ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" лютого 2023 р. Справа № 922/31/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Байбака О.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Просто-страхування" (адреса: 04050, м. Київ, вул. Герцена, буд. 10; )
до Акціонерного товариства "Страхова компанія "Мега-Гарант" (адреса: 61057, м. Харків, вул. Донця-Захаржевського, буд. 6/8; )
про стягнення 9438,75 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Просто-страхування" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Акціонерного товариства "Страхова компанія "Мега-Гарант" (далі - відповідач) 9438,75 грн. затрат по виплаті страхового відшкодування.

Крім того, позивачем також заявлено до стягнення судові витрати, які складаються з 2481,00 грн судового збору та 6000 грн витрат на правову допомогу адвоката.

Позов обґрунтовано з посиланням те на що 16.02.2022 по вул. Донецьке шосе у м. Дніпро сталось ДТП за участі транспортних засобів "DAF CF 85.410" д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 (винуватець ДТП) та "KIA Magentis" д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок якого автомобіль "KIA Magentis" д.н.з. НОМЕР_2 зазначав механічних ушкоджень. Позивач вказує, що ним, як страхувальником, відповідно до договору добровільного страхування наземних транспортних засобів PVP.S № 2102552 від 24.07.2021 виплачено страхувальнику - ОСОБА_2 страхове відшкодування в загальному розмірі 12038,70 грн, внаслідок чого до Приватного акціонерного товариства "Просто-страхування" в порядку ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 228 Господарського кодексу України в межах здійснених фактичних затрат перейшло право вимоги (регресу) до відповідача, як до особи, яка застрахувала цивільно-правову відповідальність винуватця ДТП, та наслідки якої визнано страховим випадком та здійснено виплату страхової суми страхувальнику.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 05.01.2023 відкрито провадження у справі № 922/31/23; постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін, за наявними в справі матеріалами; запропоновано відповідачам подати відзив на позов в п`ятнадцятиденний строк з дня отримання даної ухвали; встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив протягом п`яти днів з дня отримання відзиву на позов; встановлено відповідачам строк для подання заперечень на відповідь протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на позов.

Згідно з вимогами ст. 120 ГПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

З метою повідомлення сторін про відкриття провадження у справі та надання останнім можливості реалізувати власні процесуальні права, судом засобами поштового зв`язку на їх юридичні адреси, зазначені у позовній заяві та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань направлено копію ухвали від 05.01.2023 про відкриття провадження у справі.

Копію зазначеної ухвали позивач отримав, про що свідчить залучене до матеріалів справи зворотнє поштове повідомлення № 000283/2, згідно з яким направлялась поштова кореспонденція (а. с. 68).

Проте, надіслана на адресу відповідача копія ухвали від 05.01.2023 повернулась на адресу суду з відміткою адресат відсутній за вказаною адресою (а. с. 69-72). Відомостей про наявність у другого відповідача іншої адреси матеріали справи не містять.

З урахуванням викладеного, судом виконано процесуальний обов`язок щодо повідомлення сторін про розгляд справи; в розумінні ч. 6 ст. 242 ГПК України копія ухвали від 05.01.2023 вважається врученою сторонам, а тому останні в розумінні вимог ст. 120 ГПК України вважаються такими, що належним чином повідомлені про розгляд судом справи.

Відповідач не скористався своїм правом щодо подання відзиву на позовну заяву в порядку та строк, встановлені ухвалою Господарського суду Харківської області від 05.01.2023.

Розглянувши подані на розгляд суду матеріали справи, суд визнає їх достатніми для прийняття судового рішення по суті спору.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані суду докази та доводи, суд встановив.

Як свідчать матеріали справи, 24.07.2021 між Приватним акціонерним товариством "Просто-страхування", як страховиком, та ОСОБА_2 , як страхувальником, укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів PVP.S № 2102552 (а. с. 5), предметом якого є майнові інтереси власника автомобіля "KIA Magentis" д.н.з. НОМЕР_2 .

Згідно з умовами зазначеного договору, страховим випадком є пошкодження або знищення застрахованого ТЗ, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (надалі ДТП), яка сталась за участі двох або більше керованих наземних ТЗ, та є контактним (наявне зіткнення) з вини третьої особи встановленого учасника, який керував транспортним засобом, який підлягає обов`язковому страхуванню цивільно-правової відповідальності наземних ТЗ та допустив таке контактне зіткнення із застрахованим ТЗ. При цьому ДТП має бути належним чином оформлене компетентними органами державної влади або європротоколом. Строк дії договору з 24.07.2021 по 23.07.2022.

Матеріали справи також свідчать про те, що 16.02.2022 по вул. Донецьке шосе у м. Дніпро сталось ДТП за участі транспортних засобів "DAF CF 85.410" д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 (винуватець ДТП) та "KIA Magentis" д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок якого автомобіль "KIA Magentis" д.н.з. НОМЕР_2 зазнав механічних ушкоджень.

Відповідно до постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпро від 21.03.2022 у справі № 199/1469/22 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні зазначеного ДТП, та притягнуто до відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Суд констатує, що на момент скоєння ДТП, цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_1 була застрахована Акціонерним товариством "Страхова компанія "Мега-Гарант" відповідно до полісу серії АР № 002747027.

Відповідно до звіту про визначення вартості відновлювального ремонту № АК016-22 від 23.07.2022, складеного Товариством з обмеженою відповідальністю «Аварком Консалтинг» вартість відновлювального ремонту пошкодженого в результаті ДТП автомобіля "KIA Magentis" д.н.з. НОМЕР_2 з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні, становить 12038,75 грн.

Зазначена вище ДТП визнана страховим випадком, про що 28.07.2022 співробітниками АТ "Просто-страхування" складено страховий акт № 159260 (а. с. 44), відповідно до якого вартість страхового відшкодування становить 12038,75 грн.

Платіжним дорученням № 9273 від 28.07.2022 ПАТ "Просто-страхування" сплатило на користь ОСОБА_2 суму відновлювального ремонту автомобіля "KIA Magentis", що належить страхувальнику, в загальній сумі 12038,75 грн.

В подальшому, як свідчать матеріали справи, ПАТ "Просто-страхування" звернулося до Акціонерного товариства "Страхова компанія "Мега-Гарант", як страхувальника цивільно-правової відповідальності водія ОСОБА_1 , з заявою про страхове відшкодування № 047438 від 06.09.2022 в якій просило сплатити на свою користь 12038,75 грн. сплаченого на користь ОСОБА_2 страхового відшкодування (а. с. 47-48).

Однак, після надсилання даного листа, відповідач не здійснив виплату страхового відшкодування в зазначеній сумі, що і стало підставою для звернення позивача до суду з позовом у даній справі.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з п. 1 ст. 76, п. 1 ст. 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Пунктом 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто, у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого.

Особою, відповідальною за завдану шкоду, може бути як безпосередній її заподіювач, так і страхова компанія, відповідальна за останнього.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зокрема, порядок виплати такого відшкодування та дії сторін при настанні страхового випадку, регулюються Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Спеціальні норми Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29); відповідно до пунктів 32.4, 32.7 статті 32 страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив ДТП; шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу; згідно з пунктом 12.1 статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розраховану за правилами цього підпункту.

Пунктом 22.1 статті 22 зазначеного Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі.

Статтею 29 цього ж Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Таким чином, відповідач як страховик відповідальності винної у ДТП особи на підставі ст. 29 та п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" здійснює відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством та в межах страхових сум, зазначених у страховому полісі.

У справі що розглядається, у відповідача у зв`язку з настанням страхового випадку (ДТП) виник обов`язок відшкодувати позивачеві шкоду в межах ліміту його відповідальності за страховим випадком і в межах суми фактичних затрат, право на вимоги якої перейшло до позивача у зв`язку з виплатою страхового відшкодування, за мінусом франшизи.

У даному випадку, розмір заподіяної та фактично виплаченої матеріальної шкоди в результаті ДТП визначено на підставі звіту про визначення вартості відновлювального ремонту № АК016-22 від 23.07.2022, виставленого ТОВ Аварком Консалтинг, яким підтверджується фактичний розмір витрат на відновлювальний робіт автомобіля, та становить 12038,75 грн. Сума відшкодована позивачем на користь страхувальника в повному обсязі, а саме: сплачено на його користь 12038,75 грн.

В силу положень ст. 993 ЦК України, та ст. 27 Закону України "Про страхування" відповідач має відшкодувати позивачу сплачене ним страхове відшкодування за виключенням франшизи.

Як свідчать поліс АР № 004570567, згідно з ним розмір франшизи становить 2600 грн. Таким чином, відповідач має відшкодувати позивача 9438,75 грн.

За таких обставин, заявлений позивачем позов підлягає задоволенню, а з відповідача на користь позивача підлягають стягнення 9438,75 грн. страхового відшкодування.

Здійснюючи розподіл судових витрат суд зазначає наступне.

Згідно з ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 126 ГПК України зокрема передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як свідчать матеріали справи, в зв`язку з порушенням відповідачем прав та інтересів позивача, останній звернувся до адвокатського об`єднання з метою надання останнім правової допомоги, в т. ч. пов`язаної зі зверненням до суду з позовом по даній справі.

Зокрема, матеріали справи свідчать про те, що між позивачем (далі за текстом клієнт) та адвокатським бюро Синюк та парнери (далі за текстом адвокатське бюро) існує договір про надання правової допомоги № 1 від 02.01.2020 (а. с. 54-57), відповідно до умов якого клієнт доручає, а адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.

Згідно з Реєстром справ від 03.11.2022, який є невід`ємною частиною договору про надання правової допомоги № 1 від 02.01.2020 клієнт передав на виконання адвокатського бюро страхову справу № 159260 страхувальника ОСОБА_2 зі стягнення страхового відшкодування яке є предметом розгляду в даній справі

Позивачем надано детальний опис робіт (наданих послуг), які адвокат Синюк С.Л. за дорученням адвокатського бюро Синюк та парнери надав позивачу по страховій справі справи страхувальника Ушпика Т. І. Згідно з даним описом, адвокат, зокрема, здійснив консультацію замовника щодо порядку та строків надання правової допомоги, вчинив визначені в даному описі підготовчі дії, підготував та подав позовну заяву в суд. Вартість послуг, визнаних у даному описі, становить 6000,00 грн без ПДВ.

Актом виконаних робіт від 30.11.2022 до договору сторони узгодили, що адвокатське бюро надало клієнту правову допомогу, в т. ч. згідно страхової справи № 159260 страхувальника ОСОБА_2 , вартість наданих послуг становить 6000 грн.

Платіжним дорученням № 13797 від 03.11.2022 позивач сплатив на користь адвокатського бюро надані послуги в рамках договору про надання правової допомоги № 1 від 02.01.2020.

Враховуючи викладене, а також те, що факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, а також те, що сума таких витрат підтверджується матеріалами справи, вони є співрозмірними щодо ступеня складності спору та витраченого адвокатом часу на надання правової допомоги, суд приходить до висновку про необхідність розподілу судових витрат виходячи з суми сплачених позивачем витрат на послуги адвоката в розмірі 6000 грн.

До того ж, доказів не співрозмірності понесених позивачем витрат на оплату послуг адвоката відповідачем суду не надано. Клопотань про зменшення розміру судових витрат з зазначених підстав, як того вимагає ч. 5 ст. 126 ГПК України, відповідачем суду також не надано.

До того ж, матеріалами даної справи підтверджено фактичне понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язану з розглядом даної справи, у сумі 6000 грн. Сплативши ці кошти, позивач справедливо розраховує на їх відшкодування за результатами розгляду справи судом за рахунок іншої сторони, з вини якої виник судовий спір у межах даної справи, та дії якої і зумовили необхідність звернення до адвоката з метою надання ним послуг професійної правничої допомоги та понесення інших витрат пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

З огляду на прийняття судом рішення про задоволення позову, на підставі ст. 129 ГПК України за результатами розгляду даної справи судові витрати покладаються на відповідача. Таким чином, з останнього на користь позивача також підлягають стягненню 6000 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката та 2481,00 грн. судового збору;

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-80, 123, 126, 129, 232-233, 237-238, 244 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства "Страхова компанія "Мега-Гарант" (адреса: 61057, м. Харків, вул. Донця-Захаржевського, буд. 6/8; ) на користь Приватного акціонерного товариства "Просто-страхування" (адреса: 04050, м. Київ, вул. Герцена, буд. 10; ):

9438,75 грн. - затрат по виплаті страхового відшкодування;

6000 грн. - витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

2481,00 грн. - судового збору;

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано в строки та в порядку визначеному ст. 256, 257 ГПК України з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Суддя О.І. Байбак