ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" січня 2023 р. м. Рівне Справа № 918/883/22

Господарський суд Рівненської області у складі судді О.Андрійчук, за участю секретаря судового засідання Ю.Філатової, розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Керівника Дубенської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Рівненської обласної військової адміністрації

до відповідача Рачинської Олени Анатоліївни,

третя особа, на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Державне підприємство "Дубенське лісове господарство",

третя особа, на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Демидівська селищна рада Дубенського району Рівненської області,

про розірвання договору довгострокового тимчасового користування лісами, повернення лісової ділянки та стягнення 19 488, 04 грн,

за участю представників:

від прокуратури: Д. Манжаюк, посв. № 063412 від 20.04.2021,

від позивача: І Любчик, дов. від 02.01.2023,

від відповідача: не з`явився,

від третьої особи - ДП "Дубенське лісове господарство": не з`явився,

від третьої особи - Демидівська селищна рада Дубенського району Рівненської області: не з`явився,

УСТАНОВИВ:

У жовтні 2022 року Керівник Дубенської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Рівненської обласної військової адміністрації (позивач) звернувся до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Рачинської Олени Анатоліївни (відповідач), у якому просить розірвати договір на право довгострокового тимчасового користування лісами від 04.05.2012, укладений між Рівненською обласною державною адміністрацією та Фізичною особою-підприємцем Рачинською Оленою Анатоліївною, зобов`язати Фізичну особу-підприємця Рачинську Олену Анатоліївну повернути Рівненській обласній військовій адміністрації (Рівненській обласній державній адміністрації) за актом приймання-передачі лісову ділянку загальною площею 0,9 га та стягнути плату за довгострокове тимчасове користування лісами в розмірі 19 488,04 грн.

Стислий виклад позиції прокуратури, позивача, заперечень відповідачки, пояснень третіх осіб.

Згідно із позовною заявою, 04.05.2012 між позивачем (адміністрація) та відповідачкою (тимчасовий лісокористувач) укладено договір на право довгострокового тимчасового користування лісами, за яким тимчасовий лісокористувач прийняв в строкове платне користування лісову ділянку для використання в культурно-оздоровчих, рекреаційних, виховних, спортивних цілях строком на 15 років загальною площею 0,9 га, що розташована на території Дублянського лісництва ДП «Млинівський лісгосп». Заразом відповідачка своїх

зобов`язань зі сплати рентної плати своєчасно не виконує, так само як і не здійснює використання лісової ділянки за цільовим призначенням, у зв`язку з чим прокурор просить суд стягнути розірвати договір на право довгострокового тимчасового користування лісами від 04.05.2012, зобов`язати відповідачку повернути Рівненській обласній військовій адміністрації (Рівненській обласній державній адміністрації) за актом приймання-передачі лісову ділянку та стягнути плату за довгострокове тимчасове користування лісами та інфляційні в розмірі 19 488,04 грн.

У матеріально-правове обґрунтування заявленими позовними вимогами прокуратура посилається на ст. 6, 7, 9, 10, 18, 20, 77, 105 ЛК України, ст. 16, 526, 598, 629,651 ЦК України, ст. 131-1 Конституції України, ст. 23, 24 Закону України «Про прокуратуру».

07.11.2022 від третьої особи ДП «Дубенське лісове господарство» надійшли письмові пояснення, згідно з якими від відповідачки кошти до місцевого бюджету за період з 01.01.2019 по 30.09.2022 не надходили, а тому є підстави для дострокового розірвання договору, повернення лісової ділянки та стягнення заборгованості.

16.12.2022 від відповідачки надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким остання зазначає про наявність підстав для залишення позову без розгляду, оскільки є обґрунтовані сумніви щодо дотримання прокурором вимог ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», а також про наявність підстав для закриття провадження з підстав порушення предметної юрисдикції, так

як відповідачка припинила підприємницьку діяльність. Окрім того зазначає, що зверталася до позивача із заявою про відмову від користування лісовою ділянкою, яка була прийнята останній, про що свідчить його відповідь. Отже, договір на право довгострокового тимчасового користування лісами є припиненим. Навіть якщо б позивач заперечував проти припинення позову, то сплила позовна давність на звернення до суду з відповідним позовом.

10.01.2023 від прокуратури надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої уповноваженим

органом - Рівненською ОДА, за наявності факту порушення інтересів держави, маючи відповідні повноваження для їх захисту, всупереч цим інтересам, своєчасних заходів щодо розірвання договору довгострокового тимчасового користування лісами, повернення лісової ділянки та стягнення заборгованості не вжито, що вказує про неналежність захисту інтересів держави в цьому випадку. Щодо юрисдикції вказаного спору з врахуванням припинення відповідачкою підприємницької діяльності, то господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України спорів, у яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем. Стосовно припинення дії договору, то, на думку прокурора, станом на момент подачі позовної заяви спірний договір не був розірваним. Розпорядження голови Рівненської ОВА про розірвання договору на право довгострокового тимчасового користування лісами, загальною площею 0,9 га, що розташована на території Дублянського лісництва ДП «Млинівський лісгосп», квартал 34, виділ 21, 23, 24, с. Товпижин від 04.05.2012, не приймалося. Вказана земельна ділянка за актом приймання-передачі від відповідачки у розпорядження орендодавця не передавалася. Зважаючи на викладене, прокуратура просить суд задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Процесуальні рішення, заяви і клопотання сторін, результат їх розгляду.

Ухвалою суду 01.11.2022 позовну заяву Керівника Дубенської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Рівненської обласної військової адміністрації прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 21.11.2022, в якості третіх осіб на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, ДП "Дубенське лісове господарство" та Демидівську селищну раду Дубенського району Рівненської області.

14.11.2022 від третьої особи - Демидівської селищної ради надійшло клопотання про розгляд

справи без участі її представника на наявними матеріалами справи.

Ухвалою суду від 21.11.2022 підготовче засідання відкладено на 21.12.2022.

Ухвалою суду від 21.12.2022 продовжено строк підготовчого провадження, підготовче засідання відкладено на 16.01.2023.

Ухвалою суду від 16.01.2023 підготовче провадження закрито, розгляд справи по суті призначено на 30.01.2023.

Інших заяв і клопотань від сторін не надходило.

У судовому засіданні 30.01.2023 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв`язку, оцінивши подані докази, суд

установив таке.

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Розпорядженням голови Рівненської обласної державної адміністрації від 25.04.2012 № 203 відповідачці надано лісову ділянку для використання в культурно-оздоровчих, рекреаційних,

виховних, спортивних цілях.

04.05.2012 між позивачем (адміністрація) та відповідачкою (тимчасовий лісокористувач) укладено договір на право довгострокового тимчасового користування лісами, за п. 1.1., 2.1. якого адміністрація виділяє, а тимчасовий лісокористувач приймає в строкове платне користування лісову ділянку для використання в культурно-оздоровчих, рекреаційних, виховних, спортивних цілях строком на 15 років загальною площею 0,9 га, що розташована на території Дублянського лісництва ДП «Млинівський лісгосп», квартал 34, виділи 21, 23, 24, с. Товпижин (на території колишньої Вербенської сільської ради, з жовтня 2017 року - Демидівської селищної ради Дубенського району Рівненської області).

Вказаний договір зареєстровано у Рівненському обласному управлінні лісового та мисливського господарства, про що в книзі реєстрації договорів на право тимчасового довгострокового користування лісами зроблено запис від 04.05.2012 № 16.

За п. 6.2. договору передача лісової ділянки адміністрацією та/або постійним лісокористувачем тимчасовому лісокористувачу здійснюється у 10-денний строк після реєстрації цього договору за актом прийом-передачі, який, у свою чергу, є невід`ємною частиною договору.

19.05.2012 між сторонами складено акт прийому-передачі земельної ділянки.

Лісова ділянка, яка передається в користування, немає недоліків, що можуть перешкоджати її ефективному використанню (п. 2.3. договору).

Відповідно до п. 4.1. договору тимчасовий лісокористувач за надане цим договором право користуватися сплачує щорічний збір, встановлений рішенням Рівненської обласної ради від

22.04.2011 № 266 про встановлення ставок збору за спеціальне використання лісових ресурсів місцевого значення, у сумі 6 340,00 грн за 1,00 га Вербській сільській раді.

За твердженням прокурора тимчасовий лісокористувач, всупереч визначеним у договорі обов`язкам, не сплачує плату за використання лісової ділянки.

Так, у листі Демидівської селищної ради Рівненської області від 20.09.2022 № 03-13/1919 зазначено, що плата за довгострокове тимчасове користування лісами від відповідачки не надходила, а у листі ГУ ДПС у Рівненській області від 20.09.2022 № 5261/5/17-00-24-04-06 вказано, що відповідачкою декларації з рентної плати за користування лісовими ресурсами не подавалися, плата не вносилася.

За розрахунком прокуратури, проведеним за період з 30.09.2019 по 30.09.2022, розмір заборгованості відповідачки з за спеціальне використання лісових ресурсів становить 17 118,00 грн.

Окрім того, прокуратурою за несвоєчасне внесення збору за спеціальне використання лісових ресурсів нарахованого та заявлено до стягнення 2 370,04 грн втрат від інфляції.

Також у п. 9.7. договору передбачено, що тимчасовий лісокористувач зобов`язаний: при використанні лісової ділянки дотримуватись вимог чинного лісового та природоохоронного законодавства; приступити до використання лісової ділянки в строки, визначені цим договором; дотримуватись встановленого чинним земельним законодавством режиму використання земель; вести роботи способами, які забезпечують збереження оздоровчих і захисних властивостей лісів, а також створюють сприятливі умови для охорони, захисту і відтворення типових та унікальних природних комплексів і об`єктів, рідкісних і таких, що перебувають під загрозою зникнення, видів тваринного і рослинного світу, сприяють формуванню екологічної мережі; своєчасно в строки, передбачені цим договором, вносити плату за використання лісових ресурсів; не порушувати прав інших лісокористувачів; проводити в період з 15 квітня по 15 жовтня протипожежні заходи, як то передбачено чинним законодавством; встановлювати перекриття незапланованих (самочинно створених третіми особами) заїздів на лісову ділянку; встановлювати щити з будь-якою інформацією (протипожежна агітація, агітація не засмічувати та берегти ліс, інформація про лісокористувача, інформація для відпочивальників тощо); забезпечити охорону лісової ділянки від самовільних вирубок та пожеж: забезпечити проведення прибирання лісової ділянки від сміття та встановлення контейнерів для сміття; провести інші заходи, передбачені чинним законодавством, для використання лісової ділянки з метою, обумовленою чинним договором.

Як стверджує прокурор, лісова ділянка з часу укладення договору не використовувалася тимчасовим користувачем за цільовим призначенням для культурно-оздоровчих цілей.

21.09.2022 ДП «Дубенський лісгосп» складено акт огляду лісової ділянки, згідно з яким під час огляду установлено, що тимчасові та капітальні спору відсутні. Візуально ділянка не оглянута, заросла чагарниками, поодиноко наявне хаотичне розташування опалого гілля. На ділянці знаходиться провал невеликих розмірів, що має в горизонтальному перетині форму, близьку до кола. Походження провалу встановити неможливо. Ознаки ведення господарської

діяльності відсутні. За результатами огляду ділянки можна дійти висновку, що ділянка довгий період часу взагалі не використовувалася, заходи по догляду та використанню не здійснювалися. Отже, всупереч вимогам договору відповідачка не виконує належним чином покладені на неї обов`язки. З початку дії договору довгострокового тимчасового користування лісами та станом на момент подачі позовної заяви, тимчасовий лісокористувач не приступив до використання наданої йому лісової ділянки, не вживає заходів щодо забезпечення охорони лісової ділянки, захисту та посилення корисних властивостей, не контролює дотримання режиму використання землі, не вживає заходів з метою дотримання правил протипожежної та екологічної безпеки, недопущення її засмічення, підтримання належного санітарного стану, що є порушенням умов укладеного договору.

Пунктом 9.4. договору обумовлено, що адміністрація та постійний лісокористувач мають право ставити питання про розірвання договору у разі використання тимчасовим лісокористувачем лісової ділянки не за цільовим призначенням або у разі порушення ним лісового та /або природоохоронного законодавства.

Відповідно до п. 10.2. договору, його дія припиняється у разі, зокрема порушення правил і норм, умов спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів; використання лісової ділянки не за цільовим призначенням тощо. Дія цього договору припиняться шляхом його розірвання за рішенням суду, який набрав законної сили згідно з нормами процесуального законодавства.

За п. 7.1. договору після припинення дії цього договору тимчасовий лісокористувач повертає постійному користувачу лісову ділянку у стані не гіршому порівняно з тим, у якому він її одержав у тимчасове довгострокове лісокористування. Така передача оформляється сторонами актом прийому-передачі.

Відтак, на думку прокурора, договір довгострокового тимчасового користування лісами повинен бути розірваний за рішенням суду, а лісова ділянка - повернута позивачу.

Окрім того, за п. 10.2. договору, його дія припиняється у разі, зокрема добровільної відмови тимчасового лісокористувача від використання лісової ділянки з письмовим повідомленням про це адміністрацію за три календарні місяці.

Як установлено судом із фактичних обставин справи, 22.03.2016 відповідачка підготувала лист, адресований позивачу, в якому на підставі п. 10. договору просила з 22.03.2016 припинити дію договору (доказів вручення чи направлення вказаного листа в матеріалах справи нема).

Листом від 27.04.2016 № 03-1690 Рівненське обласне управління лісового та мисливського господарства повідомило, що розглянувши доручення позивача від 28.03.2016 та звернення відповідачки від 22.03.2016, управління підготує проєкт розпорядження щодо розірвання договору на право дострокового тимчасового користування лісами.

У матеріалах справи відсутні докази підготовки відповідного розпорядження позивача, так само як і інформація про порушення відповідачкою умов договору станом на дату подання відмови від нього.

З урахуванням викладеного судом установлено, що між сторонами виникли спірні правовідносинами, пов`язані із користування лісами, регулювання яких здійснюється ЛК України, ЗК України, ЦК України та ГК України.

Щодо підсудності спору.

Припинення підприємницької діяльності позивача до звернення з позовом до суду не є перешкодою для розгляду справи в порядку господарського судочинства, оскільки спірні правовідносини у цій справі виникли саме щодо виконання договору, укладеного між суб`єктами господарської діяльності. Тобто стороною правочину виступала фізична особа - підприємець і припинення надалі підприємницької діяльності не змінює правовий статус особи у зобов`язанні (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 760/13915/18). Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 910/8729/18 тощо.

Щодо представництва прокурором інтересів держави суді.

Листом від 22.09.2022 № 51- 2415 вих-22 Дубенською окружною прокуратурою повідомлено Рівненську обласну державну адміністрацію про невиконання відповідачкою умов договору та наявності підстав для захисту інтересів держави.

У свою чергу, листом від 11.10.2022 № вих-8937/0/01-22/22 Рівненською обласною державною адміністрацією повідомлено, що заходів щодо стягнення заборгованості щодо стягнення заборгованості, розірвання договору довгострокового тимчасового користування лісами, повернення лісової ділянки не вживалося, а також зазначено, що адміністрація не заперечує щодо представництва прокурором в суді інтересів держави.

Підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді є належне обґрунтування, підтверджене достатніми доказами, зокрема повідомленням прокурора на адресу відповідного органу про звернення до суду від його імені, відповідними запитами, а також копіями документів, отриманих від органу, що свідчать про наявність підстав для такого представництва.

Суд, з урахуванням позиції, викладеної, зокрема в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18, установив, що прокурором дотримано вимоги ст. 53 ГПК України та ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", а тому наявні підстави для представництва інтересів держави прокуратурою в суді.

Норми права, що підлягають до застосування, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів, наведених сторонами.

За визначеннями, наведеними у ст. 1 ЛК України, ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави. Лісова ділянка - ділянка лісового фонду України з визначеними межами, виділена відповідно до цього Кодексу для ведення лісового господарства та використання лісових ресурсів без вилучення її у землекористувача або власника землі. Земельна лісова ділянка - земельна ділянка лісового фонду України з визначеними межами, яка надається або вилучається у землекористувача чи власника земельної ділянки для ведення лісового господарства або інших суспільних потреб відповідно до земельного законодавства.

Згідно зі ст. 8 ЛК України у державній власності перебувають усі ліси України, крім лісів, що перебувають у комунальній або приватній власності. Право державної власності на ліси набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій відповідно до закону.

У п. 6 ч. 1 ст. 31 ЛК України передбачено, що Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації у сфері лісових відносин у межах своїх повноважень на їх території приймають рішення про виділення в установленому порядку для довгострокового тимчасового користування лісами лісових ділянок, що перебувають у державній власності, на відповідній території, а також у межах міст обласного та республіканського (Автономної Республіки Крим) значення.

Право користування лісами здійснюється в порядку постійного та тимчасового користування

лісами (ч. 1 ст. 16 ЛК України).ї

Частинами 2, 3 ст. 17 ЛК України унормовано, що тимчасове користування лісами може бути: довгостроковим - терміном від одного до п`ятдесяти років і короткостроковим - терміном до одного року. Довгострокове тимчасове користування лісами - засноване на договорі строкове платне використання лісових ділянок, які виділяються для потреб мисливського господарства, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних, туристичних і освітньо-виховних цілей, проведення науково-дослідних робіт.

Відповідно до ч. 2 ст. 20 ЛК України тимчасові лісокористувачі на умовах довгострокового користування зобов`язані, зокрема: приступати до використання лісів у строки, встановлені договором; дотримуватися встановленого законодавством режиму використання земель; своєчасно вносити плату за використання лісових ресурсів тощо. Законом та договором можуть бути передбачені й інші права та обов`язки тимчасових лісокористувачів на умовах довгострокового користування.

За ст. 77 ЛК України спеціальне використання лісових ресурсів, крім розміщення пасік, є платним. Рентна плата за спеціальне використання лісових ресурсів встановлюється ПК України.

У підп. 14.1.217. п. 14.1. ст. 14 ПК України передбачено, що рентна плата - загальнодержавний податок, який справляється, зокрема за спеціальне використання лісових ресурсів.

Згідно з п. 256.1. ст. 256 ПК України платниками рентної плати за спеціальне використання лісових ресурсів є фізичні особи - підприємці, які здійснюють спеціальне використання лісових ресурсів на підставі спеціального дозволу (лісорубного квитка або лісового квитка) або відповідно до умов договору довгострокового тимчасового користування лісами.

Підпунктом 256.2.5. п. 256.2. ст. 256 ПК України врегульовано, що об`єктом оподаткування рентною платою за спеціальне використання лісових ресурсів є використання корисних властивостей лісів для культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних, туристичних і освітньо-виховних цілей та проведення науково-дослідних робіт.

Базовий податковий (звітний) період для рентної плати дорівнює календарному кварталу.

Платники рентної плати самостійно обчислюють суму податкових зобов`язань з рентної плати. Сума податкових зобов`язань з рентної плати, визначена у податковій декларації за податковий (звітний) період, сплачується платником до бюджету протягом 10 календарних днів після закінчення граничного строку подання такої податкової декларації. Рентна плата за спеціальне використання лісових ресурсів сплачується лісокористувачами щокварталу рівними частинами від суми рентної плати, зазначеної в спеціальних дозволах, виданих у відповідному календарному році, крім сум рентної плати, сплачених відповідно до підп. "а" і "б"підп. 256.11.6 п. 256.11 ст. 256 цього Кодексу (п. 257.1 ., 257.2., 257.5. ст. 257 ПК України).

Підпунктом 49.18.2. п. 49.18. ст. 48 ПК України передбачено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

У силу вимог ч. 1, 6, 7 ст. 193 ГК України, які кореспондуються зі ст. 525, 526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як стверджує прокуратура, відповідачка з 01.01.2019 та до звернення прокурором до суду із позовною заявою рентну плату за спеціальне використання лісових ресурсів не сплачувала (лист Демидівської селищної ради Рівненської області від 20.09.2022 № 03-13/1919). Заразом прокурором сума, заявлена до стягнення, обрахована за період з 30.09.2019 по 30.09.2022.

Однак, як установлено судом, відповідачка 22.03.2016 звернулася до відповідача із письмовою добровільною відмовою від лісової ділянки, яку відповідач достеменно отримав 28.03.2016 (про що свідчить лист від 27.04.2016 № 03-1690 Рівненського обласного управління лісового та мисливського господарства).

За ч. 1 ст.188 ГК України, ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Приписами ч. 2 ст. 22 ЛК України унормовано, що право тимчасового користування лісами припиняється у випадках, передбачених ст. 78 цього Кодексу для припинення права використання лісових ресурсів.

У свою чергу, за п. 1 ч. 1 ст. 78 ЛК України передбачено, що право використання лісових ресурсів припиняється в разі добровільної відмови від використання лісових ресурсів.

Отже, нормами ЛК України прямо передбачене право на добровільну відмову від використання лісових ресурсів.

Вказане право також знайшло своє відображення в п. 10.2. договору.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України унормовано, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`зковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У силу вимог ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Принцип свободи договірного регулювання правовідносин, утілений у чинному законодавстві, дозволяє сторонам договору на власний розсуд визначати свої взаємні права та обов`язки, у тому числі щодо односторонньої відмови від договору.

Сторони договору можуть передбачити, що сторони (сторона) мають право в будь-який час розірвати договір, незалежно від наявності чи відсутності порушень договору з боку другої сторони, а також незалежно від наявності чи відсутності будь-яких інших суб`єктивних або об`єктивних обставин.

Односторонню відмову від договору у випадках, коли вона допускається законом або договором, слід кваліфікувати як односторонній правочин.

Відповідачка надіслала орендодавцю повідомлення про відмову від договору на підставі п. 10.2. договору.

У разі односторонньої відмови від договору в повному обсязі, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є розірваним (ч. 3 ст. 651 ЦК України).

Щодо посилання прокурора на відсутність розпорядження позивача про розірвання договору на право довгострокового тимчасового користування лісами та акту прийому-передачі земельної лісової ділянки, то ні законодавство, ні умови укладеного сторонам договору не ставлять припинення договору на підставі односторонньої відмовити у залежність від наявності вказаних документів.

Більше того, позивач, будучи суб`єктом владних повноважень, виключно від волевиявлення якого залежало прийняття відповідного розпорядження (для організації власного обліку земельних лісових ділянок, які перебувають у користуванні, чи користування якими припинено, абощо), мав вирішити вказане питання у розумні строки (хоча цього не було зроблено впродовж шістьох років), а тому відсутність розпорядження про розірвання договору на право довгострокового тимчасового користування лісами не може бути покладено на відповідачку, оскільки остання жодним чином на ухвалення відповідного рішення позивача не впливала.

З огляду на викладене суд уважає за необхідне звернути увагу на практику ЄСПЛ, зокрема за якою Суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії», «Онер`їлдіз проти Туреччини», «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» і «Москаль проти Польщі»). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах «Лелас проти Хорватії» і «Тошкуце та інші проти Румунії») і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» та «Беєлер проти Італії»). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (рішення у справі «Лелас проти Хорватії»). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справах «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», «Ґаші проти Хорватії», «Трґо проти Хорватії»).

Судом установлено, що про відмову відповідачки від договору позивачу було точно відомо станом на 28.03.2016, відтак за умовами п. 10.2. договір вважається припиненим з 29.06.2016.

При цьому сума заборгованості, заявлена до стягнення, обрахована за період з 30.09.2019 по 30.09.2022.

Отже, оскільки відповідачка відмовилася від договору, то у позивача відсутнє суб`єктивне цивільне право, яке б підлягало захисту в судовому порядку.

Висновки суду за результатами вирішення спору.

За результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам учасників справи у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст. 75-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний)

розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом

справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).

У позовній заяві позивачем зазначено попередній розрахунок судових витрат, що складаються із судового збору в розмірі 7 443,00 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ураховуючи, що у задоволені позову відмовлено, відтак судовий збір у розмірі 7 443,00 грн

покладається на прокуратуру.

Керуючись ст. 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Керівника Дубенської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Рівненської обласної військової адміністрації до ОСОБА_1 про розірвання договору на право довгострокового тимчасового користування лісами від 04.05.2012, повернення за актом приймання-передачі лісової ділянки та стягнення 19 488,04 грн відмовити.

Позивач: Рівненська обласна військова адміністрація (Рівненська обласна державна адміністрація) (майдан Просвіти, 1, м. Рівне, 33028, ідентифікаційний код 13986712).

Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Інформацію по справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет за вебадресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повне судове рішення складене та підписане 30.01.2023.

Суддя О.Андрійчук