддя Н. С. Добреля