ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2023 року м. ОдесаСправа № 923/1056/21

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Колоколова С.І.

суддів: Разюк Г.П., Савицького Я.Ф.

секретар судового засідання Бебик А.М.

за участю представників учасників справи:

від позивача Притула А.С., ордер серія ВН №1171759 від 10.08.2022;

від відповідача не з`явився;

від скаржника Бондаренко І.О., ордер серія СЕ №1052186 від 12.11.2022р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Херсонський порт"

на рішення Господарського суду Херсонської області від „23 листопада 2021, повний текст якого складено та підписано „02 грудня 2021р.

у справі № 923/1056/21

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРДЖІ-АГЕНТ"

до відповідача: Державного підприємства "Херсонський морський торговельний порт"

про: стягнення 1 482 486 грн. 86 коп.,

головуючий суддя Немченко Л.М.

місце прийняття рішення: Господарський суд Херсонської області

Сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

В судовому засіданні 19.01.2023 року згідно ст.233 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРДЖІ-АГЕНТ" звернулось до Господарського суду Херсонської області із позовною заявою до Державного підприємства "Херсонський морський торговельний порт", в якій просило стягнути з Державного підприємства "Херсонський морський торговельний порт" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРДЖІ-АГЕНТ" заборгованість за спожиту електричну енергію за період лютий-березень 2021 у розмірі 1 482 486,86 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором про закупівлю електричної енергії №26Т від 28.12.2020 щодо своєчасної оплати за спожиту електричну енергію.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 23.11.2021 року у справі №923/1056/21 (суддя Немченко Л.М.) позовні вимоги задоволено; стягнуто з Державного підприємства «Херсонський морський торговельний порт» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРДЖІ-АГЕНТ» заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 1482486,86 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 22237,30 грн.

Судове рішення мотивоване тим, що позовні вимоги доведені належними та допустимими доказами по справі, під час розгляду справи судом спростовані заперечення відповідача щодо невідповідності даних фактичного споживання ним електричної енергії за розрахункові періоди січня - березня 2021 року, оскільки відповідач не надав суду жодних доказів, які б спростовували достовірність визначених позивачем обсягів спожитої відповідачем електричної енергії.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, юридична особа, яка не приймала участі при розгляді справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "Херсонський порт" звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права , просить скасувати рішення Господарського суду Херсонської області від 23.11.2021 року по справі №923/1056/21 і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Скаржник зазначає, що 26.06.2020 між ДП "Херсонський морський торговельний порт", Міністерством інфраструктури України, ДП «Адміністрація морських портів України» та ТОВ «Херсонський порт» було укладено Концесійний договір відповідно до умов якого, майно ДП "Херсонський морський торговельний порт" передається Концесіонеру, а саме ТОВ "Херсонський порт".

Відповідно до Акту про передачу в порядку правонаступництва прав і обов`язків, які безпосередньо пов`язані з майном, яке передається у складі об`єкта ДП "Херсонський морський торговельний порт" датованого 23.12.2021 року: передані ТОВ "Херсонський порт" зобов`язання, що виникають із судової справи №923/1056/22 стосовно заборгованості перед ТОВ «Енерджі-Агент» на підставі Договору №28Т від 28.12.2020 року.

22.07.2022 за заявою ДП "Херсонський морський торговельний порт" Господарський суд Одеської області відкрив провадження щодо заміни боржника ДП "Херсонський морський торговельний порт" його правонаступником ТОВ «Херсонський порт» на стадії виконавчого провадження рішення Господарського суду Херсонської області у справі №923/1056/21.

Скаржник зазначає, що фактично 01.08.2022 дізнався про наявність судового рішення, що набрало законної сили 22.03.2022 (на підставі ухвали Південно-західного апеляційного господарського суду про повернення апеляційної скарги), яким Господарський суд Херсонської області ухвалив рішення про права, інтереси та обов`язки Товариства.

Крім того, скаржник зазначає, що з невідомих причин, ДП "Херсонський морський торговельний порт" не повідомив ТОВ "Херсонський порт" про винесення судом апеляційної інстанції судового рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження та набрання чинності рішення Господарського суду Херсонської області від 23.11.2021 у справі №923/1056/21. Апелянт зазначає, що не знав та не міг знати про розгляд даної справи, оскільки у вищезазначеному акті про передачу прав і обов`язків в п.53 відображений інший номер справи та інший номер договору, на підставі якого виникла заборгованість. Щодо суті спору, аргументи скаржника ґрунтуються на наступному:

- судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні встановлено наявність заперечень з боку ДП «ХМТП» щодо визначення фактичних об`ємів позивачем на підставі звітів АТ «Херсонобленерго» поставленої відповідачеві електричної енергії, але всупереч вимог ч.6 ст. 91 та п.7 ч.2 ст. 183 ГПК України не витребувано оригінали цих звітів та не перевірено обставини визначення фактичних об`ємів поставленої Споживачеві електричної енергії за лютий та березень 2021;

- Акт купівлі-продажу електроенергії від 28.02.2021 був підписаний Панченко А.В., який не мав повноважень на підписання таких документів, оскільки у відповідності до Наказу директора «ХМТП» Панченко А.В. був призначений на посаду з 10.03.2021. Доказів того, що Акт від 28.02.2021 був наданий Споживачу після 10.03.2021 позивач не надав. Рахунок №326210219 за спожиту електричну енергію (за лютий 2021) був складений лише 09.03.2021. На думку скаржника це підтверджує той факт, що Панченко А.В. в період з 28.02.2021 по 09.03.2021 не перебував на посаді в.о. директора ДП «ХМТП» з правом підпису даного Акту. Таким чином, Акт від 28.02.2021 не є належним доказом, який мав би підтверджувати обсяг оставленої електричної енергії за лютий 2021, суму заборгованості за цей період та підставу для сплати коштів. Отже подія, з якої починається відлік строку (за банківських днів) для здійснення оплати не настала. А відповідно відсутній факт порушення зобов`язання зі сплати за поставлену електричну енергію за лютий 2021;

- Акт купівлі продажу за березень 2021 виходячи із його змісту, він був отриманий та підписаний уповноваженою особою директором ДП «ХМТП» Панченком А.В. лише 09.07.2021 року, а тому відсутній факт порушення договірних зобов`язань.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.08.2022 року клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Херсонський порт" про поновлення строку на апеляційне оскарження задоволено; поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Херсонський порт" строк на апеляційне оскарження; зупинено дію рішення Господарського суду Херсонської області від 23.11.2021 року у справі №923/1056/21; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Херсонський порт" на рішення Господарського суду Херсонської області від „23 листопада 2021 у справі №923/1056/21; призначено розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Херсонський порт" до розгляду на 17 листопада 2022 року об 11:00 год.

08.09.2022 року до Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРДЖІ-АГЕНТ" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить суд у задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Херсонський порт", рішення Господарського суду Херсонської області від 23.11.2021 року у справі №923/1056/21 залишити без змін.

У відзиві позивач зазначає, що доводи відповідача, наведені в апеляційній скарзі, вже були розглянуті судом першої інстанції з урахуванням принципу змагальності сторін та яким вже фактично було надано належну правову оцінку, а тому апелянт не наводить конкретні обставини та не надає докази, які б свідчили про порушення судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права.

Крім того, у прохальній частині відзиву позивач просить визнати поважною причини пропуску процесуального строку та поновити строк для подання доказів у справі, а саме: копія листа відповідача від 26.04.2021р. №24-05/25, копії експрес-накладної Нової пошти від 10.03.2021 та 19.04.2021р, якими підтверджується отримання рахунку та акту купівлі-продажу електричної енергії за лютий 2021 та спростовує ждоводи апелянта в повному обсязі.

14.11.2022 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла заява від Товариства з обмеженою відповідальністю „Херсонський порт про участь в судовому засіданні, яке призначене на 17.11.2022 об 11:00, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та системи відеоконференцзв`язку „EASYCON.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.11.2022 заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю „Херсонський порт адвоката Бондаренко І.О. про проведення судового засідання, призначеного на 17 листопада 2022 об 11:00, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено. Судове засідання ухвалено провести в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою комплексу технічних засобів та програмного забезпечення „EASYCON.

16.11.2022 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшло клопотання від Товариства з обмеженою відповідальністю „Херсонський порт про відкладення розгляду апеляційної скарги ТОВ „Херсонський порт до закінчення або скасування воєнного стану на території України.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.11.2022 повідомлено учасників справи про те, що розгляд апеляційної скарги у справі №923/1056/21 відбудеться 19.01.2023 о 15:30.

19.01.2023 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли додаткові пояснення ТОВ „Херсонський порт щодо клопотання про відкладення судового розгляду у справі №923/1056/21 до закінчення або скасування воєнного стану на території України.

В судовому засіданні 19.01.2023 представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Представник скаржника підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився.

Вирішуючи питання про наявність правових підстав для відкладення розгляду справи до закінчення воєнного стану на території України у даній справі, колегія суддів зазначає наступне.

24.02.2022р. Указом Президента України №64/2022 „Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" було постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022р.

Указом Президента України від 14.03.2022р. №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Зазначений Указ затверджено Законом України №2119-IX від 15.03.2022р.

Указом Президента України від 18.04.2022р. №259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Указ затверджено Законом України №2212-IX від 21.04.2022р.

Указом Президента України від 18.05.2022р. №341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб. Указ затверджено Законом України №2263-IX від 22.05.2022р.

На засіданні 22.05.2022, Верховна Рада ухвалила Закон про затвердження Указу Президента України №341/2022 від 17.05.2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", яким передбачено продовження строку дії воєнного стану в Україні на 90 діб - до 23 серпня 2022 року.

17.08.2022 набув чинності Закон про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 7664 від 12.08.2022, яким передбачено, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23.08.2022 строком на 90 діб, тобто до 21.11.2022.

16.11.2022 набув чинності Закон про затвердження Указ Президента України від 7 листопада 2022 року № 757/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", за яким воєнний стан в Україні продовжують з 05:30 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, до 19 лютого 2023 року.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015р. № 389-VIII воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно зі ч. 1 ст. 17 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» органи державної влади України, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, громадські об`єднання, а також громадяни зобов`язані сприяти діяльності військового командування та військових адміністрацій у запровадженні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану на відповідній території.

В силу вимог ч. 1 ст. 3 Закону України „Про Збройні Сили України" № 1934-XII від 06.12.1991р. до складу Збройних Сил України входять, зокрема, військові частини.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Статтею 229 ГПК України закріплено, що провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених п. 3 ч. 1 ст. 227 цього Кодексу - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Верховним Судом у постанові від 01.06.2018р. по справі №922/699/17 було зауважено, що зупинення провадження у справі - це тимчасове й повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

За викладених обставин, враховуючи, що апелянт не є особою, яка входить до складу Збройних сил України та відповідно до п.2 Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 не залучена до здійснення передбачених Закону України „Про правовий режим воєнного стану" заходів і повноважень, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави та враховуючи продовження терміну дії на території України воєнного стану, колегія суддів доходить до висновку про відсутність правових підстав для відкладення розгляду справи до закінчення воєнного стану на території України.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, відзив на неї, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення, судова колегія апеляційної інстанції дійшла наступних висновків.

Як свідчать матеріали справи та встановлено господарським судом, 28.12.2020 між Державним підприємством «Херсонський морський торговельний порт» (Споживач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРДЖІ-АГЕНТ" ( Постачальник) було укладено Договір про закупівлю електричної енергії №26Т, за умовами якого Постачальник (ліцензія на постачання електричної енергії видана Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 січня 2020 року № 103), постачає електричну енергію за кодом згідно ДК 021:2015:09310000-5 - Електрична енергія Споживачу для забезпечення потреб електроустановок останнього, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Пунктом 3.1 Договору про закупівлю також визначено строк (термін) поставки електричної енергії Споживачу: з 01.01.2021 року до 31.03.2021 року. Згідно п. 4.3 Правил роздрібного ринку електричної енергії, дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленим Кодексом комерційного обліку.

Відповідно до абз. 3 п. 5 Постанови НКРЕКП №312 від 14.03.2018р. Оператор системи надає послуги комерційного обліку споживачам.

За п.п. 6.1 та п.п. 6.8 п. 6 розділу XII «Кодексу комерційного обліку», що затверджений постановою НКРЕКП №311 від 14.03.2018р. зчитування показів лічильників провадиться постачальником послуг комерційного обліку (ППКО), або Оператором системи, або споживачем та передаються Адміністратору комерційного обліку (АКО) для проведення розрахунків та виставлення рахунків учасникам ринку на основі фактичних даних комерційного обліку.

Пунктом 4.12 Правил роздрібного ринку електричної енергії, передбачено, що розрахунки між споживачем та електропостачальником здійснюються за даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку. На даний час, на підставі п. 11 Постанови НКРЕКП №312 від 14.03.2018р. функції оператора комерційного обліку покладені на оператора системи розподілу у межах території своє ліцензованої діяльності, а саме - Акціонерне товариство «Херсонобленерго» (далі - АТ «Херсонобленерго»).

Це означає, що АТ «Херсонобленерго» адмініструє точки комерційного обліку електроенергії, отримує від Споживача або самостійно здійснює зняття показників засобів обліку електричної енергії, визначає обсяги електричної енергії, що спожита Споживачем та надає цю інформацію Постачальнику електроенергії для підтвердження того, скільки постачальник продав (поставив) електричної енергії Споживачу в розрахунковому місяці. На підставі отриманої інформації про обсяги спожитої електричної енергії, постачальник електричної енергії розраховує її вартість, виходячи з умов договорів до яких приєднався споживач, та виставляє Споживачу рахунки на оплату.

Відповідно до даних щодо фактичного споживання електричної енергії Відповідачем, отриманих від АТ «Херсонобленерго», як оператора системи розподілу. Державне підприємство «Херсонський морський торговельний порт» (м.Херсон) за період січень-березень 2021 р. було спожито 1214734 кВт. год на загальну суму 2624204,42 грн, (в т.ч. ПДВ), зокрема:

у січні 2021 року - 482207 кВт./год.;

у лютому 2021 року - 505132 кВт./год.;

у березні 2021 року - 227395 кВт./год.

На підставі вищезазначених даних, ТОВ «ЕНЕРДЖІ-АГЕНТ» було виписано відповідачу та отримано представником останнього рахунки та акти купівлі-продажу електричної енергії для оплати за спожиту у січні-березні 2021 р. електричну енергію, а саме: № 326210119 від 31.01.2021 року № 326210219 від 09.03.2021 року № 326210319 від 12.04.2021 року.

Пунктом 5,5 Договору про закупівлю, передбачено, що оплата акту прийняття-передавання (купівлі-продажу) електроенергії за ним договором має бути здійснена Споживачем протягом 30 банківських днів з моменту його підписання сторонами, якщо інше, за згодою сторін, не буде визначено в додатковій угоді до цього договору.

Проте, заборгованість за спожиту активну електричну енергію у період з січня 2021 р. по березень 2021 р. відповідачем оплачена лише частково у розмірі 1141717,56 грн.

Таким чином, неналежне виконання вищевказаних умов договору у частині своєчасного проведення розрахунків за договором про постачання електричної енергії призвело до виникнення у Державного підприємства «Херсонський морський торговельний порт» заборгованості за спожиту активну електричну енергію у період з лютого 2021 р. по березень 2021 р. включно у розмірі 1482486,86 грн.

Через невиконання Споживачем прийнятих на себе зобов`язань щодо оплати вартості спожитої електричної енергії, були порушені права та охоронювані законом інтереси ТОВ «ЕНЕРДЖІ-АГЕНТ», що і стало підставою для звернення останнього до місцевого господарського суду.

Предметом позову у справі № 923/1056/21 є наявність або відсутність підстав для стягнення з Державного підприємства "Херсонський морський торговельний порт" суми заборгованості за поставлену Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРДЖІ-АГЕНТ» електричну енергію у розмірі 1 482 486,86 грн. грн.

За загальними положеннями цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї ж статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

За положеннями ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою ст. 16 Цивільного кодексу України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За змістом ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського Кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Зобов`язана сторона має право відмовитися від виконання зобов`язання у разі неналежного виконання другою стороною обов`язків, що є необхідною умовою виконання.

Статтями 525, 526 і 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 Цивільного кодексу України).

Частина 1 статті 202 Цивільного кодексу України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. ч. 1 - 3 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. (ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 638 Цивільного кодексу України договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди за всіма істотними умовами. Істотними є умови про предмет договору, а також ті, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 639 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Згідно зі ст. 714 Цивільного кодексу України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Згідно до п. 1.2.1 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 року за № 312 (далі ПРРЕЕ), на роздрібному ринку електричної енергії споживання та використання електричної енергії для потреб електроустановки споживача здійснюється за умови забезпечення розподілу/передачі та продажу (постачання) електричної енергії на підставі договорів про розподіл/передачу, постачання електричної енергії, надання послуг комерційного обліку, які укладаються відповідно до цих Правил, Кодексу системи передачі, Кодексу систем розподілу та Кодексу комерційного обліку.

Пунктом 1.1.2 ПРРЕЕ, передбачено, що електрична енергія (активна) - енергія, що виробляється на об`єктах електроенергетики і є товаром, призначеним для купівлі-продажу.

Згідно п.4.12 ПРРЕЕ розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії.

Пунктом 4.13 ПРРЕЕ передбачено, що для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію електропостачальник має сформувати та виставити споживачу платіжний документ у паперовій або електронній формі (у випадку згоди споживача на отримання електронного платіжного документа), на підставі даних комерційного обліку, отриманих у порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку.

Платіжний документ (рахунок) формується електропостачальником за обсяг електричної енергії згідно з обраною комерційною пропозицією до договору про постачання електричної енергії споживачу (п. 4.14 ПРРЕЕ).

Згідно п. 4.21 ПРРЕЕ оплата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію має здійснюватись згідно із строками, встановленими договором та сформованим відповідним учасником роздрібного ринку платіжним документом.

Відповідно до п. 5.2.1 ПРРЕЕ, електропостачальник має право на своєчасне та в повному отримання коштів за продану електричну енергію відповідно до укладених договорів.

Пунктом 5.5.5 ПРРЕЕ передбачено, що споживач електричної енергії зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Як вбачається з матеріалів справи, Державне підприємство «Херсонський морський торговельний порт» уклав з Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРДЖІ-АГЕНТ" Договір про закупівлю електричної енергії №26Т, за умовами якого Постачальник постачає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок останнього, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Так, укладений між сторонами по справі договір, за яким позивач здійснює постачання електроенергії відповідачу, є підставою для виникнення у сторін господарських зобов`язань і є обов`язковим для виконання сторонами.

Щодо доводів апелянта, про не підтвердження обсягів поставленої та спожитої відповідачем електричної енергії, судова колегія зазначає наступне.

Так, скаржник посилається на те, що судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні встановлено наявність заперечень з боку ДП «ХМТП» щодо визначення фактичних об`ємів позивачем на підставі звітів АТ «Херсонобленерго» поставленої відповідачеві електричної енергії, але всупереч вимог ч.6 ст. 91 та п.7 ч.2 ст. 183 ГПК України не витребувано оригінали цих звітів та не перевірено обставини визначення фактичних об`ємів поставленої Споживачеві електричної енергії за лютий та березень 2021.

Згідно п.3.1.9. ПРРЕЕ споживання електричної енергії без укладення відповідних договорів на роздрібному ринку не допускається.

Пунктом 1.2.7. ПРРЕЕ передбачено, що постачання електричної енергії здійснюється електропостачальником на підставі договору про постачання електричної енергії споживачу, який розробляється електропостачальником на основі Примірного договору про постачання електричної енергії споживачу (додаток 5 до цих Правил) та укладається в установленому цими Правилами порядку.

Як вже було зазначено вище, між сторонами було укладено договір про закупівлю електричної енергії №26Т, за умовами якого Постачальник постачає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок останнього, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Відповідно до ст.. 46 Закону України «Про ринок електричної енергії» Оператор системи розподілу, зокрема, забезпечує комерційний облік відповідно до цього Закону, правил ринку та кодексу комерційного обліку, інших нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.

Пунктами 2.3.11. та 2.3.14 ПРРЕЕ встановлено, що комерційний облік на роздрібному ринку електричної енергії організовується адміністратором комерційного обліку та здійснюється постачальниками послуг комерційного обліку відповідно до вимог Закону України "Про ринок електричної енергії", Кодексу комерційного обліку та цих Правил. Постачальник послуг комерційного обліку забезпечує зняття показів засобів вимірювальної техніки відповідно до Кодексу комерційного обліку.

Принципи організації комерційного обліку електричної енергії на ринку електричної енергії України, права та обов`язки сторін стосовно організації комерційного обліку електричної енергії та отримання точних і достовірних даних комерційного обліку для здійснення комерційних розрахунків визначаються Кодексом комерційного обліку електричної енергії, затвердженим Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року №311 (далі - ККОЕЕ).

Відповідно до пп. 6.1. п. 6. Розділу XIII "Перехідні положення" ККОЕЕ, обсяги спожитої електричної енергії визначаються за розрахунковий період, який становить один місяць. Зчитування показів лічильника провадиться постачальником послуг комерційного обліку та/або оператором мережі, та/або споживачем щомісяця відповідно до умов договору.

Згідно пп. 7.1 п. 7 Розділу XIII "Перехідні положення" ККОЕЕ, до моменту запуску інформаційного обміну між учасниками ринку через Датахаб, функції АКО по веденню реєстрів ТКО, обробці даних комерційного обліку, адміністрування процесів зміни електропостачальника, припинення електропостачання та визначення обсягів електричної енергії для поточних розрахунків на ринку виконують оператори мережі у межах своєї відповідальності.

На даний час, на підставі п.10 Постанови НКРЕКП №312 від 14.03.2018 функції Оператора комерційного обліку покладені на Оператора системи розподілу у межах території своєї ліцензованої діяльності, а саме на території Херсонської області - АТ «Херсонобленерго».

Отже із зазначеного вбачається, що фіксацію (злом) показників електролічильників здійснює АТ «Херсонобленерго» і у відповідності до п.4.3 ПРРЕЕ Оператором системи розподілу було надано позивачу інформацію про обсяг спожитої електричної енергії відповідачем за розрахункові місяці у формі звітів щодо фактичного (звітного) корисного відпуску електричної енергії, а саме: лютий 2021 505132 кВт./год.; березень 2021 227395 кВт./год. на підставі чого і було розраховано суму плати за електричну енергію.

Як встановлено пунктом 4.3 ПРРЕЕ дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку.

Згідно п.4.12 ПРРЕЕ розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії.

Відповідно саме на підставі даних щодо обсягів спожитої електричної енергії зі сторони відповідача переданих зі сторони АТ «Херсонобленерго», позивач отримав можливість здійснити формування та виставлення платіжного документу для оплати їх відповідачем, зокрема: № 326210119 від 31.01.2021 року № 326210219 від 09.03.2021 року № 326210319 від 12.04.2021 року.

Таким чином, позивач виконав свої зобов`язання та поставив відповідні обсяги електричної енергії відповідачу, однак останній свого обов`язку щодо оплати спожитої електричної енергії в повному обсязі не виконав, тим самим порушив право позивача на своєчасне тримання коштів в повному обсязі за продану електричну енергію відповідно до умов укладеного договору.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що скаржником не надано належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 76, 77 ГПК України , визначених Законом України «Про ринок електричної енергії» та ПРРЕЕ, якими були б підтверджені твердження апелянта про визначення інших обсягів електричної енергії.

Колегія суддів зазначає, що матеріалами справи доведено фактичні обсяги споживання електричної енергії відповідачем, зокрема. Підтверджено звітами щодо фактичного (звітного) споживання корисного відпуску електричної енергії за точками комерційного обліку (площадками вимірювання) споживачів постачальника ТОВ "ЕНЕРДЖІ-АГЕНТ", які є належними та достовірними доказами для перевірки проведених нарахувань та встановлення всіх обставин, що стосуються предмету доказування, оскільки наявність факту споживання електричної енергії та його обсяги не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування окрім інформацією, отриманою від оператора.

Щодо доводів скаржника в частині того, що дата настання зобов`язань з оплати за електричну енергію у лютому-березні 2021 не настала, оскільки Акт купівлі-продажу за лютий та березень місяць 2021 відповідач не отримував, належних доказів отримання позивач не надав, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

В матеріалах справи наявні підписані без зауважень зі сторони відповідача акти, крім того Акт купівлі-продажу за лютий 2021 та березень 2021 були отримані відповідачем вчасно, про що свідчить копія листа від 26.04.2021 №24-05/25 та копії експрес-накладної Нової пошти від 10.03.2021 та 19.04.2021.

Відтак, посилання у вказаній частині є необґрунтованими та спростовуються вищевикладеним.

Доводи апелянта, що Акт купівлі-продажу електричної енергії за березень 2021 року підписаний неуповноваженою особою, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки підпис скріплений печаткою державного підприємства. Крім того, скаржник не надав докази проведення службової перевірки за цим фактом на підприємстві після з`ясування цих обставин або докази неспоживання підприємством обсягу електроенергії, зазначеної в спірному акті.

Враховуючи вищезазначене та те, що належних доказів, які б спростовували наявність заборгованості у розмірі 1 482 486,86 грн., скаржник не надав, та вказана заборгованість підтверджується матеріалами справи, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРДЖІ-АГЕНТ" обґрунтовані та підлягають задоволенню.

З огляду на наведене колегія суддів вважає безпідставними доводи скаржника, що місцевим господарським судом неповністю встановлено всі обставини справи.

Згідно з ч. 1 ст.76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 1 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

При цьому, слід зазначити, що доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості.

Обов`язок доказування визначається предметом спору. За загальним правилом тягар доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Згідно із ч. 1, 2, 3 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Апелянт не довів суду належними доказами по справі відсутність у нього заборгованості за отриману електроенергію в спірний період за договором, який не був розірваний сторонами у встановленому чинним законодавством України порядку або не визнаний недійсним

Враховуючи викладене, доводи Товариства з обмеженою відповідальністю "Херсонський порт" викладені в апеляційній скарзі, є такими, що не спростовують наведених висновків господарського суду першої інстанції, а, відтак, підстави для скасування чи зміни судового рішення у даному випадку відсутні.

За таких обставин, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Херсонський порт" не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Херсонської області від 23.11.2021 року у справі №923/1056/21відповідає обставинам справи та вимогам закону і достатніх правових підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Херсонський порт" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Херсонської області від 23.11.2022 у справі №923/1056/21 залишити без змін.

Відповідно до ст.284 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом 20 днів, які обчислюються у відповідності до ст.288 ГПК України.

Повний текст постанови

складено та підписано

24.01.2023р.

Головуючий суддя С.І. Колоколов

Суддя Г.П. Разюк

Суддя Я.Ф. Савицький