ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2023 Справа № 914/1610/22

місто Львів

За позовом: Чернівецької районної державної адміністрації Чернівецької області, м. Чернівці

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс Ойл Сервіс», м. Львів

про стягнення 59725,3 грн

Суддя Олена ЩИГЕЛЬСЬКА

Секретар с/з Маркіян-Павло ЛАБАЗ

Представники сторін

від позивача: не з`явився,

від відповідача: не з`явився.

ІСТОРІЯ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

Чернівецька районна військова (державна) адміністрація Чернівецької області звернулася до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс Ойл Сервіс» про зобов`язання замінити скреч-картки в загальному обсязі 3000 л. дизельного палива на діючі зі строком дії не менше 1 року та стягнення 3745,3 грн пені.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.07.2022 позовну заяву передано на розгляд судді Щигельській О.І.

Ухвалою суду від 25.07.2022 позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк 10 (десять) днів з дня вручення ухвали на усунення недоліків позовної заяви.

15.08.2022 в системі документообігу суду за вх.№17119/22 зареєстровано заяву позивача про усунення недоліків до якої долучено позовну заяву в новій редакції.

Ухвалою суду від 16.08.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Рух справи відображено у відповідних ухвалах суду.

Заявою (вх.№3236/22 від 07.10.22р.) позивачем змінено предмет спору по справі шляхом заміни однієї позовної вимоги на іншу, а саме замість зобов`язання відповідача здійснити заміну належних скретч-карток (300 л) предметом спору визначено стягнення з відповідача заборгованості за договором про закупівлю товару від 17.07.2020р. №12 у розмірі 55980,00грн. Вимогу про стягнення 3745,30грн. пені залишено без змін.

Ухвалою суду від 12.12.2022 заяву про зміну предмета позову (вх.№3236/22 від 07.10.22р.) прийнято до розгляду, подальший розгляд справи ухвалено здійснювати з її врахуванням, закрито підготовче провадження у справі № 914/1610/22 та призначено справу до судового розгляду по суті на 16.01.2023.

Учасники справи явки повноважних представників в судове засідання 16.01.2023 не забезпечили, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання їх повідомлено належним чином.

Суд зазначає, що поштова кореспонденція (ухвали суду від 16.08.2022, від 19.09.2022, від 11.10.2022, від 07.11.2022, від 29.11.2022, від 12.12.2022) яка надсилалася на адресу місцезнаходження відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс Ойл Сервіс» повернулася на адресу суду.

Суд звертає увагу, що ухвали суду надсилались відповідачу за місцезнаходженням відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 79008, Львівська обл., місто Львів, вул. Староєврейська, будинок 7А повернуті на адресу суду з відмітками пошти «адресат відсутній за вказаною адресою» про що свідчать наявні в матеріалах справи поштові конверти з Довідками Ф.20.

Згідно з п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому відділенні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Відповідно до ч.ч. 3, 7 ст. 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення, інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" відомості про місцезнаходження юридичної особи містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Суд зазначає, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або фізичних осіб-учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу.

Примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції або повернуті органами зв`язку з позначками «адресат відсутній», «закінчення терміну зберігання» тощо з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій. Відсутність сторони за адресою чи незабезпечення одержання за такою адресою кореспонденції створює саме для учасника справи негативні наслідки, які він зобов`язаний передбачити та самостійно вжити заходи щодо їх ненастання.

Сам лише факт не отримання учасником провадження кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною не виконання ухвали суду, оскільки зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

З огляду на викладене, враховуючи термін зберігання поштової кореспонденції відділенням поштового зв`язку та її повернення до суду із відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою», суд дійшов висновку, що відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України ухвали суду вважаються врученими відповідачу в день проставлення у поштовому відділенні штампу із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Крім того, судом враховано, що у відповідності до частини другої статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

З огляду на викладене відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитися з ухвалою суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень, подати відзив на позовну заяву у встановлені ГПК України строки та забезпечити явку свого уповноваженого представника у судове засідання.

Згідно з ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до ч.4 ст.13 ГПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Судом встановлено, що зібраних в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення, у відповідності до ст.13 ГПК України, судом створювались учасникам справи необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, а їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Аргументи позивача

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що між Кіцманською районною державною адміністрацією Чернівецької області (правонаступником якої є Чернівецька районна державна адміністрація Чернівецької області) та Товариством з обмеженою відповідальності «Транс Ойл Сервіс» було укладено Договір про закупівлю товарів № 12 від 17.07.2020 року.

Однак відповідач порушив зобов`язання за Договором передавши Кіцманській РДА скретч-картки, які не відповідають умовам Договору та які неможливо реалізувати на АЗС.

Разом з тим, на виконання умов Договору, Кіцманською районною державною адміністрацією було здійснено оплату у повному обсязі в сумі 55 980,00 грн.

Враховуючи наведене позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором у розмірі 55980,00 грн та 3745,30 грн пені.

Аргументи відповідача

Відповідач заперечень та/або відзиву на позовну заяву не подав.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Між Кіцманською районною державною адміністрацією (правонаступником якої є Чернівецька районна державна адміністрація Чернівецької області, позивач по справі, покупець за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Транс Ойл Сервіс» (відповідач по справі, постачальник за договором) укладено Договір про закупівлю товарів №12 від 17.07.2020 року, за яким постачальник зобов`язався передати покупцю у власність товар, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити вказаний товар на умовах, що викладені у цьому Договорі (п. 1.1. Договору).

Відповідно до п. п. 1.2.-1.3. Договору найменування (номенклатура, асортимент) товару - згідно СPV за ДК 021:2015 код 09130000-9 - Нафта і дистиляти (дизельне паливо (скретч-картки). Кількість товару - 3000 літрів.

Постачальник здійснює поставку товару шляхом передачі покупцю скретч-карт, які дають право отримати товар в його мережі АЗС (п.1.3. Договору).

Відпуск товару з АЗС здійснюється за довірчими документами (скретч-картками) на отримання товару відповідно «Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами», затверджених постановою Кабінет Міністрів України від 20.12.1997 року № 1442. (п. 1.4. Договору)

17.07.2020 року сторони уклали Акт приймання-передачі талонів на пальне у відповідності до Договору про закупівлю товарів №12 від 17.07.2020 р., яким постачальник передав у власність, а покупець прийняв талони на пальне у кількості 240 (двісті сорок ) шт.: ДП: 180шт. - 10 л., 60 шт.-20 л.

Відповідно до розділу 3 Договору ціна за одиницю товару та загальна ціна на товар, який поставляється за цим Договором, встановлюється в національній валюті України гривні і включає всі витрати, збори та податки постачальника, у тому числі ПДВ. Постачальник гарантує незмінність ціни на поставлений товар з моменту поставки його за місцем призначення до моменту використання покупцем поставлених талонів/скреч-карт/паливних смарт-карт (номінали 10,20 літрів). Ціна договору становить 55 980,00 грн, у т.ч. ПДВ 9330,00 грн.

Відповідно до п. 4.1. оплата за цим договором здійснюється в національній валюті України в безготівковій формі шляхом перерахування покупцем грошових коштів на поточний рахунок постачальника згідно наданого рахунку та видаткової накладної.

Розрахунки за товар здійснюються в безготівковому порядку, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника після отримання товару на підставі видаткових накладних протягом 10 (десяти) робочих днів (п. 4.2. Договору).

24.07.2020 року Кіцманською РДА було здійснено платіж на користь ТзОВ «Транс Ойл Сервіс» в розмірі 55 980,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №5, призначення платежу «за дизельне паливо; зг. накл. №250 від 17.07.2020р., зг. дог. №12 від 17.07.2020р.; в т.ч. ПДВ 9330,00 грн.».

Позивач вказує, що отримати пальне на АЗС, згідно наявних скретч-карток є не можливим, оскільки АЗС відмовляють здійснювати відпуск пального за переданими постачальником скретч-картами, так як не здійснюють співпрацю з даним постачальником. Зокрема в липні 2021 року позивач намагався заправити службовий автомобіль з використанням придбаних скретч-карток, але оператор АЗС «Stels» заявив в усній формі щодо неможливого відпуску та отримання дизельного палива згідно скретч-карток, обгрунтовуючи тим, що не співпрацюють з ТОВ «Транс Ойл Сервіс».

Відповідно до п. п. 2.2. 2.3. Договору постачальник гарантує, що товар належить йому на праві власності, не перебуває під забороною відчуження, арештом, не є предметом застави та іншим засобом забезпечення виконання зобов`язань перед будь-якими фізичними або юридичними особами, а також не є предметом будь-якого іншого обтяження чи обмеження, передбаченого чинним законодавством. Термін дії скретч-карт на дизельне паливо - не менше двох років з моменту їх отримання покупцем. У разі необхідності (обмін скретч-карт старого зразку на скретч-карти нового зразку тощо) постачальник повинен протягом 3 робочих днів письмово повідомити про це покупця. Протягом семи робочих днів з дня письмового повідомлення постачальник забезпечує безкоштовний обмін скретч-карт рівнозначного номіналу без врахування коливання ціни, як протягом дії Договору так і впродовж терміну дії скретч-карт.

У зв`язку з наведеним позивач неодноразово звертався до відповідача з листами-претензіями щодо заміни скретч-карток та з проханням надати інформацію про перелік і місця знаходження АЗС на території Чернівецької області з якими співпрацює.

Матеріали справи містять копії листів від 05.10.2021 року № 01-33/16-1286, від 12.10.2021 року № 01-33/23-1319, від 12.10.2021 року № 01-33/23-1320, від 26.03.2022 № 01-33/17-460, від 26.03.2022 № 01-33/17-459, від 26.03.2022 № 01-33/17- 461 та копії фіскальних чеків на підтвердження надсилання вказаних листів на адресу відповідача.

Відповіді на вказані листи до матеріалів справи не долучено.

Позивач стверджує, що відповідач не відреагував на такі звернення, проігнорував їх, зокрема, не здійснив заміну скретч-карток та не надав відповідь на запитувану інформацію.

Умовами договору встановлено, що за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного стороною зобов`язання за кожний день прострочення (п. 7.2.).

Відповідно до п. 10.1. договір набирає чинності з дати його укладення (підписання) сторонами та діє до « 31» грудня 2020 року, а в частині виконання зобов`язань за цим Договором - до моменту повного та належного виконання сторонами усіх своїх зобов`язань за цим Договором.

Наведене вище зумовило звернення Чернівецької районної державної адміністрації Чернівецької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс Ойл Сервіс» про стягнення 59725,3 грн, з яких 55 980,00 грн попередньої оплати за договором та 3745,30 грн пені.

ОЦІНКА СУДУ

Згідно ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст.11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобов`язань, є зокрема договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За своєю правовою природою укладений сторонами Договір №12 про закупівлю товарів від 17.07.2020 року є договором купівлі-продажу.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Статтею 193 ГК України передбачено, що господарські зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів і договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог , що у певних умовах звичайно ставляться; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно із ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 691 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Матеріалами справи підтверджено, що Кіцманською РДА було здійснено платіж на користь ТзОВ «Транс Ойл Сервіс» в розмірі 55 980,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №5 від 24.07.2020, призначення платежу «за дизельне паливо; зг. накл. №250 від 17.07.2020р., зг. дог. №12 від 17.07.2020р.; в т.ч. ПДВ 9330,00 грн.».

Відповідно до ч.1 ст.692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно ч.1 ст.693 ЦК України у випадку, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Варто зазначити, що талони/скреч-картки/паливні картки видаються як підтвердження права покупця на отримання фіксованої кількості товару певного найменування і марки, позначених на них, а товаром фактично є нафтопродукт дизельне паливо.

З врахуванням наведеного суд зазначає, що передача покупцю талонів на пальне не свідчить про передання відповідачем позивачу товару за Договором, а лише підтверджує факт передачі паливних карток чи талонів, які надавали право позивачу на отримання відповідної кількості товару (палива) в майбутньому.

Вказане підтверджується і умовами Договору, якими встановлено, що постачальник здійснює поставку товару шляхом передачі покупцю скретч-карт, які дають право отримати товар в його мережі АЗС (п.1.3. Договору). Відпуск товару з АЗС здійснюється за довірчими документами (скретч-картками) на отримання товару відповідно «Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами», затверджених постановою Кабінет Міністрів України від 20.12.1997 року № 1442. (п. 1.4. Договору).

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, відповідач передав паливні картки у кількості 240 шт., дизельне пальне 180 шт. 10 л та 60 шт. 20 л., на загальну суму 55 980,00 грн.

Отримання позивачем паливних карток на отримання товару за Договором підтверджується Актом приймання-передачі паливних талонів на пальне від 17.07.2020 року, який підписано повноважними представниками та завірено відтисками печаток юридичних осіб Сторін Договору.

Як вбачається з матеріалів справи відпуск палива на підставі паливних карток переданих відповідачем не було забезпечено, матеріали справи містять копії талонів на пальне в кількості 240 шт.

Суд зазначає, що Договором між сторонами не визначалося додаткових умов чи дій позивача для отримання палива на АЗС при пред`явленні карток. Відсутність співпраці між відповідачем і АЗС не можуть вважатись об`єктивними обставинами неможливості виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань, оплачених позивачем у повному обсязі.

Суд звертає увагу, що позивач неодноразово звертався до відповідача з Листами щодо заміни скретч-карток та з проханням надати інформацію про перелік і місця знаходження АЗС на території Чернівецької області з якими співпрацює. Однак відповіді на вказані листи чи заміни скретч-карток позивачем не отримано.

Відповідно до ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Згідно із приписами статті 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 Цивільний кодекс України).

Кожна сторона договору має добросовісно користуватися наданими їй правами, не допускати зловживання правом, його використання на шкоду іншим особам (ст. 13 Цивільного кодексу України).

Із суті правовідносин, що виникли між сторонами, та виходячи з обставин справи, зокрема, здійснення позивачем оплати товару у повному розмірі, суд зазначає, що фактично позивачем придбано товар пальне на умовах передоплати, тому до правовідносин застосовуються положення ст. 693 Цивільного кодексу України.

Приписами ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України встановлено, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд також звертає увагу, що відповідно до ст. 669 Цивільного кодексу України визначено, що кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 670 Цивільного кодексу України, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

З огляду на те, що на момент ухвалення рішення, матеріали справи не містять доказів виконання відповідачем умов договору про закупівлю товару №12 від 17.07.2020 року, а саме відпуску товару на підставі талонів/карток на суму здійсненої позивачем оплати, а також не містять доказів заміни талонів на пальне чи повернення позивачу сплачених коштів за неотриманий товар, то суд приходить до висновку, що наявні підстави для стягнення суми попередньо сплачених коштів в сумі 55 980,00 грн.

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

Водночас, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності (ч.2 ст.218 ГК України).

Згідно із ст. 617 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Доказів наявності обставин зазначених у ст. 617 ЦК України, які є підставами звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання відповідачем не подано, і такі підстави судом не встановлено.

Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України та ст. 230 ГК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Статтею 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пунктом 7.2. Договору встановлено, що за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного стороною зобов`язання за кожний день прострочення.

Згідно з ст.ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

З врахуванням цих положень позивачем нараховано та заявлено до стягнення пеню в сумі 3745,30 грн.

Перевіривши підстави, строки та правильність нарахування пені суд, провівши відповідний перерахунок з врахуванням настання моменту прострочення боржника та встановлених законом обмежень, дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача пені є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Статтею 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

У відповідності з п.4 ч.3 ст.129 Конституції України та ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Відповідно до ст.77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.79 ГПК України). Стандарт доказування вірогідності доказів, який на відміну від достатності доказів, підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. На суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були. Вказаної позиції дотримується Верховний Суд, зокрема у постанові від 21 серпня 2020 року у справі № 904/2357/20.

У відповідності до ч.ч. 1,2 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи те, що позивачем подано достатньо об`єктивних, допустимих та переконливих доказів в підтвердження своїх позовних вимог, які відповідачем не спростовані, виконавши вимоги процесуального права, всебічно і повно перевіривши обставини справи в їх сукупності, дослідивши представлені докази, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Чернівецької районної державної адміністрації Чернівецької області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс Ойл Сервіс» про стягнення 59725,3 грн, з яких 55980,00 грн попередньої оплати за договором та 3745,30 грн пені підлягають задоволенню в повному обсязі.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Відповідно до ч.1 ч.3 ст.123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд зазначає, що при поданні позовної заяви позивачем було заявлено дві позовні вимоги (1 немайного та 1 майнового характеру), відтак позивачем сплачено 4962,00 грн судового збору (2531,25 грн відповідно до платіжного доручення №3 від 14.07.2022 року та 2430,75 грн відповідно до платіжного доручення №5 від 11.08.2022 року.)

Однак в подальшому позивачем було подано заяву про зміну предмету позову, яка була прийнята судом. Зокрема позивачем змінено предмет спору по справі шляхом заміни однієї позовної вимоги на іншу, а саме немайнової (зобов`язання відповідача здійснити заміну належних скретч-карток ) на майнову (стягнення з відповідача заборгованості за договором у розмірі 55980,00 грн) Вимогу про стягнення 3745,30 грн. пені залишено без змін. Враховуючи наведене сума судового збору за вимогу майнового характеру (стягнення заборгованості та пені) має складати 2481,00 грн.

Відтак витрати позивача по сплаті судового збору у розмірі 2481,00 грн покладаються на відповідача.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Суд роз`яснює, що у зв`язку з внесенням судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом позивач має право повернути частину сплаченого ним судового збору у справі №914/1610/22, подавши суду відповідне клопотання.

Керуючись ст. ст. 13, 74, 76, 77, 78, 86, 129, 233-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповіда льністю «Транс Ойл Сервіс» (79008, Львівська обл., місто Львів, вул. Староєврейська, будинок 7А; ідентифікаційний код 42647162) на користь Чернівецької районної державної адміністрації Чернівецької області (58002, Чернівецька обл., місто Чернівці, вул.Грушевського Михайла, будинок 1; ідентифікаційний код 44090800) 55980,00 грн попередньої оплати за договором, 3745,30 грн пені та 2481,00 грн судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили в порядку ст. 327 ГПК України.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 241 ГПК України, та може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 24.01.23р.

Суддя Щигельська О.І.