ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
06 лютого 2023 рокуСправа № 921/672/21(921/53/23)
Господарський суд Тернопільської області
у складі судді Боровця Я.Я.
розглянув заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінсоле" про вжиття заходів забезпечення позову (вх. №342 від 16.01.2023)
у справі №921/672/21(921/53/23)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінсоле", вул. Київська, 4 Л, офіс 3, м. Вишневе, Бучанський район, Київська область
до відповідачів:
1. ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
АДРЕСА_2 . ОСОБА_3 , АДРЕСА_3 ,
4. ОСОБА_4 , АДРЕСА_4 .
про визнання недійсними: договору дарування квартири від 26.04.2019, договору купівлі - продажу квартири від 18.02.2020, договору купівлі продажу квартири від 22.09.2022 та скасування державних реєстрацій права власності.
в межах справи №921/672/21 про неплатоспроможність ОСОБА_1 .
Без виклику учасників справи.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінсоле" звернулося до Господарського суду Тернопільської області з позовом до відповідачів: 1. ОСОБА_1 , 2. ОСОБА_2 , 3. ОСОБА_3 , 4. ОСОБА_4 про визнання недійсними: договору дарування квартири від 26.04.2019, договору купівлі - продажу квартири від 18.02.2020, договору купівлі продажу квартири від 22.09.2022 та скасування державних реєстрацій права власності.
Відповідно до Протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 16.01.2023, для розгляду справи №921/672/21(921/53/23) визначено суддю Боровця Я.Я.
Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 18.01.2023 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінсоле" залишено без руху, на підставі частини 1 статті 174 ГПК України, для надання можливості позивачу усунути недоліки позовної заяви.
02.02.2023 позивачем подано до Господарського суду Тернопільської області заяву (вх. №924), зі змісту якої вбачається, що позивачем усунуто недоліки позовної заяви, які визначено в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 18.01.2023.
Одночасно з позовною заявою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінсоле" звернулося до Господарського суду Тернопільської області із заявою про вжиття заходів забезпечення позову (вх. №342 від 16.01.2023), в порядку ст. ст. 136-137 Господарського процесуального кодексу України.
Ухвалою суду від 18.01.2023 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінсоле" про вжиття заходів забезпечення позову (вх. №342 від 16.01.2023), повернуто заявнику.
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21.04.2020 у справі №607/29452/19 встановлено обставини, зокрема, що 14.07.2016 між ПАТ "Перший Український Міжнародний банк" та ПП "Захід-Агроінвест" укладено Договір овердрафтового кредитування № ОВ-LVO-134 з додатковими угодами та додатками до нього (кредитний договір), відповідно до умов якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит у вигляді Овердрафту з максимальним лімітом 10 000000,00 грн., а позичальник зобов`язався отримати Овердрафт, використати його за цільовим призначенням та повернути його банку у повному обсязі, враховуючи проценти, комісії та інші платежі в порядку та у строки, обумовлені кредитним договором.

З метою забезпечення належного виконання зобов`язання за Договором овердрафтового кредитування між ПАТ "Перший Український Міжнародний банк" та ОСОБА_1 укладено Договір Поруки № П-LVO-134/2 від 14.07.2016.

В подальшому, 15.11.2019 ПАТ "Перший Український Міжнародний банк" на підставі Договору про відступлення прав вимоги № 2254/61.1, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колесник О.І. за реєстровим номером 6199, відступило ТОВ "Фінансова компанія "Фінсоле" (Новий кредитор) усі права вимоги за кредитними договорами, укладеними з ПП "Захід-Агроінвест" та всі права вимоги за договорами укладеними на забезпечення виконання кредитних договорів.

Як стверджує заявник, ОСОБА_1 з метою невиконання зобов"язань за договором поруки та уникнення звернення стягнення на нерухоме майно здійснив відчуження нерухомого майна, яке належало йому на праві власності.

Зокрема:

- 25.06.2019 між ОСОБА_1 , як Дарувальником та ОСОБА_5 , як Обдарованою укладено договір дарування земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та прибудинкових будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 612528900:02:001:0844;

- 25.06.2019 між ОСОБА_1 , як Дарувальником та ОСОБА_5 , як Обдарованою укладено договір дарування земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та прибудинкових будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 612528900:02:001:2470;

- 26.06.2019 між ОСОБА_1 , як Дарувальником та ОСОБА_5 , як Обдарованою укладено договір дарування житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 412,3 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами;

- 26.04.2019 між ОСОБА_1 , як Дарувальником та ОСОБА_2 , як Обдарованою укладено договір дарування квартири АДРЕСА_5 , загальною площею 100,9 кв.м.;

- 18.02.2020 між ОСОБА_1 ( від імені ОСОБА_2 на підставі довіреності від 26.04.2019 за № 2793, посвідченої приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Жовнір І.Т.), як Продавцем та ОСОБА_3 , як Покупцем укладено договір купівлі - продажу, за яким відчужив квартиру АДРЕСА_5 , загальною площею 100,9 кв.м.;

- 22.09.2022 між ОСОБА_3 , як Продавцем та ОСОБА_4 , як Покупцем укладено договір купівлі продажу , відповідно до умов якого Продавець продав, а Покупець купив квартиру АДРЕСА_5 , загальною площею 100,9 кв.м.

Заявник зазначає, що нерухоме майно - квартира, що є предметом оскаржуваних договорів, неодноразово відчужено з метою ухилення від виконання зобов"язань перед кредитором та утруднення виконання судового рішення в майбутньому.

На переконання заявника, невжиття заходів забезпечення позову з високою вирогідністю призведе до ускладнення ефективного виконання судового рішення через недобросовісну поведінку відповідача - відчуження квартири чи вчинення недобросовісних дій із відповідним майном.

На думку заявника, зазначений захід дозволяє уникнути відчуження спірного майна на користь третіх осіб до вирішення справи судом.

При цьому, позивач зазначає, що накладення арешту на об`єкт нерухомого майна та заборона вчиняти будь які дії, що спрямовані на відчуження майна не передбачає будь-яких істотних обмежень прав та законних інтересів а ні відповідача, а ні будь-яких інших осіб. Законне тимчасове обмеження однієї із правомочності права власності, яким і є арешт, жодним чином не порушує баланс інтересів сторін та будь-яких інших осіб. Накладення арешту на об`єкт нерухомого майна (квартири) та заборона будь які дії, що спрямовані на відчуження майна також відповідає вимогам співмірності.

Зазначені обставини дають можливість заявнику вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд встановив наступне:

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає стаття 136 Господарського процесуального кодексу України, згідно з приписами якої господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно статті 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно, що належать або підлягають передачі відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або інших осіб з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Тобто забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Аналогічні правові висновки щодо застосування статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України викладені у постановах Верховного Суду від 14.01.2019 у справі № 909/526/18, від 21.01.2019 у справі № 916/1278/18, від 25.01.2019 у справі № 925/288/17, від 26.09.2019 у справі № 904/1417/19.

Частиною 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, поряд із вказаним вище, при зверненні до суду з позовом кредитор має процесуальне право та можливість в якості гарантії забезпечення виконання майбутнього судового рішення на його користь, просити суд в якості забезпечення позову, тобто гарантії реального виконання судового рішення та реального стягнення коштів з боржника, в тому числі за рахунок його майна, просити суд накласти арешт на визначене майно боржника, у тому числі грошові кошти, що знаходяться на банківських рахунках боржника, на його рухоме майно у вигляді автомобілів, мотоциклів тощо, на його нерухоме майно у вигляді земельних ділянок, будинків, квартир, гаражів.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача або інших осіб з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.01.2020 у справі № 915/1912/19 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18.

Системний аналіз положень частини 1 статті 136 і 137 Господарського процесуального кодексу України дає підстави дійти висновку, що під час вирішення питання про необхідність задоволення чи відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, суди розглядають вказані заяви з застосуванням судового розсуду (окрім випадків, які передбачені у частинах 2, 5, 6, 7 статті 137 Господарського процесуального кодексу України).

Судовий розсуд - це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами передбаченими Господарським процесуальним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення (дії), встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), найбільш оптимальний в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення конкретної справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

У вирішенні питання про забезпечення позову має значення оцінка обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, необхідною умовою вжиття заходів для забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення виконання рішення суду.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Суд зазначає, що обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Правова позиція Верховного Суду викладена в постанові від 25.05.2021 у справі № 10/5026/290/2011(925/1502/20).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Правова позиція наведена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 21 січня 2021 року у справі № 924/881/16 (924/811/20).

Судом встановлено, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21.04.2020 у справі №607/29452/19 задоволено позовні вимоги ТОВ "ФК "Фінсоле" та стягнуто з боржника ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК "Фінсоле" заборгованість у розмірі 675 027,04 грн за договором овердрафтового кредитування №ОВ-LVO-134 від 14.07.2016 та 10 125,41 грн сплаченого судового збору.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21.04.2020 у справі №607/29452/19 встановлено обставини, зокрема, що 14.07.2016 між ПАТ "Перший Український Міжнародний банк" та ПП "Захід-Агроінвест" укладено Договір овердрафтового кредитування № ОВ-LVO-134 з додатковими угодами та додатками до нього (кредитний договір), відповідно до умов якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит у вигляді Овердрафту з максимальним лімітом 10 000000,00 грн., а позичальник зобов`язався отримати Овердрафт, використати його за цільовим призначенням та повернути його банку у повному обсязі, враховуючи проценти, комісії та інші платежі в порядку та у строки, обумовлені кредитним договором.

З метою забезпечення належного виконання зобов`язання за Договором овердрафтового кредитування між ПАТ "Перший Український Міжнародний банк" та ОСОБА_1 укладено Договір Поруки № П-LVO-134/2 від 14.07.2016.

В подальшому, 15.11.2019 ПАТ "Перший Український Міжнародний банк" на підставі Договору про відступлення прав вимоги № 2254/61.1, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колесник О.І. за реєстровим номером 6199, відступило ТОВ "Фінансова компанія "Фінсоле" (Новий кредитор) усі права вимоги за кредитними договорами, укладеними з ПП "Захід-Агроінвест" та всі права вимоги за договорами укладеними на забезпечення виконання кредитних договорів.

Так, 25.06.2019 між ОСОБА_1 , як Дарувальником та ОСОБА_5 , як Обдарованою укладено договір дарування земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та прибудинкових будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 612528900:02:001:0844;

- 25.06.2019 між ОСОБА_1 , як Дарувальником та ОСОБА_5 , як Обдарованою укладено договір дарування земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та прибудинкових будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 612528900:02:001:2470;

- 26.06.2019 між ОСОБА_1 , як Дарувальником та ОСОБА_5 , як Обдарованою укладено договір дарування житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 412,3 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами;

- 26.04.2019 між ОСОБА_1 , як Дарувальником та ОСОБА_2 , як Обдарованою укладено договір дарування квартири АДРЕСА_5 , загальною площею 100,9 кв.м.;

- 18.02.2020 між ОСОБА_1 ( від імені ОСОБА_2 на підставі довіреності від 26.04.2019 за № 2793, посвідченої приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Жовнір І.Т.), як Продавцем та ОСОБА_3 , як Покупцем укладено договір купівлі - продажу, за яким відчужив квартиру АДРЕСА_5 , загальною площею 100,9 кв.м.;

- 22.09.2022 між ОСОБА_3 , як Продавцем та ОСОБА_4 , як Покупцем укладено договір купівлі продажу , відповідно до умов якого Продавець продав, а Покупець купив квартиру АДРЕСА_5 , загальною площею 100,9 кв.м.

Зі змісту позовних вимог заявлених ТОВ "ФК "Фінсоле" вбачається, що предметом спірних правочинів є нерухоме майно - квартира АДРЕСА_5 , загальною площею 100,9 кв.м., яка неодноразово відчужена, востаннє власником квартири є ОСОБА_4 .

Слід зазначити, що в провадженні Господарського суду Тернопільської області перебуває справа №921/672/21 про неплатоспроможність ОСОБА_1 в порядку Книги четвертої Кодексу України з процедур банкрутства.

Постановою Господарського суду Тернопільської області від 26.12.2022 у справі №921/672/21 припинено процедуру реструктуризації боргів фізичної особи ОСОБА_1 . Припинено повноваження керуючого реструктуризацією боргів фізичної особи ОСОБА_1 - арбітражного керуючого Микитіва Олега Ігоровича. Визнано банкрутом фізичну особу - ОСОБА_1 . Введено процедуру погашення боргів боржника ОСОБА_1 . Призначено керуючим реалізацією майна банкрута фізичної особи ОСОБА_1 - арбітражного керуючого Микитіва Олега Ігоровича ( свідоцтво арбітражного керуючого №229 від 26.02.2013).

27.12.2022 на офіційному веб-порталі судової влади України оприлюднено повідомлення про визнання боржника ОСОБА_1 банкрутом і введення процедури погашення боргів.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "Право на ефективний засіб юридичного захисту" встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову, який є однією з гарантій реального виконання можливого позитивного для особи рішення.

Заходи забезпечення позову можуть бути застосовані господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду. З цією метою, на особу, яка подала заяву про забезпечення позову, покладено обов`язок обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. При цьому, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Інститут забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання подальшого судового рішення або ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачів, за захистом яких вони звернулись, а не тих, які, з настанням певних обставин, можуть бути порушені в майбутньому.

Захід забезпечення позову відповідає вимогам процесуального законодавства, зокрема вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги наявний зв`язок, доведено обставини щодо ймовірності істотного ускладнення чи унеможливлення ефективно захистити або поновити права або інтереси заявника, за захистом яких він має намір звернутися до суду, без вжиття такого заходу.

З врахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що невжиття заявлених заходів забезпечення позову може призвести до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, крім того вважає належним, відповідно до предмета спору, обрані заявником заходи забезпечення позову.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18.

Отже, враховуючи те, що заходи забезпечення позову застосовуються судом, як гарантія реального виконання рішення суду, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову підлягає до часткового задоволення в частині вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_4 , АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 вчиняти будь які дії, що спрямовані на відчуження, поділ квартири АДРЕСА_5 , загальною площею 100,9 кв.м. (житлова площа 50,6 кв.м., реєстраційний номер об"єкта нерухомого майна 101).

Щодо вжиття заходів забезпечення позову в частині накладення арешту на квартиру АДРЕСА_5 , загальна площа 100,9 кв. м. (житлова площа 50,6 кв.м., реєстраційний номер об"єкта нерухомого майна 101), суд зазначає таке:

Так, згідно статті 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно, що належать або підлягають передачі відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Предмет забезпечення позову виключно матеріально-правова вимога (майнового чи немайнового характеру), що утворює предмет позову, який надалі підлягає виконанню.

Адекватність такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на майно у вартісній оцінці позову дійсно полягає у тому, що такі дії забезпечать реальне виконання судового рішення у разі задоволення позову.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що позовні вимоги відносяться до вимог немайнового характеру.

При цьому до позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову в частині щодо накладення арешту на квартиру АДРЕСА_5 , загальна площа 100,9 кв. м. (житлова площа 50,6 кв.м., реєстраційний номер об"єкта нерухомого майна 101.

Поряд із цим, суд зазначає, що заходи забезпечення позову є тимчасовими, такими, що вживаються до вирішення спору. У випадку встановлення судом необґрунтованості вимог позивача, відповідач не позбавлений можливості звернутись із обґрунтованим клопотанням про скасування заходів забезпечення позову; так само такі заходи можуть бути скасовані судом навіть до фактичного вирішення спору, якщо судом буде встановлено необґрунтованість їх подальшого збереження.

Відповідно до вимог статті 140 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Щодо зустрічного забезпечення, суд зазначає таке.

Частинами 1 та 4 статті 141 ГПК України передбачено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення позову вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання.

З огляду на те, що звернення до суду із заявою про забезпечення позову обумовлене необхідністю попередження (недопущення) вчинення дій, які можуть призвести до позбавлення заявника права доступу спірним майном, та що на теперішній час у суду відсутня інформація з приводу можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, правові передумови для зустрічного забезпечення позову наразі не вбачаються. Разом з тим, відповідача не позбавлено права подати до суду відповідне клопотання, яке підлягає розгляду протягом строків, встановлених ст. 141 ГПК України.

Згідно статті 144 ГПК України ухвала господарського суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Примірник ухвали про забезпечення позову негайно надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також, залежно від виду вжитих заходів, направляється судом для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів. Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Керуючись статтями 136-141, 234, 235 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву про забезпечення позову задовольнити частково

2. Вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_4 , АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 вчиняти будь які дії, що спрямовані на відчуження, поділ квартири АДРЕСА_5 , загальною площею 100,9 кв.м. (житлова площа 50,6 кв.м., реєстраційний номер об"єкта нерухомого майна 101) до вирішення справи по суті.

3. В іншій частині вимог заяви, відмовити.

Стягувач: Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінсоле", вул. Київська, 4 Л, офіс 3, м. Вишневе, Бучанський район, Київська область, .

Боржник: ОСОБА_4 , АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Опис майна щодо якого вживаються заходи забезпечення позову: квартира АДРЕСА_5 , загальною площею 100,9 кв.м. (житлова площа 50,6 кв.м., реєстраційний номер об"єкта нерухомого майна 101).

Дана ухвала є виконавчим документом та підлягає виконанню на підставі Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвала набирає законної сили з дня її підписання "06" лютого 2023 року.

Строк пред"явлення ухвали до виконання протягом трьох років по "06" лютого 2026 року.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвалу надіслати рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення:

Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінсоле", вул. Київська, 4 Л, офіс 3, м. Вишневе, Бучанський район, Київська область.

ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_2 , АДРЕСА_6 ,

ОСОБА_3 , АДРЕСА_3 ,

ОСОБА_4 , АДРЕСА_4 .

Учасники справи можуть отримати інформацію на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб - адресою - https://te.court.gov.ua/sud5022.

Суддя Я.Я. Боровець