УХВАЛА

06 лютого 2023 року

м. Київ

cправа № 909/1237/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Селіваненка В.П. (головуючий), Булгакової І.В. і Малашенкової Т.М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги фізичної особи-підприємця Наврозашвілі Георгі Мерабовича (далі - ФОП Наврозашвілі Г.М.)

на рішення господарського суду Чернівецької області від 13.09.2022,

додаткове рішення господарського суду Чернівецької області від 03.10.2022 та

постанову Західного апеляційного господарського суду від 12.12.2022

за позовом фізичної особи-підприємця Баранюка Артема Сергійовича

(далі - ФОП Баранюк А.С.)

до ФОП Наврозашвілі Г.М.

про стягнення штрафу у розмірі 358 200 грн.,

ВСТАНОВИВ:

16.01.2023 (через систему "Електронний суд") ФОП Наврозашвілі Г.М. звернувся до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Чернівецької області від 13.09.2022, додаткове рішення господарського суду Чернівецької області від 03.10.2022 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 12.12.2022 у справі №909/1237/21 і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю. Також скаржник просить поновити строк на касаційне оскарження.

20.01.2023 (через систему "Електронний суд") ФОП Баранюк А.С. подав до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду заперечення проти відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ФОП Наврозашвілі Г.М. на рішення господарського суду Чернівецької області від 13.09.2022, додаткове рішення господарського суду Чернівецької області від 03.10.2022 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 12.12.2022 у справі №909/1237/21, в яких просить суд: повернути касаційну скаргу; відмовити у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 1 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), оскільки ціна позову у справі № 909/1237/21 не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Дослідивши матеріали касаційної скарги, Касаційний господарський суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" з 01.01.2021 встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2 270 грн.

Предметом позову у даній справі є стягнення 358 200 грн., а, отже, ціна позову у справі № 909/1237/21 не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ГПК України.

Скаржник у касаційній скарзі зазначає, що вона стосується питання права, яка має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики (підпункт "а" пункт 2 частини третьої статті 287 ГПК України), оскільки судами попередніх інстанцій не застосовано до спірних правовідносин, зокрема, норми статті 549 Цивільного кодексу України, статті 231 Господарського кодексу України.

Крім того, скаржник вказує, що касаційна скарга має для скаржника виняткове значення (підпункт "в" пункт 2 частини третьої статті 287 ГПК України), оскільки стягнення штрафу негативно впливає на майнові інтереси відповідача та може призвести до припинення його підприємницької діяльності.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ФОП Баранюк А.С. звернувся до господарського суду Чернівецької області з позовом до ФОП Наврозашвілі Г.М. про стягнення штрафу за договором франчайзингу від 06.04.2018 № 01 (далі - Договір) у розмірі 358 200 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані несвоєчасною оплатою відповідачем у період з квітня 2018 року по лютий 2020 року та несплатою ним у період з березня 2020 року по день звернення з позовом до суду винагороди, передбаченої пунктом 2.1 Договору, у зв`язку з чим відповідач зобов`язаний сплатити штраф, розмір якого визначений пунктом 9.13 Договору, за період грудень 2020 року - грудень 2021 року в сумі 358 200 грн.

Рішенням господарського суду Чернівецької області від 13.09.2022: позов задоволено; стягнуто з ФОП Наврозашвілі Г.М. на користь ФОП Баранюка А.С. штраф за Договором за період з грудня 2020 року по грудень 2021 року у розмірі 358 200 грн. та судовий збір у сумі 5 273 грн.

Додатковим рішенням господарського суду Чернівецької області від 03.10.2022: заяву ФОП Баранюка А.С. про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу задоволено; стягнуто з ФОП Наврозашвілі Г.М. на користь ФОП Баранюка А.С. 30 000 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 12.12.2022: апеляційну скаргу ФОП Наврозашвілі Г.М. на рішення господарського суду Чернівецької області від 13.09.2022 залишено без задоволення; рішення господарського суду Чернівецької області від 13.09.2022 залишено без змін; апеляційну скаргу ФОП Наврозашвілі Г.М. на додаткове рішення господарського суду Чернівецької області від 03.10.2022 задоволено частково; додаткове рішення господарського суду Чернівецької області від 03.10.2022 в частині стягнення з ФОП Наврозашвілі Г.М. 1 000 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу скасовано; у задоволенні заяви ФОП Баранюка А.С. про стягнення з ФОП Наврозашвілі Г.М. 1 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу відмовлено.

Суди попередніх інстанцій, задовольняючи позовні вимоги, виходили з того, що:

- відповідачем неналежно (несвоєчасно) виконано взяті на себе зобов`язання стосовно оплати винагороди (роялті), передбаченої пунктом 2.1 Договору, у період з 06 квітня 2018 року по день подання позовної заяви;

- згідно з виписками з поточного банківського рахунку за період з 01.01.2018 по 08.09.2021 відповідач несвоєчасно сплачував, а з березня 2020 року взагалі не сплачував позивачу винагороду (роялті) згідно з пунктом 2.1 Договору. Це підтверджується рішенням господарського суду Чернівецької області від 12.01.2022 у справі №926/3594/21, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 10.06.2022, яким стягнуто з відповідача 56 235,53 грн. винагороди за використання торговельної марки за період з 06.04.2018 по 30.11.2021;

позивачем здійснено розрахунок штрафних санкцій відповідно до умов укладеного Договору та чинного законодавства (у межах однорічного строку звернення до суду та за період, що не перевищує шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконане);

- суд апеляційної інстанції, посилаючись на правовий висновок, викладений у справі №904/4156/18, зазначив, що розмір пені, якщо він не визначений законом, встановлюється у договорі за згодою сторін, і сторони мають право встановити різні способи визначення штрафних санкцій. Умовами Договору сторони встановили спосіб визначення штрафної санкції 200 грн. за кожен день прострочення, тобто у певній визначеній грошовій сумі, а не у відсотковому відношенні до суми невиконаного зобов`язання. Тому в даному випадку розмір пені і не може бути обмежений подвійною обліковою ставкою відповідно до вимог Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань";

- судом апеляційної інстанції відхилені посилання скаржника на практику Верховного Суду, оскільки вони стосуються інших правовідносин;

- суд апеляційної інстанції, враховуючи практику Верховного Суду у справі №904/1936/19, не знайшов підстав для зменшення розміру неустойки (штрафу, пені): відповідач з грудня 2020 року не виконує свої зобов`язання, як і не подає доказів виконання рішення суду про стягнення заборгованості. Тобто відповідачем не вживалося ніяких заходів до виконання зобов`язання, причин невиконання, які не залежали б від його волі, він не обґрунтував, як і не обґрунтував наявності виняткових обставин. Не доведено відповідачем і скрутного майнового стану, через який він не мав змоги виконати свій обов`язок;

- що ж до додаткового судового рішення, то суд апеляційної інстанції погодився з доводами відповідача про те, що в пункті 24 детального розрахунку судових витрат не конкретизовано, які ще інші види професійної правничої та правової допомоги були надані позивачу, та відмовив у задоволенні витрат у розмірі 1 000 грн.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Фундаментальне значення для формування правозастосовчої практики означає, що скаржник у своїй касаційній скарзі ставить на вирішення суду касаційної інстанції проблему, яка, у випадку відкриття касаційного провадження Верховним Судом, впливатиме на широку масу спорів, створюючи тривалий у часі, відмінний від минулого підхід до вирішення актуальної правової проблеми.

Наведені скаржником у касаційній скарзі доводи та зміст оскаржуваних судових рішень у цій справі не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Доводи, які викладені в касаційній скарзі, зводяться до висловлення незгоди з прийнятим судовим рішеннями, викладення власного бачення у питанні застосування правових норм, є проханням про повторний перегляд справи та переоцінку встановлених судами обставин, що виходить за межі повноважень Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення "розгляду заради розгляду".

При цьому використання оціночних чинників, зокрема, таких понять, як: "суспільний інтерес", "значення для формування єдиної правозастосовчої практики", "малозначні справи" тощо не повинні викликати думку про наявність певних ризиків, адже виходячи з високого статусу Верховного Суду, у деяких випадках вирішення питання про можливість касаційного оскарження має відноситися до його дискреційних повноважень, оскільки розгляд скарг касаційним судом покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення "розгляду заради розгляду".

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію "суду права", що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є "судом фактів".

Подана касаційна скарга фактично зводиться до спроби переконати суд у необхідності переглянути зміст рішень, ухвалених судами попередніх інстанцій, однак Верховний Суд не може ставити під сумнів законність рішення суду тільки через те, що таке рішення скаржник вважає незаконним.

Щодо наведених у касаційній скарзі доводів стосовно того, що справа має для скаржника виняткове значення Суд зазначає, що незгода з рішенням суду апеляційної інстанції не свідчить про її незаконність, як і не може вказувати на таку обставину, як негативні наслідки для скаржника внаслідок прийняття цього рішення, оскільки настання таких наслідків у випадку прийняття судового рішення не на користь відповідача є звичайним передбачуваним процесом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.10.1996 "Справа "Леваж Престасьон Сервіс проти Франції" (Levages Prestations Services v. France, заява № 21920/93, пункт 48) вказано, що зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, роль якого обмежено перевіркою правильності застосування норм закону, процесуальні процедури у такому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється після його розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

У контексті викладеного необхідно враховувати, що Рекомендацією № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995 державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 Рекомендації, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

З урахуванням наведеного Касаційний господарський суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ФОП Наврозашвілі Г.М. на рішення господарського суду Чернівецької області від 13.09.2022, додаткове рішення господарського суду Чернівецької області від 03.10.2022 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 12.12.2022 у справі №909/1237/21, оскільки вона подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтею 234, пунктом 2 частини третьої статті 287, статтею 293 ГПК України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою фізичної особи-підприємця Наврозашвілі Георгі Мерабовича на рішення господарського суду Чернівецької області від 13.09.2022, додаткове рішення господарського суду Чернівецької області від 03.10.2022 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 12.12.2022 у справі № 909/1237/21.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя В. Селіваненко

Суддя І. Булгакова

Суддя Т. Малашенкова