ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________
РІШЕННЯ

"01" лютого 2023 р.м. Одеса Справа № 916/2941/22
Господарський суд Одеської області у складі судді Д`яченко Т.Г.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу №916/294122

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „Нафтова компанія „Нафтотранс (49051, м. Дніпро, вул. Журналістів, буд. 13; )

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „Мітрідат Одеса (65082, м.Одеса, вул. Софіївська, буд. 7А; )

про стягнення 23048,16 грн.

Встановив: Товариство з обмеженою відповідальністю „Нафтова компанія „Нафтотранс звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю „Мітрідат про стягнення 23048,16 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 07.11.2022р. позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю „Нафтова компанія „Нафтотранс від 03.11.2022р. вх. № ГСОО 3037/22 залишено без руху. Позивачу запропоновано усунути недоліки позовної заяви, які визначено судом в ухвалі суду. Встановлено позивачу строк для усунення недоліку позовної заяви не пізніше 10 днів з дня отримання даної ухвали суду. Повідомлено Товариство з обмеженою відповідальністю „Нафтова компанія „Нафтотранс, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 ГПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

08.11.2022р. до господарського суду Одеської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю „Нафтова компанія „Нафтотранс вх. № ГСОО 2-1032/22, відповідно до якої заявник просив суд визнати обґрунтованим відвід судді Д`яченко Т.Г. по справі №916/2941/22, заявлений Товариством з обмеженою відповідальністю „Нафтова компанія „Нафтотранс, та передати справу №916/2941/22 для вирішення питання про відвід судді Д`яченко Т.Г на автоматизований розподіл в порядку ч. 3 ст. 39 ГПК України.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 08.11.2022р. визнано заяву Товариства з обмеженою відповідальністю „Нафтова компанія „Нафтотранс про відвід судді від 08.11.2022р. вх. №ГСОО 2-1032/22 по справі №916/2941/22 необґрунтованою. Вирішення питання про відвід судді Д`яченко Т.Г. від розгляду справи №916/2941/22 передано на розгляд судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч.1ст.32 ГПК України.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 10.11.2022р. (суддя Погребна К.Ф.) відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю „Нафтова компанія „Нафтотранс у задоволенні заяви (вх. № 2-1032/22 від 08.11.2022р.) про відвід судді Д`яченко Т.Г. від розгляду справи №916/2941/22.

Поряд з цим, 09.11.2022р. до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю „Нафтова компанія „Нафтотранс надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, які були визначені судом в ухвалі господарського суду Одеської області від 07.11.2022р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 29.11.2022р. прийнято позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю „Нафтова компанія „Нафтотранс до розгляду та відкрито провадження у справі №916/2941/22. Справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у порядку письмового провадження. Запропоновано відповідачу підготувати та надати до суду і одночасно надіслати позивачеві відзив на позов, оформлений з урахуванням вимог, встановлених ст.165 ГПК України, протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали суду. Встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив із урахуванням вимог ст. 166 ГПК України протягом 10 днів з дня отримання відзиву. Встановлено відповідачу строк для подання заперечень із урахуванням вимог 167 ГПК України, протягом 10 днів з дня отримання відповіді на відзив. Роз`яснено сторонам про можливість звернення до суду з клопотанням про призначення проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у строки, визначені ч.7 ст. 252 ГПК України.

Ухвалу суду від 29.11.2022р., яку надіслано відповідачу на реєстраційну адресу було отримано останнім 13.12.2022р.

Проте, відповідач не надав до суду відзив на позов у встановлений в ухвалі суду від 29.11.2022р. строк.

Клопотання про призначення проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у строки, визначені ч.7 ст. 252 ГПК України, від сторін до суду також не надходило.

Згідно ст.248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Отже, враховуючи, вжиття господарським судом всіх залежних від нього заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд даної справи, та забезпечення реалізації відповідачем своїх прав на судовий захист, в тому числі шляхом надання відповідних заяв по суті справи, а також враховуючи строки розгляду даної справи, господарський суд визнав за можливе вирішити справу за наявними матеріалами справи відповідно до ч. 9 ст.165 ГПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив.

В обґрунтування поданого позову, позивачем було зазначено суду, що рішенням господарського суду Одеської області від 15.02.2022 по справі №916/3137/21 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „Нафтова компанія „Нафтотранс задоволено повністю, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю „Мітрідат Одеса 45600,60грн. суми передоплати та 2270 гри. судового збору. Судове рішення вступило в законну дію 18.05.2022року.

У зв`язку з невиконанням рішення, позивач звернувся з заявою до державної виконавчої служби та 25.09.2022р. року було відкрито виконавче провадження ВП №69935523 про примусове стягнення з Відповідача суми боргу.

30.09.2022р. виконавче провадження ВП № 69935523 було закінчено, у зв`язку з повним фактичним виконанням відповідачем рішення суду.

Таким чином, як вказує позивач, за рішенням господарського суду Одеської області грошове зобов`язання по поверненню передоплати не виконувалось відповідачем у період з квітня 2019 року по 04.10.2022 року.

Позивач зазначав, що 04.10.2022р. було здійснено зарахування на розрахунковий рахунок позивача стягнення грошового зобов`язання за рішенням суду через рахунок державної виконавчої служби м. Одеса у сумі 45600 грн. та 2270 грн. судового збору.

Предметом спору за позовною заявою позивача є 3% річних та інфляційні втрати. Позивач звертається до суду про примусове стягнення з відповідача суми компенсації інфляційних втрат та 3% річних, які нараховуються з суми 45600,60 грн за весь період користування відповідачем грошима позивача.

За твердженням позивача, боржник не виконав умови договору належним чином, передоплату не повернув. Передоплата - це грошове зобов`язання.

Позивач зазначає, що 25.04.2019 року рекомендованим листом через Укрпошту на адресу до відповідача була направлена претензія №24/04 від 24.04.2019р., тому початок строку перебігу повернення передоплати фактично почався з направлення до відповідача претензії. У цей час вже діяли постанови Кабінету Міністрів України про карантин.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що внаслідок неналежного виконання боржником зобов`язань за договором від 25.02.2019 року за № 02/25-02 та рішенням господарського суду Одеської області від 15.02.2022 року у справі № 916/3137/21 стягнуто з відповідача на користь позивача основний борг у сумі 45600,60 грн. Оскільки відповідач на виконання судового рішення не сплатив позивачу основний борг у сумі 45600,60 грн. станом на 03.10.2022р. позивач просить стягнути на свою користь інфляційні втрати за останні три роки , а саме за період з 01 жовтня 2019 року по 01 жовтня 2022 року та 3 % річних за період з 01.10.2020 року по 01.10.2022 року , нарахованих на суму основного боргу відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України.

У зв`язку з прийнятим рішенням суду по справі №916/3137/21, позивачем було розраховано, виходячи із загальної суми заборгованості, 3% річних у розмірі 4107,75 грн. та компенсація за інфляційні втрати у розмірі 18940,41грн., що підлягають сплаті відповідачем за користування грошима - передоплати, яка повинна була бути своєчасно повернена позивачу.

Суд, розглянувши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, дійшов наступних висновків.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням господарського суду Одеської області від 15.02.2022р. по справі №916/3137/21 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „Нафтова компанія „Нафтотранс задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю „Мітрідат Одеса на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Нафтова компанія „Нафтотранс 45600,60 грн. суми передоплати та 2270,00 грн. судового збору.

У зв`язку з набранням рішенням суду законної сили, 18.05.2022р. господарським судом Одеської області було видано наказ про примусове виконання рішення суду від 15.02.2022р. по справі №916/3137/21.

Надалі, вказане рішення було оскаржено до апеляційної інстанції та постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.07.2022р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Мітрідат Одеса на рішення господарського суду Одеської області від 15.02.2022 по справі №916/3137/21 залишено без задоволення. Рішення господарського суду Одеської області від 15.02.2022 по справі №916/3137/21 залишено без змін.

Наразі, предметом розгляду позовних вимог є стягнення з відповідача 3% річних за період з 01.10.2019р. по 01.10.2022р. у розмірі 4107,75 грн. та стягнення інфляційних втрат за період з 01.10.2019р. по 01.10.2022р. у розмірі 18940,41 грн., у зв`язку з невчасним виконнам зобов`язання з повернення грошових коштів у розмірі 45600,60 грн.

За матеріалами справи судом встановлено, що відповідно постанови Головного державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про закінчення виконавчого провадження ВП №69935523 від 30.09.2022р. виконавче провадження з примусового виконання наказу про примусове виконання рішення №916/3137/21, виданого 18.05.2022р. господарським судом Одеської області про стягнення коштів у розмірі 45600,00грн. та 2270,00 грн. з Товариства з обмеженою відповідальністю „Мітрідат Одеса закінчено.

Відповідно до наявного в матеріалах справи платіжного доручення №36622 від 29.09.2022р. судом з`ясовано, що Другим Приморським відділом державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на користь позивача були перераховані грошові кошти у розмірі 47870,00 грн., з призначенням платежу: « 916/3137/21; 18.05.2022р.; ТОВ «МІТРІДАТ», №69935523; кошти за ВД, стягнути на користь стягувача.

На зазначеному платіжному дорученні міститься відмітка Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», що дану банківську операцію було проведено 04 жовтня 2022 року.

З урахуванням наведених обставин та наявних в матеріалах справи доказів, суд вважає за необхідне зазначити, що позивач має право на стягнення нарахованим ним 3% річних та інфляційних втрат, у зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язання зі сплати відповідних коштів.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Приписами ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Згідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи усе вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати у розмірі 2481,00 грн. покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю „Нафтова компанія „Нафтотранс задовольнити повністю.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Мітрідат Одеса (65082, м.Одеса, вул. Софіївська, буд. 7А; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Нафтова компанія „Нафтотранс (49051, м. Дніпро, вул. Журналістів, буд. 13; ) 3% річних у розмірі 4107 (чотири тисячі сто сім) грн. 75 коп., інфляційні втрати у розмірі 18940 (вісімнадцять тисяч дев`ятсот сорок) грн. 41 коп. та втирати по сплаті судового збору у розмірі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) грн. 00 коп.

Повний текст рішення складено 01 лютого 2023 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Т.Г. Д`яченко