УХВАЛА

м. Київ

17.01.2023Справа № 910/7943/22
Господарський суд міста Києва у складі судді Полякової К.В., за участі секретаря судового засідання Саруханян Д.С., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "АБЗ-1" про відстрочення виконання рішення суду у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Термінал-МК"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АБЗ-1"

про стягнення 1674336,32 грн.

за участі представників:

від заявника (відповідача): не з`явився,

від позивача: Линдюк С.С., адвокат,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Термінал-МК" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "АБЗ-1" про стягнення за договором поставки нафтопродуктів від 11.01.2021 № 36-11/01/21 основного боргу в розмірі 1208937,37 грн., пені в розмірі 227590,57 грн., трьох процентів річних у розмірі 24598,24 грн. та інфляційних втрат у розмірі 213210,14 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.12.2022 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Термінал-МК" задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "АБЗ-1" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Термінал-МК" основний борг у розмірі 1208937,37 грн., пеню в розмірі 227590,57 грн., три проценти річних у розмірі 24598,24 грн., інфляційні втрати в розмірі 213210,14 грн., 25115,07 грн. витрат зі сплати судового збору, 25115,07 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

10.01.2023 через відділ діловодства та документообігу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "АБЗ-1" надійшла заява про відстрочення виконання рішення суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.01.2023 прийнято до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "АБЗ-1" про відстрочення виконання рішення суду у справі № 910/7943/22 та призначено судове засідання.

17.01.2023 на електронну пошту суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Термінал-МК" надійшла заява про проведення судового засідання без участі представника позивача. Також позивач просив у задоволенні заяви про відстрочення виконання рішення суду відмовити.

У судовому засіданні 17.01.2023 представник відповідача (заявника) просив подану заяву задовольнити.

На обґрунтування заяви про відстрочення виконання рішення суду відповідач вказав, що неможливість виконання відповідачем своїх зобов`язань зумовлена обставинами, які від відповідача не залежать. Так, з 24.02.2022 на території України введено воєнний стан, що в свою чергу спричинило падіння ВВП України на 30 %. Наразі, фінансовий стан відповідача значно погіршився, що підтверджується довідками про обороти по рахункам та балансом (звітом про фінансовий стан) станом на 30.09.2022 року. Крім того, перед відповідачем наявна значна дебіторська заборгованість третіх осіб на суму, не менше 9550392,15 грн., щодо стягнення якої наявні судові рішення та відкриті виконавчі провадження.

Відповідно до частини 1 статті 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Згідно з частиною 3 статті 331 ГПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Частиною 4 статті 331 ГПК України встановлено, що вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Питання про відстрочення виконання рішення суду господарські суди мають вирішувати із дотриманням балансу інтересів сторін. Необхідною умовою задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати доводи та заперечення як позивача, так і відповідача, а також дотримуватися розумного строку відстрочення.

Положення статей 42, 44 ГК України визначають, що підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, одним з принципів якої є комерційний розрахунок та власний комерційний ризик.

Суд зауважує, що недодержання своїх обов`язків контрагентами боржника та наявність дебіторської заборгованості не відносяться до підстав для надання відстрочення боржнику виконання рішення суду.

Одночасно судом ураховані посилання відповідача на те, що внаслідок введення воєнного стану з 24.02.2022 погіршився загальний економічний стан країни та фінансовий стан відповідача, що підтверджується звітом про фінансовий стан станом на 30.09.2022 року.

Так, листом Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 засвідчено, що військова агресія Російської Федерації проти України є форс-мажорними обставинами.

У той же час, Верховний Суд у постанові від 19.08.2022 у справі № 908/2287/17 зазначив, що сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами.

Разом із цим, відповідачем жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що неможливість виконання відповідачем рішення Господарського суду міста Києва від 08.12.2022 у справі № 910/7943/22 зумовлена введенням воєнного стану та спричиненими цим економічними наслідками.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 06.10.2011 у справі "Агрокомплекс проти України" зазначив, що існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов`язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підгрунтя для "законного сподівання" на виплату такої заборгованості і становить "майно" цієї особи у зазначеній статті 1 Першого протоколу.

Таким чином, постановлення на користь позивача в даній справі судового рішення про стягнення з відповідача грошових коштів у незалежності від правової природи цих коштів, становить "майно" позивача, на отримання якого позивач має легітимні сподівання.

При цьому, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а отже, сама можливість надання відстрочки/розстрочки виконання судового акта повинна носити виключний характер.

Отже, наведені відповідачем підстави для відстрочення виконання судового рішення не є тими виключними обставинами, які давали би підстави для відстрочення виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку в задоволенні заяви відповідача про відстрочення виконання рішення суду від 08.12.2022 у справі № 910/7943/22 відмовити.

Керуючись статтями 234, 235, 331 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "АБЗ-1" про відстрочення виконання рішення суду від 08.12.2022 у справі № 910/7943/22 відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена в порядку та строк, встановлені статтями 254-257 ГПК України.

Дата підписання: 23.01.2023 року.

Суддя К.В. Полякова