РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.01.2023Справа № 910/11188/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Кирилюк Т.Ю., за участі секретаря судового засідання Улахли О.М., розглянувши в порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Приватної фірми "Віта"

до Державного підприємства "Національна атомна Енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

про стягнення 1 343 820,00 грн

за участі представників:

від позивача - Боднарчук О.Б.;

від відповідача - Погосян С.Г.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватна фірма "Віта" звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Національна атомна Енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про стягнення 1 343 820,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором поставки товару №53-121-01-22-11230 від 09.06.2022.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.10.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/11188/22, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 29.11.2022.

На електронну адресу Господарського суду міста Києва 10.11.2022 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, яким заперечено позовні вимоги з огляду на прострочення позивачем поставки на один день, необхідністю розмежування порядку здійснення розрахунків за поставлений товар з урахуванням пунктів 3.2. та 3.3. договору, що наслідком спричинило неправомірне нарахування інфляційних втрат та 3 % річних.

До Господарського суду міста Києва 22.11.2022 від позивача надійшла відповідь на відзив якою спростовано викладені у відзиві заперечення відповідача, оскільки ціна поставленого товару має бути сплачена у повному обсязі сформованому в договорі та не підлягає розмежуванню. Також від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, у зв`язку із збільшенням періоду нарахування інфляційних втрат та 3 % річних.

На електронну адресу Господарського суду міста Києва 24.11.2022 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких не погоджується із доводами позивача щодо строку оплати частини вартості поставленого товару у розмірі суми ПДВ. Також відповідачем подано клопотання про відкладення розгляду справи до закінчення або до скасування воєнного стану.

За результатами підготовчого засідання 29.11.2022 суд, без виходу до нарадчої кімнати, постановив ухвалу про продовження підготовчого провадження строком на 30 днів та оголошення перерви у підготовчому засіданні до 17.01.2023.

Через відділ діловодства суду 29.11.2022 представником позивача подано заяву про долучення документів до матеріалів справи разом з поясненнями.

Через систему "Електронний суд" до Господарського суду міста Києва від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

За результатами підготовчого засідання 17.01.2023 суд, керуючись частиною п`ятою статті 46 Господарського процесуального кодексу України, залишив заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог без розгляду, відмовив у задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 24.01.2023.

У судовому засіданні 24.01.2023 оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Сторонами у справі 09 червня 2022 року було укладено договір поставки товару № 53-121-01-22-11230 відповідно до умов якого позивач зобов`язався поставити, а відповідач прийняти та сплатити стартовий комбікорм рибний типу РГМ-6М.

Пунктом 1.2. договору визначено строк поставки товару: червень 2022 року.

Відповідно до пункту 3.1. договору вартість товару, що поставляється за даним договором становить 1 119 850,00 грн. Крім того ПДВ 223 970,00 грн. Разом з ПДВ 1 343 820,00 грн.

Згідно з пунктом 3.2. договору оплата за поставлений товар здійснюється протягом 60 календарних днів з дати поставки повного обсягу товару, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок позивача.

Пунктом 3.3. договору визначено, що оплата відповідачем частини вартості товару у розмірі суми ПДВ здійснюється після реєстрації позивачем належним чином оформленої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Договір вважається укладеним з моменту підписання сторонами і діє один рік (пункт 12.1. договору).

Згідно пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до частини 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Реалізація суб`єктами господарювання товарів негосподарюючим суб`єктам здійснюється за правилами про договори купівлі-продажу. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (частина 6 статті 265 Господарського кодексу України).

Частинами 1 та 2 статті 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до частини першої статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до норм частини 1 статті 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Згідно з частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як встановлено судом, позивачем, на виконання умов договору, було поставлено відповідачу стартовий комбікорм рибний типу РГМ-6М , що підтверджується видатковою накладною, підписаною сторонами № 549 від 01 липня 2022 року на суму 1 343 820,00 грн.

Судом встановлено, що строк оплати за договором поставки товару № 53-121-01-22-11230 є таким, що настав.

Позивач стверджує, що відповідач не виконав умов договору та не оплатив поставлений товар, у результаті чого на момент звернення до суду існує прострочена заборгованість у розмірі 1 343 820,00 грн.

Матеріали справи не містять доказів оплати відповідачем вказаної суми заборгованості.

Відповідач проти позову заперечує, та зазначає, що позивачем порушено умови пункту 1.2. договору та прострочено поставку товару на один день.

Пунктом 2.4. договору визначено, що у разі виявлення невідповідностей товару стандартам, нормам, відповідач має право відмовитись від товару, якщо невідповідності не будуть усунені в строк, який дозволить здійснити його поставку в строк, визначений договором.

З наявної у матеріалах справи видаткової накладної, підписаної сторонами, вбачається, що відповідач прийняв товар у позивача без жодних зауважень та заперечень.

Таким чином, суд не приймає до уваги твердження відповідача стосовно того, що порушення позивачем строку поставки на один день є підставою для не здійснення оплати за поставлений та прийнятий товар.

Також у відзиві відповідач стверджує, що пунктами 3.2. та 3.3. договору розмежовано порядок здійснення розрахунків за поставлений товар, а з огляду на те що строк виконання зобов`язання щодо здійснення оплати товару в розмірі суми ПДВ не встановлений, позивачем неправомірно здійснено розрахунок інфляційних втрат та 3 % річних на суму вартості ПДВ.

Суд зазначає, що зі змісту пунктів 3.2. та 3.3. договору вбачається, що відповідач мав здійснити розрахунок за продукцію протягом 60 календарних днів з моменту поставки продукції, при цьому, оплата частини вартості продукції у розмірі суми ПДВ здійснюється після реєстрації відповідної податкової накладної. В той же час, сторонами підтверджено, що податкова накладна була зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних в межах строку оплати за поставлений товар, а також враховуючи виставлений позивачем рахунок на оплату № 561 від 30.06.2022 на суму 1 343 820,00 грн, суд вважає безпідставними твердження відповідача стосовно необхідності розмежування порядку здійснення розрахунків, а строк оплати частин вартості товару в розмірі суми ПДВ таким, що настав.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 1 343 820,00 грн є правомірною і підлягає задоволенню повністю.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 25 532,58 грн інфляційних втрат та 5 080,74 грн 3 % річних.

Частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За приписом частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Дії відповідача є порушенням умов договору, що є підставою для захисту майнових прав та інтересів позивача, відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України.

Здійснюючи перевірку наданого позивачем розрахунку заявленої до стягнення суми інфляційних втрат у розмірі 25 532,58 грн судом встановлено його правильність та відповідність вимогам умов договору та чинного законодавства.

Судом перевірено розрахунки 3% річних позивача та встановлено, що при здійснення розрахунку позивачем не враховано приписи частини першої статті 253 Цивільного кодексу України, якою визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Так, у відповідності до пункту 3.2. договору від 09.06.2022 № 53-121-01-22-11230 оплата за поставлений товар здійснюється протягом 60 календарних днів за дати поставки повного обсягу товару.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи відповідач прийняв товар 01.07.2022 відповідно до наявної в матеріалах справи видаткової накладної № 549 від 01.07.2022 на суму 1 343 820,00 грн.

Отже товар мав бути оплачений відповідачем 30.08.2022, оскільки останній день строку оплати припадав на 30.08.2022, а відтак прострочення виконання грошового зобов`язання почалося з 31.08.2022.

Здійснивши власний розрахунок, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 4 970,29 грн.

З огляду на вищенаведене та доведення факту несвоєчасності виконання грошового зобов`язання за договором поставки № 53-121-01-22-11230 від 09.06.2022, вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційний втрат підлягають задоволенню за розрахунком позивача у розмірі 25 532,58 грн, 3 % річних, нарахованих за загальний період прострочення з 31.08.2022 по 14.10.2022, підлягають задоволенню частково за розрахунком суду у розмірі 4 970,29 грн.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з Державного підприємства "Національна атомна Енергогенеруюча компанія "Енергоатом" витрат на професійну правничу допомогу згідно договору про надання правової допомоги від 15 червня 2020 року в загальному розмірі 13 584,00 грн.

У відповідності до частини першої статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною третьою статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Позивач та адвокат Шубенок Олег Миколайович 15 червня 2020 року уклали договір про надання правової (правничої) допомоги №8/154, за яким адвокат надає позивачу послуги з правничої допомоги щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги.

Відповідно до пункту 3.1. договору гонорар адвоката, в тому числі порядок обчислення гонорару за окремі послуги та етапи їх виконання, визначається окремою угодою та сплачується позивачем в порядку, строки та у формі визначеними такою угодою.

Згідно з пунктом 2 угоди про гонорар адвоката № 10 від 12.10.2022 розмір гонорару складає суму визначену сторонами в актах виконаних робіт.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, позивачем надано копію акту виконаних робіт (наданих послуг) № 1 від 14.10.2022 на суму 6 834,00 грн, копію акту виконаних робіт № 2 від 14.11.2022 на суму 4 250,00 грн, копію акту виконаних робіт (наданих послуг) № 3 від 28.11.2022 на суму 2 500,00 грн та оригінали видаткових касових ордерів від 17.10.2022 на суму 6 834,00 грн, від 15.11.2022 на суму 4 250,00 грн та від 28.11.2022 на суму 2 500,00 грн.

Відповідно до частини шостої статті 126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідачем викладено заперечення щодо розміру витрат на правову допомогу адвоката позивача, зокрема, з огляду на незначну складність справи і на те, що підготовка до її розгляду не потребує аналізу великої кількості доказів, законодавства, значних затрат часу та зусиль, а також у зв`язку тим, що адвокатом Шубенком Олегом Миколайовичем вже надавалась правова допомога Приватній фірмі "Віта" по аналогічній справі, у зв`язку з чим заявлений позивачем розмір витрат на правову допомогу є неспівмірним, необґрунтованим та непропорційним до предмета спору.

З урахуванням вказаних заперечень відповідача, з огляду на спірні правовідносини сторін, беручи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, ціну позову, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду позивачем документів, їх значення для вирішення спору, приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, суд зазначає, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката є неспівмірним зі складністю справи, ціною позову, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідає критерію розумності та їх стягнення у повному обсязі становить надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу таких витрат.

Крім того, суд зазначає, що позивач, 29.11.2022 разом з поясненнями подав до суду акт виконаних робіт (наданих послуг) № 3 від 28 листопада 2022 року на суму 2 500,00 грн, проте доказів направлення вказаного доказу відповідачу не надав.

Відповідно до частини дев`ятої статті 80 Господарського процесуального кодексу України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

З огляду на вищевикладені обставини, суд не приймає до розгляду вказаний акт виконаних робіт, оскільки ненадсилання його відповідачу фактично унеможливило останнього надати пояснення чи заперечення щодо збільшення розміру витрат на правничу допомогу на вказану суму.

За наведених обставин суд дійшов висновку про зменшення заявлених до стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу до 6 833,45 грн.

Згідно з частиною 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, статтею 123, статтею 129, статтями 232-233, статтями 237-238, статтею 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна Енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3, ідентифікаційний код 24584661) на користь Приватної фірми "Віта" (08730, Київська обл., Обухівський р-н, село Степок, вул. Корольова, будинок 7, ідентифікаційний код 20575062) заборгованість у розмірі 1 343 820 (один мільйон триста сорок три тисячі вісімсот двадцять) грн 00 коп., інфляційні втрати у розмірі 25 532 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот тридцять дві) грн 58 коп., 3% річних у розмірі 4 970 (чотири тисячі дев`ятсот сімдесят) грн 29 коп., витрати на правову допомогу у розмірі 6 833 (шість тисяч вісімсот тридцять три) грн 45 коп. та судовий збір у розмірі 20 614 (двадцять тисяч шістсот чотирнадцять) грн 84 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 31.01.2023

Суддя Т.Ю.Кирилюк