ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2023 року м. Черкаси Справа № 925/1065/22

Господарський суд Черкаської області у складі судді Гладуна А.І. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Черкаське хімволокно" в особі Відокремленого підрозділу "Черкаська ТЕЦ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "КВЕРЕТІС"

про стягнення 49465,01 грн,

1. Позиції учасників справи, процесуальні дії суду та учасників у справі.

18.10.2022 Приватне акціонерне товариство "Черкаське хімволокно" в особі Відокремленого підрозділу "Черкаська ТЕЦ" (ідентифікаційний код 00204033, адреса місцезнаходження: 18036, м. Черкаси, просп. Хіміків, 76) звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "КВЕРЕТІС" (ідентифікаційний код 33585478, адреса місцезнаходження: 18002, м. Черкаси, бул. Шевченка, буд. 250, офіс 4)

Предметом позову є майнова вимога позивача до відповідача про стягнення 49465,01 грн, зокрема 49173,18 грн заборгованості за спожиту теплову енергію (в.ч. плата за абонентське обслуговування) за договором про постачання теплової енергії від 24.09.2013 №937 за період з листопада 2021 року по липень 2022 року включно, 239,47 грн інфляційних втрат, 52,36 грн 3% річних. У позові позивач просив витрати по сплаті судового збору у розмірі 2481 грн покласти на відповідача.

Підставами позову є обставини, якими позивач обґрунтовує виконання договору та поставку теплової енергії відповідачу за рахунками-фактури , №5252 від 30.11.2021, №6056 від 31.12.2021, №518 від 31.01.2022, №1531 від 28.02.2022, №2272 від 31.03.2022, №2831 від 30.04.2022, №3758 від 31.05.2022, №4357 від 30.06.2022, №4913 від 31.07.2022 та неналежне виконання відповідачем свого обов`язку за договором, в частині оплати спожитих послуг, наданих відповідачем в період з листопада 2021- до липня, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 49465,01 грн за надані послуги.

19.10.2022 суд ухвалив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі № 925/1065/22. Справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Встановив строки для подання (надходження) до суду: відзиву (стаття 251 ГПК України) та заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження (пункту 1 частини 2 статті 250 ГПК України) п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали суду; відповіді на відзив п`ять днів з дня вручення відзиву; заперечення п`ять днів з дня вручення відповіді на відзив.

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань адресою місцезнаходження відповідача є: Черкаська область, м. Черкаси, вул. Шевченка 250, оф.4 (а. с. 43).

Ухвала суду від 19.10.2022 про відкриття провадження у справі надіслана учасникам справи: позивачу рекомендованим листом та електронною поштою; відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою місцезнаходження, який відповідачу не вручено та повернуто на адресу суду з довідкою АТ "Укрпошта" від 26.10.2022: "адресат відсутній за вказаною адресою" (а. с. 48-51) та електронним листом (а. с. 44-46).

Відповідно до частини 1 статті 232 Господарського процесуального кодексу України судовими рішеннями є: 1) ухвали; 2) рішення; 3) постанови; 4) судові накази.

Відповідно до частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Враховуючи норми пункту 4 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу, днем вручення відповідачу ухвали суду від 19.10.2022 є день проставлення на поштовому повідомленні відмітки про не вручення судового рішення 26.10.2022 (а. с. 48).

Відповідно до частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Інформація щодо суду, який розглядає справу, учасників справи та предмета позову, дати надходження позовної заяви (скарги) або будь-якої іншої заяви або клопотання у справі, у тому числі особи, яка подала таку заяву, вжитих заходів забезпечення позову та (або) доказів, стадії розгляду справи, місця, дати і часу судового засідання, руху справи з одного суду до іншого є відкритою та підлягає невідкладному оприлюдненню на офіційному веб-порталі судової влади України в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему, та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (частина 3 статті 9 Господарського процесуального кодексу України).

20.10.2022 суд з метою забезпечення прав відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "КВЕРЕТІС" бути поінформованим про розгляд справи №925/1065/22 оприлюднив інформацію на офіційній сторінці Господарського суду Черкаської області веб-порталу судової влади у мережі Інтернет (а. с. 47).

02.11.2022 суд повторно направив відповідачу ухвалу суду про відкриття провадження у справі від 19.10.2022 - рекомендованим листом (а. с. 51-54).

Відповідно до частини 4 статті 122 Господарського процесуального кодексу України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Суд вжив усіх передбачених законом засобів для належного повідомлення відповідача про розгляд справи за його участю. Отримавши ухвалу суду про відкриття провадження у справі, відповідач був поінформований про розгляд справи за його участю та предмет спору.

Правом на подання відзиву на позов відповідач не скористався.

Відповідно до частини 1 та 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Дослідивши письмові докази, що містяться у справі, суд

ВСТАНОВИВ:

2. Перелік обставин, які є предметом доказування у справі.

Предметом позову є майнова вимога позивача до відповідача про стягнення 49465,01грн заборгованості за спожиту теплову енергію за договором про постачання теплової енергії від 24.09.2013 №937 за період з листопада 2021 року по липень 2022 року включно.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач стверджує, що відповідач не виконав належним чином своє зобов`язання за договором про постачання теплової енергії, в частині своєчасної оплати за отриману теплову енергію, внаслідок чого утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 49465,01 грн .

Відповідно до частини 2 статті 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Предметом доказування у справі є виникнення між сторонами майново-господарського зобов`язання на підставі договору про постачання теплової енергії; виконання умов договору позивачем, у частині постачання теплової енергії вчасно, якісно та в повному обсязі; невиконання умов договору відповідачем у частині оплати; розмір заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми; порушення суб`єктивного права, за захистом якого позивач звернувся до суду.

3. Перелік доказів, якими сторони підтверджують або спростовують наявність кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.

3.1.На підтвердження обставин, які є предметом доказування, позивач подав письмові докази, дослідивши які суд встановив:

24.09.2013 Публічне акціонерне товариство «Черкаське хімволокно», в особі директора відокремленого підрозділу "Черкаська ТЕЦ" та Товариство з обмеженою відповідальністю "КВЕРЕТІС" уклали договір №987 про постачання теплової енергії (а.с.5-13).

п.1.1. теплопостачальна організація зобов`язується постачати споживачеві теплову енергію на межу продажу теплової енергії, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати отриману теплову енергію за встановленими тарифами в термінах та на умовах, передбачених договором.

п.10.1.2.у разі порушення умов договору однією із сторін - сторони складають та підписують відповідні акти, у яких зазначаються строки, види порушення тощо.

п.10.1.4 у разі неможливості досягти згоди в т.ч. з питань оплати теплової енергії, сторони звертаються до суду для вирішення спірного питання.

Згідно з додатком №1 до договору №987 від 24.09.2013, теплопостачання здійснювалось за такими адресами відповідача: офіс (кВ. 48) б. Шевченка, 250 та магазин (підвал) б. Шевченка, 250.

23.07.2014 позивач направив відповідачу довідку, про те, що з 01.07.2017 офіс відповідача, за адресою кВ.48 б. Шевченка, 250, виключено з договору №987 на постачання теплової енергії (а. с. 22).

31.07.2014 позивач направив змінений від 01.07.2014 додаток №1 до договору №987, в якому вказано, що теплопостачання здійснюється за адресою: магазин (підвал) б. Шевченка, 250. Орієнтовна вартість споживання ставить 28103,88грн за рік (а. с. 22-23).

01.10.2021 на виконання вимог визначених в п.1, ч.2 ст.7, п.13 ч.1 ст.7 Закону України від 09.11.2017 №2189 «Про житлово-комунальні послуги» позивач склав публічний індивідуальний договір приєднання про надання послуги з постачання теплової енергії (а. с. 14-19).

13.10.2021 позивач опубліковав Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії., на офіційному сайті виконавця ПРАТ «Черкаське хімволокно», за посиланням: https://khimvolokno.com.ua/ (а. с. 20 ).

13.11.2021 сторони уклали публічний договір приєднання про надання послуг з постачання теплової енергії та надання послуг з постачання гарячої води позивача та відповідача, за змістом якого:

п.30. Споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з:

плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання.

плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця https://khimvolokno.com.ua/.

п.32. розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць.

Плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця.

п.33. Виконавець формує та надає рахунок на оплату спожитої послуги споживачу не пізніше ніж за десять днів до граничного строку внесення оплати за спожиту послугу.

п.45. у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу.

Нарахування пені починається з першого робочого дня, що настає за останнім днем граничного строку внесення плати за послугу.

Позивач у період з листопада 2021 по липень 2022 надав відповідачу послуги з постачання теплової енергії, що підтверджено рахунками-фактурами: №5252 від 30.11.2021, №6056 від 31.12.2021, №518 від 31.01.2022, №1531 від 28.02.2022, №2272 від 31.03.2022, №2831 від 30.04.2022, №3758 від 31.05.2022, №4357 від 30.06.2022, №4913 від 31.07.2022 (а.с. 24-28).

За період з листопада 2021 по липень 2022 року включно відповідач не здійснив оплати за отримані послуги від відповідача в сумі 49173,18грн (в т.ч. плати за абонентське обслуговування) (а. с. 31).

Відповідно до поданого позивачем розрахунку ціни позову про стягнення заборгованості з відповідача за договором №987 (договір приєднання), загальна сума боргу відповідача становить 49465,01 грн (заборгованість за поставлену теплову енергію 49173,18 грн, 3% річних у розмірі 52,36 грн, інфляційні втрати у розмірі 239,47 грн) (а. с. 32).

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема такими засобами як письмові докази.

Відповідно до частини 1 статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України "Допустимість доказів").

Згідно з статтею 78 Господарського процесуального кодексу достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

На підставі поданих позивачем доказів, можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Тому подані позивачем докази суд визнає належними.

Суд не встановив, що докази подані позивачем, отримані з порушенням закону. Тому подані позивачем докази суд визнає допустимими.

Подані позивачем докази, на переконання суду, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Тому суд визнає докази, подані позивачем, достовірними.

Відповідач, на спростування обставин, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, доказів не подав.

Відповідно до здійсненого позивачем розрахунки ціни позов розмір заборгованості становить 49173,18 грн (а .с. 31).

Досліджуючи надані позивачем докази, суд встановив розмір боргу на підставі рахунків-фактур: №5252 від 30.11.2021 (сума 3962,70грн), №6056 від 31.12.2021 (сума 16630,87грн), №518 від 31.01.2022 (сума 31100,44грн), №1531 від 28.02.2022 (сума 36998,95грн), №2272 від 31.03.2022 (сума 51084,24грн), №2831 від 30.04.2022 (сума 49145,94грн), №3758 від 31.05.2022 (сума 49173,18грн), №4357 від 30.06.2022 (сума 49182,26грн), №4913 від 31.07.2022 (сума 49191,34грн) (а. с. 24-28)

Загальний розмір боргу відповідача за період з листопада 2021 по липень 2022 відповідно до рахунків-фактур становить 49191,34 грн.

Порівнюючи бухгалтерський звіт та рахунки-фактури, суд встановив розбіжності у поданих позивачем доказах:

1) у рахунку-фактурі №5252 від 30.11.2021 відповідачу нараховано 3962,70 грн (3953,62 грн за постачання теплової енергії та 9,08 грн плати за абонентське обслуговування). У звіті відображено лише плату за послуги за постачання теплової енергії у розмірі 3953,62 грн та не враховано плату за абонентське обслуговування;

2) у рахунку-фактурі №6056 від 31 грудня 2021 відповідачу нараховано 16630,87 грн (16595,71 грн за постачання теплової енергії та 9,08 грн за плати за абонентське обслуговування). У звіті відображено лише плату за послуги за постачання теплової енергії у розмірі 16595,71 грн та не враховано плату за абонентське обслуговування;

Отже, заборгованість відповідача за постачання позивачем теплової енергії, становить 49191,34 грн, яка перевищує розмір заборгованості (49173,18 грн), яку позивач просить стягнути на його користь з відповідача,.

Відповідно до статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

4.Висновок суду про те, яка обставина, що є предметом доказування у справі, визнається судом встановленою або спростованою з огляду на більшу вірогідність відповідних доказів. Мотиви визнання доказів більш вірогідними щодо кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.

Відповідно до частини 1-3 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінивши зібрані у справі докази в цілому та кожен доказ окремо, суд визнає встановленими обставини:

- виникнення між сторонами майнового господарського зобов`язання на підставі договору №987 про постачання теплової енергії від 24.09.2014;

- укладення сторонами типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 13.11.2021;

- виконання позивачем свого обов`язку у зобов`язанні та надання відповідачу послуги з постачання теплової енергії у періоді з 13.11.2021 по 31.07.2022.

- виникнення у відповідача обов`язку сплатити визначену в рахунках-фактурах №5252 від 30.11.2021, №6056 від 31.12.2021, №518 від 31.01.2022, №1531 від 28.02.2022, №2272 від 31.03.2022, №2831 від 30.04.2022, №3758 від 31.05.2022, №4357 від 30.06.2022, №4913 від 31.07.2022 вартість наданих послуг;

- невиконання відповідачем свого обов`язку за договором, в частині оплати спожитих послуг, наданих відповідачем в період з листопада 2021- до липня 2022.

- Загальна вартість наданих позивачем відповідачу послуг з урахуванням розміру абонентської плати підтверджена рахунками-фактурами становить 49173,18 грн.

- На суму боргу позивач нарахував 3% річних у розмірі 52,36 грн та інфляційні втрати у розмірі 239,47 грн;

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечення.

За змістом статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Зміст принципу змагальності господарського судочинства наведений у статті 13 Господарського процесуального кодексу України, відповідно норм якої судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частин 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були. Тобто обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

У даній справі, враховуючи наявність переконливих доказів, а також вірогідність поданих позивачем доказів суд дійшов висновку про доведеність обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зокрема виникнення між сторонами майново-господарського зобов`язання на підставі господарського договору та неналежне виконання відповідачем свого обов`язку у зобов`язанні.

Відповідачем не подано суду доказів на спростування обставин, яким позивач обґрунтовує свої позовні вимоги.

З огляду на вказане суд не наводить у рішенні суду мотивів визнання доказів більш вірогідними щодо кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.

5. Висновки суду щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Висновок про порушення, невизнання або оспорення права чи інтересу, за захистом яких мало місце звернення до суду, та мотиви такого висновку.

Правовідносини між учасниками справи є приватноправовими, врегульовані нормами цивільного права. Висновки про застосування норм права, що регулюють спірні правовідносини, неодноразово наведені у постановах Верховного Суду.

Передумовою виникнення спору є виникнення між сторонами майново-господарського зобов`язання на підставі договору №987 про постачання теплової енергії від 24.09.2013 та типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 13.11.2021 (договір приєднання).

Причиною виникнення спору є невиконання відповідачем обов`язку з оплати спожитих послуг теплопостачання.

Позивач належним чином виконав зобов`язання та поставив відповідачу за період з листопада 2021 по липень 2022 теплову енергію, а відповідач прийняв та спожив надані послуги позивача. За поставлену теплову енергію відповідач вчасно не заплатив.

Розмір невиконаного грошового зобов`язання відповідача становить 49173,18 грн. На суму боргу позивач нарахував 3% річних у розмірі 52,36 грн та інфляційні втрати у розмірі 239,47 грн.

Позивач у цій справі прагне захистити своє право на отримання плати за надані відповідачу послуги.

Однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність. Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Учасники цивільних відносин при здійсненні своїх прав зобов`язані діяти добросовісно, утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Однією із загальних засад цивільного законодавства є судовий захист цивільного права та інтересу. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Передумовою для захисту прав та охоронюваних законом інтересів особи є наявність такого права або інтересу та порушення або оспорювання їх іншою особою (іншими особами).

Невиконання відповідачами свого обов`язку у зобов`язанні порушує право позивача на належне виконання зобов`язаною стороною свого обов`язку у зобов`язанні з оплати поставленого товару.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересу є примусове виконання обов`язку в натурі.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі встановлених у справі обставин суд дійшов висновку про порушення відповідачем господарського зобов`язання внаслідок його неналежного виконання, зокрема несвоєчасної оплати за спожиті послуги з постачання теплової енергії відповідно до умов укладеного між сторонами договору.

Вимогу позивача про стягнення з відповідача заборгованості зі сплати вартості спожитої теплової енергії за період з листопада 2021 по липень 2022 у розмірі 49465,01 грн з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, зокрема 49173,18 грн заборгованості за спожиту теплову енергію (в.ч. плати за абонентське обслуговування) за договором про постачання теплової енергії від 24.09.2013 №937, 239,47 грн інфляційних втрат та 52,36 грн 3% річних від простроченої суми, суд визнає обґрунтованою, спосіб захисту обраний позивачем є належним та ефективним, та доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову.

6. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Правовідносини між учасниками справи є приватноправовими, врегульовані нормами цивільного права. Висновки про застосування норм права, що регулюють спірні правовідносини, неодноразово наведені у постановах Верховного Суду.

Відповідно до частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Згідно з частиною першої статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Наведеними вище нормами господарського законодавства врегульовано правові підстави виникнення господарських зобов`язань, до яких, зокрема, належить господарський договір.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами договору, суд дійшов висновку, що між сторонами виникли майново-господарські зобов`язання.

Відповідно до частини першої статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до частини першої статті 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Зобов`язання, що виникли між сторонами за своїм правовим змістом опосередковують відносини поставки.

Відповідно до частини першої статті 264 Господарського кодексу України матеріально-технічне постачання та збут продукції виробничо-технічного призначення і виробів народного споживання як власного виробництва, так і придбаних у інших суб`єктів господарювання, здійснюються суб`єктами господарювання шляхом поставки, а у випадках, передбачених цим Кодексом, також на основі договорів купівлі-продажу.

Згідно з частиною першою статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини першої статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Згідно зі статтею 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Особливості постачання теплової енергії споживачам та вимоги до договору постачання теплової енергії споживачу встановлюються «Про житлово-комунальні послуги».

Згідно з ч.5 ст.13 Закону України від 09.11.2017 №2189 «Про житлово-комунальні послуги»: у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

Відповідно до абзацу 3 та 5 пункту 13 Постанови КМУ «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем. Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги.

Протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку й, зокрема, відповідач не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не припинили отримання наданих відповідачем послуг.

Згідно з частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно частини 3 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до частини 1 статті 526 зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Невиконання відповідачем обов`язку у зобов`язанні порушує право позивача на належне виконання зобов`язання.

Відповідно до частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема примусове виконання обов`язку в натурі.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Мотивом застосування вказаних норм цивільного права є висновок суду про порушення відповідачем грошового зобов`язання та правові наслідки такого порушення у вигляді права позивача вимагати та обов`язку відповідача сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми

7. Розподіл судових витрат.

За подання позовної заяви при зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 2481,00 грн на підставі платіжного доручення №134 від 12.10.2022 (а. с. 3).

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки, позовні вимоги позивача задоволенні повністю до відшкодування йому за рахунок відповідача підлягає судовий збір у розмірі 2481,00 грн.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КВЕРЕТІС" (ідентифікаційний код 33585478, адреса місцезнаходження: 18002, м. Черкаси, бул. Шевченка, буд. 250, офіс 4) на користь Приватного акціонерного товариства "Черкаське хімволокно" в особі Відокремленого підрозділу "Черкаська ТЕЦ" (ідентифікаційний код 00204033, адреса місцезнаходження: 18036, м. Черкаси, просп. Хіміків, 76) 49465,01 грн (сорок дев`ять тисяч чотириста шістдесят п`ять грн 01 коп.), зокрема 49173,18 грн (сорок дев`ять тисяч сто сімдесят три грн 18 коп.) заборгованості за спожиту теплову енергію (в.ч. плату за абонентське обслуговування), 239,47 грн (двісті тридцять дев`ять грн 47 коп.) інфляційних втрат, 52,36 грн (п`ятдесят дві грн. 36 коп.) 3% річних та 2481,00 грн (дві тисячі чотириста вісімдесят одну гривню 00 копійок) судових витрат зі сплати судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя А.І. Гладун