07.02.2023Справа № 910/9895/22
Господарський суд міста Києва у складі судді Баранова Д.О., розглянувши клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Степ транс" про розподіл судових втрат
у справі № 910/9895/22
про стягнення 3 059, 04 грн,
Без виклику представників учасників справи,
Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.01.2023 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Степ транс" задоволено та стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Степ транс" безпідставно списані грошові кошти в сумі 3 059 (три тисячі п`ятдесят дев`ять) грн 04 коп. та судовий збір в сумі 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят один) грн 00 коп.

25.01.2023 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Степ транс" про розподіл судових втрат, в якому заявник просить суд стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Степ транс" понесені витрати пов`язані з розглядом справи в суді, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 500, 00 грн.

Також заявник просить суд поновити строк для подання доказів на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу, які були додані до вказано клопотання.

В якості обґрунтувань щодо поновлення строку, Товариство з обмеженою відповідальністю "Степ транс" відзначає, що розгляд справи № 910/9895/22 здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання. Рішення суду від 16.01.2023 Товариством з обмеженою відповідальністю "Степ транс" станом на час написання даного клопотання отримано не було. В ЄДРСР рішення оприлюднене 24.01.2023 про що товариство дізналося 25.01.2023.

Відтак, до ознайомлення в ЄДРСР із текстом рішення товариство о не могло знати про початок перебігу п`ятиденного строку для подання доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Так, частиною 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України закріплено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Водночас, згідно ст. 113 Господарського процесуального кодексу України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Зважаючи на викладене вище, врахувавши наведені позивачем обґрунтування, суд вважає причини пропуску процесуального строку, встановленого ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України поважними, а відтак, такий строк на подачу доказів підлягає поновленню, а відповідно додані до клопотання докази - прийняттю.

Відтак, суд розглянувши клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Степ транс" про розподіл судових втрат, вказує наступне.

Відповідно до ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Отже, за приписами ст. 244 Господарського процесуального кодексу України слідує, що додаткове рішення - це засіб виправлення неповноти основного судового рішення. Через незмінність судового рішення суд, який його ухвалив, не вправі його скасувати чи змінити, проте, він має право виправити деякі його недоліки, зокрема неповноту. Неповнота судового рішення може полягати в невирішеності деяких питань, що стояли перед судом.

Згідно положень ч. 1 ст. 221 Господарського процесуального кодексу України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Позивачем при поданні позовної заяви у попередньому (орієнтовному) розрахунку суми судових витрат зазначено, що витрати на професійну правничу допомогу орієнтовно складатимуть 6 000, 00 грн.

Також, у позовній заяві зазначено, що докази на підтвердження понесених витрат будуть надані, у відповідності до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України протягом п`яти днів після ухвалення рішення судом першої інстанції.

Так, згідно ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Витрати сторін, пов`язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об`єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених 129 Господарського процесуального кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивачем в якості доказів понесених ним витрат на професійну правову допомогу до суду надано: акт виконаних робіт (наданих послуг) № 28-01/14 від 22.09.2022 на суму 3 000, 00 грн, рахунок на оплату, платіжне доручення № 92 від 22.09.2022 на суму 3 000, 00 грн, акт виконаних робіт (наданих послуг) № 28-01/16 від 25.01.2023 на суму 500, 00 грн, рахунок на оплату та платіжне доручення № 100 від 25.01.2023 на суму 500, 00 грн.

Разом з тим, до позовної заяви було надано ордер серія СА № 1007688 від 22.01.2022, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ЧК № 001243 від 16.12.2019, договір про надання правової допомоги № 28-01 від 25.01.2021.

В п. 4.1. сторони погодили, що отримання винагороди адвокатом за надання правової допомоги відбувається у формі гонорару.

Відповідно до п. 4.2. договору при визначенні розміру гонорару враховується: обсяг і час роботи, що потрібний для належного виконання доручення; ступінь складності правових питань, що стосуються доручення; вірогідність того, що прийняття доручення перешкоджатиме прийняттю адвокатом інших доручень або суттєво ускладнить їх виконання; необхідність виїзду у відрядження; важливість доручення з точки зору інтересів клієнта; особливі або додаткові вимоги клієнта стосовно строків виконання доручення; характер і тривалість професійних відносин адвоката з клієнтом; професійний досвід, науково-теоретична підготовка та репутація адвоката.

Вартість послуг наданих адвокатом складає 1 000, 00 грн за одну годину роботи.

Разом з тим, суд відзначає, що матеріали справи не місять заперечень відповідача щодо заявленої позивачем вартості послуг та відповідно загальної суми понесених позивачем судових витрат - витрат на професійну правничу допомогу.

Разом з тим, судом враховано висновки Верховного Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, викладені у постанові від 21.10.2022 у справі № 910/13595/20, якою закріплено, що колегія дійшла висновку, що складання заяв та клопотань стосовно судових витрат є наданням правової допомоги у розумінні господарського процесуального законодавства та Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

При цьому, судом враховано, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю; суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, суд зазначає, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок в даному випадку позивача, відповідно до положень ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.

Таким чином, оскільки в даному випадку виконавець з клієнтом дійшли взаємної домовленості щодо визначених в актах виконаних робіт видів послуг та відповідно загальну вартість наданих послуг, враховуючи також відсутності заперечень відповідача, то за таких обставин, витрати на професійну правничу допомогу у заявленому Товариством з обмеженою відповідальністю "Степ транс" розмірі - 3 500, 00 грн є реальними, документально підтвердженими, співмірними із складністю справи та наданих адвокатом послуг, а також часом витраченим на надання таких послуг.

З огляду на викладене вище та враховуючи наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що понесені Товариством з обмеженою відповідальністю "Степ транс" витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 500, 00 грн є реальними та такими, що фактично понесені стороною, а з огляду на відсутність заперечень з боку Акціонерного товариства "Українська залізниця", суд дійшов висновку про обґрунтованість поданого клопотання та відповідно стягнення з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Степ транс" понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3 500, 00 грн.

Керуючись ст. 123, 129, 221, 237 та 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Поновити Товариству з обмеженою відповідальністю "Степ транс" процесуальний строк на подання доказів на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу та прийняти до розгляду додані до клопотання про розподіл судових витрат докази.

2. Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Степ транс" про розподіл судових витрат - задовольнити.

3. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, буд. 5, ідентифікаційний код 40075815) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Степ транс" (18029, обл. Черкаська, м. Черкаси, вул. Сумгаїтська, буд. 23/3, ідентифікаційний код 40413541) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 500 (три тисячі п`ятсот) грн 00 коп.

4. Видати накази після набрання додатковим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового рішення складено: 07.02.2023

Суддя Дмитро БАРАНОВ