РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

08.02.2023Справа № 917/814/16 (917/1217/20)
Суддя Господарського суду міста Києва Яковенко А.В., розглянувши в письмовому провадженні позовну заяву Фізичної особи-підприємця Коляди Галини Олексіївни

до Приватного акціонерного товариства "АвтоКрАз" (39631, Полтавська обл., м. Кременчук, вул. Київська, 62; ідентифікаційний код 05808735)

про стягнення 21 460,70 грн.

в межах справи №917/814/16

За заявою Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України"

до Приватного акціонерного товариства "АвтоКраз"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Господарського суду м. Києва знаходиться справа №917/814/16 за заявою Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" до Приватного акціонерного товариства "АвтоКрАз" про банкрутство.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 24.09.2018 відкрито провадження у справі про банкрутство Публічного акціонерного товариства "АвтоКраз" (39631, Полтавська обл., м. Кременчук, вулиця Київська, 62, ). Визнано грошові вимоги Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" до Публічного акціонерного товариства "АвтоКраз" у розмірі 555 687 553,91 грн. Введено процедуру розпорядження майном "АвтоКраз" (39631, Полтавська обл., м. Кременчук, вулиця Київська, 62, ). Здійснено оприлюднення на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України повідомлення про порушення провадження у справі про банкрутство "АвтоКраз" (39631, Полтавська обл., м. Кременчук, вулиця Київська, 62, ) за номером 54698 від 09.102018р. Призначено розпорядником майна "АвтоКраз" (39631, Полтавська обл., м. Кременчук, вулиця Київська, 62, ) арбітражного керуючого Кізленка Вадима Андрійовича (свідоцтво № 408 від 27.02.2013 р., адреса для листування: 04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 11).

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2019 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Автокраз" залишено без задоволення. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.09.2018 у справі № 917/814/16 залишено без змін.

28.07.2020 до Господарського суду Полтавської області надійшов позов Фізичної особи-підприємця Коляди Галини Олексіївни до Приватного акціонерного товариства "АвтоКраз" про стягнення основного боргу у розмірі 19 757,00 грн. за договором купівлі-продажу №7-И від 11.01.2019. Крім того, позивачем заявлено до стягнення пеню у розмірі 1 082,57 грн., інфляційні нарахування в сумі 414,90 грн. та 3% річних в сумі 203,23 грн.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 29.07.2020 матеріали справи №917/1217/20 за позовом Фізичної особи-підприємця Коляди Галини Олексіївни до Приватного акціонерного товариства "АвтоКраз" про стягнення заборгованості у розмірі 21 460,70 грн. направлено за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 21.08.2020 справу №917/814/16 (917/1217/20) передано на розгляд судді Яковенко А.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.12.2020 позовну заяву Фізичної особи-підприємця Коляди Галини Олексіївни до Приватного акціонерного товариства "АвтоКраз" про стягнення заборгованості у розмірі 21 460,70 грн. залишено без руху; зобов`язано Фізичну особу-підприємця Коляду Галину Олексіївну протягом семи днів з дня вручення даної ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом подання до суду доказів сплати судового збору у розмірі 2 102,00 грн.

21.12.2020 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про усунення недоліків разом з квитанцією №2020-16-034/С від 16.12.2020 на суму 2 102,00 грн. про сплату судового збору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.12.2020 прийнято до свого провадження заяву Фізичної особи-підприємця Коляди Галини Олексіївни до Приватного акціонерного товариства "АвтоКраз" про стягнення заборгованості у розмірі 21 460,70 грн. до розгляду в межах справи № 917/814/16 про банкрутство Приватного акціонерного товариства "АвтоКраз"; вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Вказана ухвала суду від 28.12.2020 була надіслана відповідачу 04.01.2021, що підтверджується відтиском печатки про відправлення на зворотному боці ухвали, на адресу місцезнаходження, вказану у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 39631, Полтавська обл., м. Кременчук, вул. Київська, буд. 62, та у відповідності до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №967 була вручена Приватному акціонерному товариству «АвтоКраз» 13.01.2021.

Пунктом 3 частини 5 статті 242 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Таким чином, ухвала суду від 28.12.2020 вручена Приватному акціонерному товариству «АвтоКраз» 13.01.2021.

Відповідач своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався, більш того вимоги ухвали суду від 28.12.2020 не виконав, документи на виконання вимог вказаної ухвали не надав.

Відповідно до частини десятої статті 81 ГПК України У разі неподання учасником справи витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання та яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання таких доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

У відповідності до ч.8 статті 251 ГПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Частинами 1 та 2 статті 161 ГПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами справи, а також доказами, що були надані позивачем протягом усього періоду розгляду справи в суді.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, встановив наступне.

11.01.2019 між Фізичної особою-підприємцем Колядою Галиною Олексіївною (надалі - «Продавець») та Приватним акціонерним товариством «АвтоКрАЗ» (надалі - «Покупець») укладено договір купівлі-продажу №7-И (надалі - «Договір»), відповідно до якого продавець зобов`язується передавати партіями у власність покупця товар, а покупець зобов`язується прийняти товар, та своєчасно оплачувати його на умовах даного Договору. «Партією» визнається кількість товару, відпущеного по одній накладній. (п. 1.1 Договору).

Згідно п. 1.2 Договору найменування Товару: продукти харчування, м`ясо, риба та п/ф в подальшому «Товар».

Пунктом 1.3. Договору Конкретний асортимент, кількість та ціна Товару вказані у видаткових накладних на товар (у подальшому «Накладна»). Всі накладні, які оформлені сторонами для виконання даного Договору, є його невіддільною частиною.

Відповідно до п. 2.2 Договору дата придбання - це дата прийому товару. Прийом товару покупцем по кількості та якості здійснюється в день прийому товару представником продавця та уповноваженою особою покупця згідно товарно-супроводжувальних документів. Підтвердженням здачі-прийому товару є підпис уповноваженої особи покупця на екземплярі накладної, що залишається в представника продавця.

Пунктом 3.2 Договору встановлено, що орієнтовна сума даного договору складає 350 000,00 грн.

Згідно з п. 3.3 Договору остаточна сума даного договору визначається за підсумком накладних, наданих продавцем, і оплачених покупцем не пізніше 14 банківських днів, починаючи з дати прийому товару.

Пунктом 5.3 Договору встановлено, що у разі порушення строків оплати вартості прийнятого товару покупець сплачує продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент порушення, від суми заборгованості за кожен день прострочення. Окрім цього, покупець сплачує на користь продавця 30% річних за користування чужими грошовими коштами, від суми заборгованості, що нараховується за кожний день прострочення (ст. 692 ЦКУ).

Спір у справі виник у зв`язку з твердженнями позивача про невиконання відповідачем свого зобов`язання по оплаті поставленого згідно Договору товару, у зв`язку з чим у ПрАТ «АвтоКрАЗ» наявна заборгованість перед Фізичною особою-підприємцем Колядою Г.О. у розмірі 19 757,00 грн. Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням ПрАТ «АвтоКрАЗ» грошових зобов`язань за договором купівлі-продажу №7-И від 11.01.2019 позивач стверджує про наявність правових підстав для стягнення з відповідача пені у розмірі 1 082,57 грн., 3% річних у розмірі 203,23 грн. та інфляційних втрат у розмірі 414,90 грн., нарахованих за період з 18.03.2020 по 23.07.2020.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем Договору, суд прийшов до висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання, в тому числі Глави 54 Цивільного кодексу України.

Також з аналізу умов Договору вбачається, що він є рамковим договором, тобто таким, що укладений з метою багаторазового застосування, який містить загальні умови поставки товару постачальником, та при цьому погодження істотних умов (найменування товару, кількість, вартість, тощо) кожного окремого зобов`язання з поставки товару (партії товару) погоджується сторонами, зокрема, у замовленнях, видаткових накладних.

Частиною 1 ст. 265 Господарського кодексу України визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Наявними в матеріалах справи видатковими накладними підтверджується здійснення ФОП Колядою Г.О. поставки ПрАТ «АВТО КрАЗ» товару загальною вартістю 22 015,50 грн. за період з 22.10.2019 по 17.03.2020, а саме:

- КГ-0001759 від 22.10.2019 на суму 5 080,50 грн.;

- КГ-0001774 від 29.10.2019 на суму 4 516,00 грн.;

- КГ-0001785 від 05.11.2019 на суму 2 258,00 грн.;

- КГ-0001792 від 12.11.2019 на суму 3 387,00 грн.;

- КГ-000011 від 25.02.2020 на суму 2 822,50 грн.;

- КГ-0000162 від 11.03.2020 на суму 1 693,50 грн.;

- КГ-0000163 від 17.03.2020 на суму 2 258,00 грн.;

Видаткові накладні містять підписи від імені ФОП Коляда Г.О. та ПрАТ «АВТО КрАЗ».

Таким чином, вказаними видатковими накладними підтверджується виконання позивачем своїх зобов`язань за Договором з поставки відповідачу товару на загальну суму 22 015,50 грн. за період з 22.10.2019 по 17.03.2020.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем частково сплачено поставлений товар на суму 2 258,00 грн., що підтверджується копією банківської виписки, таким чином заборгованість ПрАТ «АвтоКрАЗ» перед позивачем становить 19 757,50 грн.

Крім того, між сторонами підписано акт звірки розрахунків станом на 31.05.2020 року та скріплено печатками сторін, в якому відповідачем визнано факт існування заборгованості в розмірі 19 757,50 грн.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 20.08.2020 у справі №902/959/19, акт звіряння може бути доказом на підтвердження обставин, зокрема, наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо, однак за умови, що інформація, відображена в акті, підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб.

За таких обставин, враховуючи, що на виконання умов Договору позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 22 015,50 грн., в той час як відповідачем було сплачено за отриманий товар кошти у розмірі 2 258,00 грн., суд дійшов висновку, що заборгованість відповідача за Договором становить 19 757,50 грн.

Частина 1 статті 530 Цивільного кодексу України визначає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події

За змістом п. 3.5 Договору строк оплати покупцем поставленого товару здійснюється на протязі 14 банківських днів, починаючи з дати прийому товару.

Таким чином, враховуючи приписи ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України та п. 3.5 Договору, виконання грошового зобов`язання відповідача по оплаті поставленого товару відповідно до видаткових накладних на момент розгляду справи в суді настав.

Доказів сплати на дату розгляду справи відповідачем на користь позивача коштів за поставлений товар відповідно до наявних в матеріалах справи видаткових накладних у загальному розмірі 19 757,50 грн. матеріали справи не містять, вказані обставини відповідачем не були спростовані належними та допустимими доказами.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загально Господарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Отже, наявність та розмір заборгованості ПрАТ «АвтоКрАЗ» у розмірі 19 757,50 грн. підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не були спростовані, проте, оскільки, ФОП Коляда Г.О. заявила до стягнення суму заборгованість у розмірі 19 757,00 грн., а у суду відсутні підстави для виходу за межі позовних вимог, то судом задовольняється позов в цій частині у розмірі заявленим до стягнення позивачем, а саме у розмірі 19757,00 грн.

Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням ПрАТ «АвтоКрАЗ» грошових зобов`язань за договором купівлі-продажу №7-И від 11.01.2019 позивач стверджує про наявність правових підстав для стягнення з відповідача пені у розмірі 1 082,57 грн., 3% річних у розмірі 203,23 грн. та інфляційних втрат у розмірі 414,90 грн., нарахованих за період з 18.03.2020 по 23.07.2020.

За приписами статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Враховуючи положення норми ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України суд дійшов висновку, що відповідач є таким, що прострочив виконання зобов`язання щодо оплати поставленого товару.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню у розмірі 1 082,57 грн., нараховану за період з 18.03.2020 по 23.07.2020.

Судом встановлено, що відповідач обов`язку по сплаті грошових коштів у визначений строк не виконав, допустивши прострочення виконання зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом або договором відповідальності.

Пунктом 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Пунктом 5.3 Договору передбачено що у разі порушення строків оплати вартості прийнятого товару покупець сплачує продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент порушення, від суми заборгованості за кожен день прострочення..

Суд здійснивши перерахунок пені (з врахуванням визначеного позивачем суми та періоду нарахування пені), та керуючись приписами ч. 1 ст. 14 Господарського процесуального кодексу України, якими встановлено обов`язок суду розглядати спір не інакше як в межах заявлених вимог, прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача пені у загальному розмірі 1 082,57 грн.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.08.2021 у справі №910/13575/20, в якій зазначається, що умова договору ("з моменту виникнення заборгованості за весь строк прострочення платежів") не містить ні іншого строку, відмінного від встановленого частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України, наприклад, який є меншим або більшим шести місяців, ні вказівки на подію, що має неминуче настати, ні зазначенням "до дати фактичного виконання", тощо, тому таку умову неможливо визнати такою, що встановлює інший строк нарахування штрафних санкцій.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 203,23 грн. та інфляційні втрати у розмірі 414,90 грн., нараховані за порушення відповідачем грошових зобов`язань за договором купівлі-продажу №7-И від 11.01.2019 у період з 18.03.2020 по 23.07.2020.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат та 3% річних, викладений позивачем у позовній заяві, суд дійшов висновку про його обґрунтованість, у зв`язку з чим позовні вимоги ФОП Коляда Г.О. в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «АвтоКрАЗ» пені у розмірі 1 082,57 грн., інфляційних втрат у розмірі 414,90 грн. та 3% річних у розмірі 203,23 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог повністю та стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 19 757,00 грн., пені у розмірі 1 082,57 грн., 3% річних у розмірі 203,23 грн. та інфляційних втрат у розмірі 414,90 грн.

Щодо судових витрат, суд зазначає наступне.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись Кодексом України з процедур банкрутства, ст. 74, ст.ст. 76-79, ст. 86, ст. 123, ст. 129, ст.ст. 232-233, ст. 238, ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Коляди Галини Олексіївни задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «АвтоКраз» (39631, Полтавська обл., м. Кременчук, вулиця Київська, 62; ідентифікаційний код 05808735) на користь Фізичної особи-підприємця Коляди Галини Олексіївни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) заборгованість у розмірі 19 757 (дев`ятнадцять тисяч сімсот п`ятдесят сім) грн. 00 коп., пеню у розмірі 1 082 (одна тисяча вісімдесят дві) грн. 57 коп., 3% річних у розмірі 203 (двісті три) грн. 23 коп., інфляційних втрат у розмірі 414 (чотириста чотирнадцять) грн. 90 коп. та судовий збір у розмірі 4 204 (чотири тисячі двісті чотири) грн. 00 коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п. 17.5 ч. 1 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя А.В. Яковенко