ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" січня 2023 р. м. Київ Справа № 911/2104/22

Суддя О.В. Конюх, при секретарі судового засідання Лівандовському О.О., розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз», м. Боярка Київської області,

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «АЕРОК», м. Обухів Київської області

про стягнення 2 617 143,12 грн.,

з участю представників:

від позивача: Волощук П.Ю., адвокат, довіреність №01Др-260-1222 від 21.12.2022;

від відповідача: не з`явились;

СУТЬ СПОРУ:

позивач Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз», м. Боярка Київської області (далі за текстом АТ «Київоблгаз»), 21.10.2022 звернувся до господарського суду Київської області з позовом від 19.10.2022 №1028 до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «АЕРОК», м. Обухів Київської області (далі за текстом ТОВ «АЕРОК»), в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за надання послуг з розподілу природного газу за типовим договором №09420YNC46GP016 від 01.01.2016 у розмірі 2 617 143,12 грн., з яких:

- 2 447 800,59 грн. основного боргу (за червень-вересень 2022),

- 153 406,68 грн. пені (п. 8.2 Договору),

- 9 204,40 грн. 3% річних (на дату розрахунку 11.10.2022),

- 6 731,45 грн. інфляційних втрат (за серпень 2022).

Позовні вимоги мотивовано тим, що 01.01.2016 між ПАТ «Київоблгаз» (оператор ГРМ) та ТОВ «АЕРОК» (споживач) було укладено типовий договір розподілу природного газу №09420YNC46GP016, шляхом підписання Заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим).

Відповідно до пункту 6.1. Типового договору оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

Щомісячна вартість послуги розподілу природного газу для відповідача на 2022 рік становить 611 950,15 грн.

На виконання вимог Типового договору, позивач надав відповідачу послуги розподілу природного газу у період з червня по вересень 2022 року включно на загальну суму 2 447 800,59 грн., що підтверджується Актами наданих послуг: №ОГЯ82019415 від 30.06.2022, №ОГЯ82023491 від 31.07.2022, №ОГЯ82027027 від 31.08.2022, №ОГЯ82030386 від 30.09.2022, які були надіслані на адресу відповідача.

Відповідач отримані послуги не оплатив, у зв`язку з чим за ним рахується заборгованість в розмірі 2 447 800,59 грн., яку позивач просить суд стягнути з відповідача у судовому порядку.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору розподілу природного газу №09420YNC46GP016 від 01.01.2016, позивач, крім основного боргу, нарахував та просить суд стягнути з відповідача передбачену договором пеню в розмірі 153 406,68 грн., 3% річних (на дату розрахунку 11.10.2022) в розмірі 9 204,40 грн. та інфляційні втрати (за серпень 2022) в розмірі 6 731,45 грн.

Крім того, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача витрати по оплаті судового збору.

Ухвалою господарського суду Київської області від 25.10.2022 відкрито провадження у справі №911/2104/22 в порядку загального позовного провадження в судовому засіданні із повідомленням сторін, підготовче судове засідання призначено на 21.11.2022. Цією ж ухвалою відповідача зобов`язано подати платіжні документи, що підтверджують оплату заборгованості за надані у червні-вересні 2022 року послуги з розподілу природного газу.

31.10.2022 від представника позивача до господарського суду Київської області надійшла заява від 26.10.2022 №1351 про приєднання доказів на виконання вимог ухвали господарського суду Київської області від 25.10.2022.

18.11.2022 на електронну пошту суду від представника відповідача надійшло клопотання від 18.11.2022 вих. №294 про відкладення розгляду справи.

Підготовче судове засідання, призначене на 21.11.2022 об 11:40 у справі №911/2104/22, не відбулося у зв`язку з відсутністю можливості здійснювати фіксування судового засідання технічними засобами. Ухвалою господарського суду Київської області від 22.11.2022 підготовче судове засідання призначено на 12.12.2022.

Ухвалою господарського суду Київської області від 12.12.2022 підготовче провадження закрито. Призначено справу до судового розгляду по суті на 16.01.2023.

У зв`язку з відсутністю фінансування на здійснення поштових послуг, ухвала господарського суду Київської області від 12.12.2022 була направлена 15.12.2022 на електронну адресу відповідача, зазначену у клопотанні вих.№294 від 18.11.2022, що підтверджується Довідкою господарського суду Київської області.

23.12.2022 від представника відповідача до господарського суду Київської області надійшов відзив від 02.12.2022 вих. №б/н на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти позовних вимог в повному обсязі та просить суд відмовити у задоволенні позовної заяви.

Відповідач посилається на розділ 10 типового договору, яким передбачено, що сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань за цим Договором, якщо це невиконання є наслідком непереборної сили (форс-мажорних обставин) (п.10.1). Під форс-мажорними обставинами розуміють надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами цього Договору (п. 10.2). Строк виконання зобов`язань відкладається на строк дії форс-мажорних обставин.

24 лютого 2022 року відповідно до Указу Президента України №864/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану України» по всій території України було оголошено воєнний стан.

Таку подію Торгово-промислова палата України (надалі - ТПП України) віднесла до форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили) та на підставі ст.ст. 14, 141 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» та Статуту ТПП України листом від 28.02.2022 №2024/02.-7.1 засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили).

ТПП України підтвердила, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року: військова агресія Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на 30 діб відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов?язанням/обов?язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту. угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Цього ж дня керівництвом ТОВ «АЕРОК» було прийнято рішення зупинити виробничий процес на заводах ТОВ «АЕРОК» в м. Березань та м. Обухів Київської області та оголосити простій виробництв, про що було видано відповідний наказ «Щодо оголошення простою виробництва» №55 від 24.02.2022.

Крім того, з березня 2022 року згідно Постанови Національного банку України №18 від 24.02.2022 року «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» обслуговуючими банками було здійснено зупинення видаткових операцій за банківськими рахунками Товариства.

20.05.2022 згідно ухвал Личаківського районного суду м. Львова на усе рухоме та нерухоме майно, банківські рахунки ТОВ «АЕРОК» було накладено арешт, та відповідно до ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 25.05.2022 усі активи ТОВ «АЕРОК» передано в управління Національному Агентству з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Відповідач зазначає, що на сьогоднішній день господарську діяльність ТОВ «АЕРОК» так і не відновлено, а виробничий процес на заводах й досі зупинено.

Враховуючи, що 1) з 24 лютого 2022 року по сьогоднішній день діяльність та виробничий процес відповідача повністю зупинені, що є наслідком дії форс-мажорних обставин, 2) в цей період відповідач не споживав та йому не поставлявся природній газ, відповідач твердить, що й послуги з розподілу природного газу не підлягють оплаті. Відповідач твердить, що сума основного боргу 2447 800,59 грн. неправомірно заявлена позивачем та у її стягненні повинно бути відмовлено.

Крім того, відповідач звертає увагу суду на те, що Законом України від 15.03.2022 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» доповнено, серед іншого, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України пунктом 18, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Також, вказаним пунктом установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Відповідач також посилається на рішення господарського суду міста Києва від 26.08.2022 у справі №910/4071/22, яким суд, через відсутність підстав для стягнення штрафу за порушення строків оплати за поставлений товар, відмовив у задоволенні позовних вимог в частині стягнення штрафу.

Враховуючи вище викладене, відповідач вважає, що нараховані позивачем суми пені, 3% річних, інфляційних втрат не підлягають стягненню, оскільки вони є наслідком невиконання зобов`язань за Договором, що виникло внаслідок дії непереборної сили (форс-мажорних обставин).

02.01.2023 представник позивача до господарського суду Київської області подав відповідь від 28.12.2022 №1520 на відзив, в якій наголошує, що за чинним законодавством особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили (ст. 617 ЦК України, ч. 2 ст. 218 ГК України).

Тобто звільнення від відповідальності можливе лише за неможливості виконання зобов`язань з об`єктивних причин - внаслідок випадку або непереборної сили. Водночас відповідно до ст. 625 ЦК України за відсутності об`єктивних причин звільнення від відповідальності не допускається.

Позивач твердить, що Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 19.08.2022 у справі №908/2287/17, висновки якої враховуються відповідно до частини четвертої статті 300 ГПІК України, зазначив, що сертифікат видається торгово-промисловою палатою за зверненням однієї зі сторін спірних правовідносин (сторін договору), яка (сторона) оплачує (за винятком суб`єктів малого підприємництва) послуги торгово-промислової палати. Водночас інша сторона спірних правовідносин (договору) позбавлена можливості надати свої доводи і вплинути на висновки торгово-промислової палати (пункт 75).

Таке засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) може вважатися достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин для сторін договору, якщо вони про це домовилися, але не пов`язує суд у випадку виникнення спору між сторонами щодо правової кваліфікації певних обставин як форс-мажорних (пункт 76).

Сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами (подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі №926/2343/16, від 16.07.2019 у справі №917/1053/18 та від 25.11.2021 у справі №905/55/21). Адже визнання сертифіката торгово-промислової палати беззаперечним та достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) без надання судом оцінки іншим доказам суперечить принципу змагальності сторін судового процесу (пункт 77).

Позивач зазначає, що листом від 28.02.2022 Торгово-промислова палата України засвідчила форс-мажорні обставини, зокрема військову агресію Російської Федерації проти України, яка стала підставою введення воєнного стану із 5 год. 30 хв. 24.02.2022.

У цьому випадку відповідач не надав доказів, що саме введення воєнного стану призвело до унеможливлення виконання конкретних зобов`язань за договором. Об`єкт відповідача, для якого надавались послуги розподілу природного газу, не знаходився на території безпосереднього ведення бойових дій та/або тимчасової окупації, доказів того, що безпосередньо даний об`єкт зазнав руйнування, також надано не було.

Крім того, накладення арешту на усе рухоме та нерухоме майно відповідача, а також передача його активів Національному агентству з розшуку та менеджменту активів (АРМА) не є форс-мажорними обставинами в розумінні норм чинного законодавства.

Відповідно до пункту 12.3 Типового договору розподілу природного газу, цей Договір може бути розірваний за згодою Сторін або за ініціативою Споживача у порядку, визначеному законодавством України. У разі зміни власника об`єкта, підключеного в установленому порядку до газорозподільної системи Оператора ГРМ, та необхідності укладення Договору з новим власником, Договір з попереднім власником може бути розірвано Оператором ГРМ в односторонньому порядку. При цьому одностороннє розірвання договору не звільняє попереднього власника від виконання зобов`язань у частині оплати наданих послуг.

Отже, з метою недопущення накопичення заборгованості відповідач міг звернутись до позивача з пропозицією розірвати Типовий договір розподілу природного газу, чого зроблено не було.

Щодо заперечення відповідача відносно нарахованих пені, 3% річних та інфляційних втрат, позивач зазначає, що дані нарахування нараховані на суму основного зобов`язання, а відповідачем не зазначено жодної обставини чому його має бути звільнено від сплати пені, 3% річних та інфляційних втрат та не надано належних доказів на підтвердження таких обставин.

Позивач також зазначає, що посилання відповідача на судову практику суду першої інстанції, зокрема рішення Господарського суду міста Києва від 26.08.2022 у справі №910/4071/22, свідчать про звільнення від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України, у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), а не про звільнення від відповідальності за невиконання Типового договору розподілу природного газу.

У судове засідання 16.01.2023 з`явився представник позивача. Представник відповідача у судове засідання повторно не з`явився. Згідно з частинами 1, 3 статті 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

У судовому засіданні 16.01.2023 після виходу з нарадчої кімнати суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши позов АТ «Київоблгаз» до ТОВ «АЕРОК» про стягнення 2 617 143,12 грн., дослідивши наявні у матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, суд

УСТАНОВИВ:

відповідно до частини першої ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема, з правочинів.

01.01.2016 між ПАТ «Київоблгаз», яке в подальшому змінило найменування на Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» та ТОВ «АЕРОК» було укладено типовий договір розподілу природного газу №09420YNC46GP016, шляхом підписання Заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим).

Відповідно до пунктів 2.1, 2.2 договору оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором.

Обов`язковою умовою надання споживачу послуги з розподілу природного газу є наявність у споживача об`єкта, підключеного в установленому порядку до газорозподільної системи Оператора ГРМ.

Згідно з пунктами 5.1, 5.2 договору облік (у тому числі приладовий) природного газу, що передається оператором ГРМ та споживається споживачем на межі балансової належності об`єкта споживача, здійснюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.

Визначення об`єму розподілу та споживання природного газу по споживачу здійснюється на межі балансової належності між оператором ГРМ та споживачем на підставі даних комерційного вузла обліку (лічильника газу), визначеного в заяві-приєднанні, та з урахуванням регламентних процедур, передбачених Кодексом газорозподільних систем та цим договором.

Відповідно до пунктів 6.1, 6.4, 6.6, 6.8 договору оплата вартості послуги оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

Тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов`язковим для сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення.

До встановлення тарифів на послуги розподілу природного газу, виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта споживача відповідно до Кодексу газорозподільних систем, оплата послуг здійснюється за тарифами, встановленими Регулятором для оператора ГРМ, за фізичний обсяг розподілу природного газу.

Величина річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається відповідно до Кодексу ГРМ.

Споживач, що не є побутовим, оплачує замовлену потужність виходячи з наявних об`єктів, зазначених у заяві-приєднанні, що є додатком до договору розподілу природного газу.

Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.

Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.

Оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка оператора ГРМ. Якщо згідно із законодавством споживач має сплачувати оператору ГРМ за послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку із спеціальним режимом використання, оплата послуг розподілу природного газу здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання споживача на поточний рахунок оператора ГРМ кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим регулятором, та зараховується як плата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів (пункт 6.6).

У разі виникнення у споживача заборгованості за цим договором сторони можуть укласти графік погашення заборгованості, який оформлюється додатком до цього договору або окремим договором про реструктуризацію заборгованості.

У разі відсутності графіка погашення заборгованості оператор ГРМ має право грошові кошти, отримані від споживача в поточному розрахунковому періоді, зарахувати в рахунок погашення існуючої заборгованості споживача відповідно до черговості її виникнення.

Укладення сторонами та дотримання споживачем узгодженого графіка погашення заборгованості не звільняє споживача від виконання поточних зобов`язань за цим договором.

У разі відсутності графіка погашення заборгованості або його недотримання чи несплати поточних платежів оператор ГРМ має право у порядку, визначеному цим договором, припинити або обмежити розподіл (споживання) природного газу на об`єкт споживача до повного погашення заборгованості.

Надання оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватися підписаним між сторонами актом наданих послуг, що оформлюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.

Відповідно до пункту 12.1. договору цей договір укладається на невизначений строк.

Позивач проінформував відповідача про фактичний обсяг споживання природного газу по його об`єкту за попередній газовий рік та одночасно повідомив його, що зазначений обсяг споживання газу за замовчуванням споживача буде визначений як розмір річної замовленої потужності споживача на наступний календарний рік, зокрема: в акті приймання-передачі природного газу №ОГ00077383 від 30.09.2021 вказано, що величина річної замовленої потужності на 2022 рік становить 4 107 047,96 куб.м., величина потужності, що розрахована для місячної плати у 2022 році складає 342 254,00 куб.м.

Згідно з постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, №2752 від 22.12.2021 установлено АТ «Київоблгаз» тариф на послуги розподілу природного газу у розмірі 1,49 грн. за 1 куб.м. на місяць (без урахування ПДВ).

Таким чином, щомісячна вартість послуги розподілу природного газу для відповідач становить 611 950,15 грн.

Згідно п. 10 глави 6 розділу VI Кодексу ГРС визначено, що надання Оператором ГРМ послуги споживачу, що не є побутовим, за договором розподілу природного газу підтверджується підписаним між ними актом наданих послуг. Оператор ГРМ до п`ятого числа місяця, наступного за звітним, надсилає споживачу два примірники оригіналу акта наданих послуг за звітний період, підписані уповноваженим представником Оператора ГРМ.

Споживач протягом двох днів з дня одержання акта наданих послуг зобов`язаний повернути Оператору ГРМ один примірник оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню в порядку, встановленому законодавством.

До вирішення спірних питань сума до сплати за надані послуги з розподілу природного газу ГРМ установлюється відповідно до даних Оператора ГРМ.

Згідно з пунктом 6.1. типового договору оплата вартості послуги оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим регулятором для оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

Враховуючи положення пункту 6.6 Типового договору (попередня оплата до початку розрахункового періоду, остаточний розрахунок до 10 числа місяця, наступного за звітним) відповідач мав здійснити оплату вартості послуги з розподілу природного газу за червень 2022 року до 10.07.2022; за липень 2022 року до 10.08.2022; за серпень 2022 року до 10.09.2022; за вересень 2022 року до 10.10.2022.

Відповідач не здійснив оплату за спірний період, відтак в нього існує прострочена заборгованість в розмірі 2 447 800,59 грн.

Пунктом 6.8 договору передбачено, що надання Оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватися підписаним між сторонами актом наданих послуг, що оформлюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.

На виконання вимог Типового договору, позивач надав відповідачу послуги розподілу природного газу у період з червня по вересень 2022 року включно на загальну суму 2 447 800,59 грн., що підтверджується Актами наданих послуг: №ОГЯ82019415 від 30.06.2022 на суму 611 950,15 грн.; №ОГЯ82023491 від 31.07.2022 на суму 611 950,15 грн.; №ОГЯ82027027 від 31.08.2022 на суму 611 950,14 грн.; №ОГЯ82030386 від 30.09.2022 на суму 611 950,15 грн., які були надіслані на адресу відповідача 27.09.2022.

Однак, відповідач вказані акти не підписав, а також не направив на адресу позивача мотивовану відмову від їх підписання.

Згідно з пунктами 10.1 - 10.4 договору сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань за цим договором, якщо це невиконання є наслідком непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Під форс-мажорними обставинами розуміють надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами цього договору.

Строк виконання зобов`язань відкладається на строк дії форс-мажорних обставин.

Сторони зобов`язані негайно повідомити про форс-мажорні обставини та протягом чотирнадцяти днів з дня їх виникнення надати підтвердні документи щодо їх настання відповідно до законодавства.

Засвідчення форс-мажорних обставин здійснюється у встановленому законодавством порядку.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не направляв на адресу позивача у визначений договором строк повідомлень про настання форс-мажорних обставин з відповідними документами.

У пункті 1 частини першої статті 263 Цивільного кодексу України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути.

За змістом частини другої статті 218 Господарського кодексу України підставою для звільнення від відповідальності є тільки непереборна сила, що одночасно має ознаки надзвичайності та невідворотності.

Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько- правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

В статті 14-1 Закону України «Про Торгово-промислові палати в Україні» вказано, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Ознаками форс-мажорних обставин є наступні елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс- мажорних обставин, повинна це довести. Сторона яка посилається на конкретні обставини повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність.

Наявність форс-мажорних обставин засвідчується Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами у відповідності до статей 14, 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» шляхом видачі сертифіката.

Настання форс-мажорних обставин, в кожному окремому випадку, засвідчується Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово- промисловими палатами, шляхом видачі сертифікату про такі обставини.

Статтями 4.1, 4.2, 4.3 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням Президії Торгово-промислової палати України від 18.12.2014 №44 (5), Торгово-промислова палата України відповідно до статті 14 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» здійснює засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) з усіх питань договірних відносин, інших питань, а також зобов`язань/обов`язків, передбачених законодавчими, відомчими нормативними актами та актами органів місцевого самоврядування, крім договірних відносин, в яких сторонами уповноваженим органом із засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) визначено безпосередньо регіональну ТПП.

ТПП України уповноважує регіональні ТПП засвідчувати форс-мажорні обставини з усіх питань, що належать до компетенції ТПП України, за винятком засвідчення форс- мажорних обставин (обставин непереборної сили), що стосуються зобов`язань за:

- умовами зовнішньоторговельних угод і міжнародних договорів України;

- умовами зовнішньоекономічних договорів, контрактів, типових договорів, угод, в яких безпосередньо передбачено віднесення такої функції до компетенції ТПП України;

- умовами договорів, контрактів, типових договорів, угод між резидентами України, в яких безпосередньо передбачено віднесення такої функції до компетенції ТПП України.

У випадку настання тимчасової неможливості виконання регіональною ТПП своєї функції із засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), зокрема, через відсутність уповноваженої особи, окупацію території, настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) тощо дану функцію виконує ТПП України або інша регіональна торгово-промислова палата, найближча за розташуванням, якщо це не суперечить умовам договору, контракту, угоди тощо між сторонами, або за письмовою угодою сторін.

Статтями 1, 2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» передбачено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, цей Закон та Указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України.

Законом України від 24.02.2022 №2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», яким введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб; в подальшому строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався і продовжує діяти.

Отже, в силу приписів ч. 2 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» введення воєнного стану в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року є форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили), засвідчення якої за погодженням сторін Договору здійснюється у встановленому законодавством порядку.

Як вже було вказано вище, згідно Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» (ст. 14, 14-1) наявність форс-мажорних обставин засвідчується Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами шляхом видачі сертифіката.

Згідно п. 3.1, 3.3, 6.12 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням президії Торгово-промислової палати України 15.07.2014 № 40(3) (надалі - Регламент), форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (Force Majeure) - це надзвичайні та невідворотні обставини, які об`єктивно впливають на виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків за законодавчими і іншими нормативними актами, дію яких неможливо було передбачити та дія яких унеможливлює їх виконання протягом певного періоду часу.

Дія таких обставин може бути викликана, зокрема непередбаченими обставинами, що відбуваються незалежно від волі і бажання заявника (загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи, але не обмежуючись, ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго), дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дія суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, обмеження комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту тощо).

Сертифікат (в певних договорах, законодавчих і нормативних актах згадується також як висновок, довідка, підтвердження) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (далі - сертифікат) - документ встановленої ТПП України форми, який засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), виданий ТПП України або регіональною торгово-промисловою палатою згідно з чинним законодавством, умовами договору (контракту, угоди тощо) та цим Регламентом.

Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) видається заявнику на бланку Торгово-промислової палати України / регіональної торгово-промислової палати. В сертифікаті вказуються дані заявника, сторони за договором (контрактом, угодою тощо), дата його укладення, зобов`язання, що за ним настало чи настане найближчим часом для виконання, його обсяг, термін виконання, місце, час, період настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), які унеможливили його виконання, докази настання таких обставин.

Відкритий лист ТПП України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, на який посилається відповідач, адресований всім кого це стосується. Це означає, що кожному, кого це стосується, слід доводити причинний зв`язок між війною і неможливістю виконати свої (в т.ч. й грошові) зобов`язання. Адже обставини для суб`єктів господарювання суттєво різняться в залежності від того де знаходиться їх виробництво: на лінії фронту, на тимчасово окупованих територіях, чи в тилу.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі №922/2394/21 (постанова від 14 червня 2022) вказав, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку. Таких висновків дотримується і Верховний Суд у постанові від 16.07.2019 у справі №917/1053/18 та у постанові від 09.11.2021 у справі №913/20/21.

Враховуючи вище викладене, твердження відповідача про зупинення діяльності та виробничого процесу за власним рішенням не є форс-мажорною обставиною, оскільки відповідачем не доведено наявності конкретних обставин, пов`язаних із повномасштабною військовою агресією (перебування на окупованій території, в районі активних бойових дій, руйнування виробничих потужностей тощо), які унеможливили саме для юридичної особи відповідача виконувати свої господарські зобов`язання.

При цьому, суд звертає увагу відповідача на те, що не вважаються форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) фінансова та економічна криза, дефолт, зростання офіційного та комерційного курсів іноземної валюти до національної валюти, недодержання/порушення своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів тощо (Торгово-промислова палата України, Рішення «Регламент засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили)» від 18.12.2014 N 44(5)).

Також суд не погоджується з доводами відповідача щодо застосування до спірних правовідносин приписів п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, оскільки вони стосуються правовідносин, що виникли з договору позики або кредитного договору, за умовами яких позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем).

Натомість предметом даного спору є стягнення заборгованості, що виникла на підставі договору розподілу природного газу.

Суд зазначає, що доказів звернення до позивача для врегулювання обсягів постачання природного газу або для розірвання договору, а також доказів надання обґрунтованої відмови від підписання актів протягом двох календарних днів з дати отримання (11.03.2021 та 12.03.2021) до матеріалів справи не подано.

Згідно з пунктом 8 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу, крім випадку розірвання цього договору. У разі розірвання договору розподілу природного газу Оператор ГРМ коригує дані технічної потужності та вільної потужності для забезпечення нових приєднань (резерву потужності) на відповідній ГРП згідно з вимогами розділу VII цього Кодексу.

Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази звернення ТОВ «АЕРОК» до позивача з пропозицією розірвати Типовий договір розподілу природного газу, суд відхиляє твердження відповідача про відсутність обов`язку оплати послуг з розподілу. У спірний період позивач забезпечував працездатність газорозподільної системи та забезпечував можливість відповідачу отримувати природний газ, у зв`язку з чим вказані послуги належать до оплати.

З моменту укладення між споживачем та Оператором ГРМ договору розподілу природного газу, за наявності фізичного підключення об`єкта споживача до газорозподільної мережі, Оператором ГРМ здійснюється надання споживачу послуг з розподілу природного газу.

Газорозподільна система функціонує за принципом постійної та безперебійної наявності в системі газопостачання природного газу, який переміщується під тиском.

Фактичний розподіл природного газу для потреб споживача здійснюється Оператором ГРМ у загальному потоці природного газу від точок його надходження в ГРМ до пунктів призначення споживача (пункт 2 глави 5 розділу VI Кодексу ГРМ).

З цього питання суд звертає увагу на правову позицію Верховного Суду від 18.02.2021 у справі №922/1703/20, який врахував, що у справі встановлено наявність у відповідача обсягів споживання природного газу за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, фізичне підключення об`єкта споживача до газорозподільної мережі у спірному періоді, наявність укладеного між сторонами договору розподілу природного газу, який не припинено, а також враховуючи те, що споживачем ні заява про остаточне припинення користування природним газом, ні уточнені заявки на величину річної замовленої потужності не подавалась, підтримав висновки суду апеляційної інстанції про існування у відповідача обов`язку оплати вартості послуг з розподілу природного газу в порядку передбаченому главою 6 розділу VI Кодексу ГРМ, в редакції постанови №2080 від 07.10.2019.

Суд також дійшов висновку про те, що накладення судом арештів у межах кримінального провадження Державного бюро розслідувань на активи відповідача та передання їх в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів не є підставою для звільнення відповідача від виконання господарських зобов`язань та відповідальності за їх порушення.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що заперечення відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, не спростовують обов`язок відповідача з оплати вартості послуги з розподілу газу за період з червня 2022 року по вересень 2022 року.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Однак, у визначені строки відповідач оплат вартості наданих позивачем послуг не здійснив.

Приписи частини 7 статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Згідно статті 202 Господарського кодексу України та статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до частин 3 та 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частин 3 та 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Доказів здійснення відповідачем оплати за надані виконавцем послуги за спірний період, суду не подано, в тому числі і на вимогу пункту 6 ухвали суду про відкриття провадження у справі від 25.10.2022, яка набрала законної сили та є обов`язковою для виконання на всій території України.

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в розмірі 2 447 800,59 грн. обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню.

Позивач також просить суд стягнути з відповідача за прострочення грошового зобов`язання передбачену Договором пеню у сумі 153 406,68 грн., 3% річних у сумі 9 204,40 грн. (на дату розрахунку 11.10.2022) та інфляційні втрати (за серпень 2022) у розмірі 6 731,45 грн. Щодо вказаних вимог суд встановив таке.

Пунктом 8.2 Договору встановлено, що у разі порушення Споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим Договором, він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. Нарахування пені здійснюється починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку здійснення оплати за цим Договором.

Статтею 230 Господарського кодексу України визначено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, які учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі неналежного виконання господарського зобов`язання. Цією ж статтею визначено види штрафних санкцій: неустойка, штраф, пеня. При цьому порядок нарахування та розмір санкцій, які можуть бути встановлені договором, встановлені ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України: у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання, в певній визначеній грошовій сумі, у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів.

Зазначене кореспондується з положеннями ст. 549 Цивільного кодексу України, відповідно до яких неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, при цьому пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статті 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Тому період обчислення пені починається з наступного дня після дати, в якій зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, якщо інше не встановлено законом або договором.

Інше договорами між сторонами не встановлено.

З огляду на вимоги частин 1 та 2 статті 2, частини 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

За таких обставин, вірно визначивши строк оплати та дату прострочення, суд перевірив розрахунок пені, не виходячи при цьому за межі періоду, заявленого позивачем, та встановив, що розрахунок пені позивачем виконано відповідно до умов договору, вимог закону та арифметично вірно, відтак, вимогу позивача про стягнення з відповідача 153 406,68 грн. пені слід задовольнити повністю у заявленому розмірі.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Формулювання статті 625 Цивільного кодексу України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень ст. 549 Цивільного кодексу України і ст. 230 Господарського кодексу України, у зв`язку з чим обмеження нарахування шістьма місяцями відповідно до частини 6 ст. 232 Господарського кодексу України до процентів річних та інфляційних втрат не застосовується.

Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Суд звертає увагу учасників справи на те, що індекс інфляції це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Суд перевірив розрахунок процентів річних та інфляційних втрат, не виходячи при цьому за межі періоду, заявленого позивачем, та встановив, що розрахунок позивачем виконано відповідно до умов договору, вимог закону та арифметично вірно, відтак, вимоги позивача про стягнення з відповідача 9204,40 грн. процентів річних та 6 731,45 грн. інфляційних втрат слід задовольнити повністю у заявленому розмірі.

За таких обставин, повно та ґрунтовно дослідивши матеріали справи, перевіривши на відповідність закону та дійсним обставинам справи розрахунки заборгованості, надані позивачем, суд задовольняє позов Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» повністю, ухвалює рішення про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «АЕРОК» 2 447 800,59 грн. основного боргу, 153 406,68 грн. пені, 9 204,0 грн. процентів річних та 6 731,45 грн. інфляційних втрат.

У зв`язку із задоволенням позову відповідно до ст. 129 ГПК України суд покладає на відповідача відшкодування позивачу судового збору в розмірі 39 257,15 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 73-92, 129, 236, 238, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АЕРОК» (08700, Київська обл., м. Обухів, вул. Промислова, 6, ідентифікаційний код 34840150)

на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» (08150, Київська обл., м. Боярка, вул. Т. Шевченка, 178, ідентифікаційний код 20578072)

2 447 800,59 грн. (два мільйони чотириста сорок сім тисяч вісімсот гривень п`ятдесят дев`ять копійок) основного боргу,

153 406,68 грн. (сто п`ятдесят три тисячі чотириста шість гривень шістдесят вісім копійок) пені,

9 204,40 грн. (дев`ять тисяч двісті чотири гривні сорок копійок) процентів річних,

6 731,45 грн. (шість тисяч сімсот тридцять одну гривню сорок п`ять копійок) інфляційних втрат,

39 257,15 грн. (тридцять дев`ять тисяч двісті п`ятдесят сім гривень п`ятнадцять копійок) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано 20.01.2023.

Суддя О.В. Конюх