ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" січня 2023 р. Справа№ 910/20713/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Козир Т.П.

суддів: Коробенка Г.П.

Агрикової О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи, апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Рейл Лоджистікс" та Акціонерного товариства "Українська залізниця"

на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2022

у справі №910/20713/21 (суддя Комарова О.С.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рейл Лоджистікс"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 70 011,67 грн,

УСТАНОВИВ:

22 червня 2022 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "Рейл Лоджистікс" до Господарського суду міста Києва надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі, у якій позивач просив стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - відповідач) 33 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 12 жовтня 2022 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Рейл Лоджистікс" про ухвалення додаткового рішення - задоволено частково.

Прийнято додаткове рішення, яким вирішено питання про розподіл судових витрат.

Стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рейл Лоджистікс" 16 500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

В іншій частині у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Рейл Лоджистікс" відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим додатковим рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Рейл Лоджистікс" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване додаткове рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що додаткове рішення є необґрунтованим, прийняте з порушенням як матеріального так і процесуального законодавства, оскільки суд без обґрунтування своєї позиції, керуючись своїми владними, дискреційними повноваженнями (на свій розсуд), на думку позивача, незаконно знизив стягнену суму витрат на правову допомогу з 33000,00 грн до 16 500,00 грн, не врахувавши складність справи та відсутність заперечень відповідача щодо заяви про ухвалення додаткового рішення, при цьому позивач також не погоджується із висновком суду про те, що практика розгляду таких справ є сталою та визначеною.

Також не погоджуючись з прийнятим додатковим рішенням суду, Акціонерне товариство "Українська залізниця" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване додаткове рішення та відмовити в задоволенні заяви в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим господарським судом неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права, оскільки справа має незначну складність, сума позову складає 70011,67 грн, розглядалась без виклику сторін, не потребувала надмірної юридичної та технічної роботи з боку адвоката, тому покладення на відповідача витрат на компенсацію правничої допомоги у розмірі 16500,00 грн є завищеним та неспівмірним.

21.11.2022 від позивача надійшла заява, у якій він просив зобов`язати відповідача направити на адресу позивача всі додатки до апеляційної скарги, оскільки на його електронну адресу надійшла лише сама апеляційна скарга, без додатків.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25 листопада 2022 року поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження, об`єднано розгляд апеляційних скарг позивача та відповідача у одне провадження, зупинено дію оскаржуваного рішення, встановлено строк для подання відзивів на апеляційні скарги - до 20 грудня 2022 року, зобов`язано відповідача у триденний строк направити (вручити) позивачу документи, що додані до апеляційної скарги, сторонам роз`яснено, що апеляційна скарга буде розглянута у письмовому провадженні, без виклику учасників справи.

Сторони були повідомлені про відкриття апеляційного провадження в порядку, визначеному статтями 6, 120, 242 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), шляхом направлення ухвали суду у електронному вигляді через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему на офіційні адреси електронної пошти і ухвала про відкриття апеляційного провадження була доставлена до електронних скриньок сторін 30.11.2022, що підтверджується довідками про доставку електронного листа.

22.12.2022 від позивача надійшло клопотання про застосування процесуального примусу та продовження процесуального строку подання відзиву, у якому він вказав, що відповідач не виконав вимоги ухвали суду про відкриття апеляційного провадження та не направив позивачу копію документів, доданих до апеляційної скарги, тому просить продовжити строк подання відзиву, притягнути відповідача до дисциплінарної відповідальності в виді зобов`язання сплатити штраф у розмірі десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та зобов`язати відповідача направити (вручити) позивачу копію документів, що додані до апеляційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27 грудня 2022 року задоволено частково клопотання позивача, продовжено позивачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу відповідача, встановлено - до 20.01.2023, зобов`язано відповідача у дводенний строк, з дати отримання даної ухвали, направити (вручити) позивачу копії документів, що були додані до апеляційної скарги відповідача, докази направлення (вручення) надати суду у п`ятиденний строк з дати отримання даної ухвали, попереджено позивача, що у разі ухилення від виконання вимог ухвали, суд має право застосувати заходи процесуального примусу, передбачені главою 9 Господарського процесуального кодексу України.

Вказана ухвала була направлена сторонам у електронному вигляді через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему на офіційні адреси електронної пошти та доставлена до електронних скриньок сторін 28.12.2022, що підтверджується довідками про доставку електронного листа.

20.01.2023 від представника відповідача надійшов супровідний лист з доданими копіями опису вкладення, поштової накладної і фіскального чеку, згідно якого відповідач 29.12.2022 направив позивачу копії додатків до апеляційної скарги.

23.01.2023 від позивача надійшло клопотання про застосування процесуального примусу, у якому він вказав, що відповідач не виконав вимоги ухвали суду від 27.12.2022 та не направив (не вручив) позивачу копію документів, доданих до апеляційної скарги, тому просить притягнути відповідача до дисциплінарної відповідальності в виді зобов`язання сплатити штраф у розмірі десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та зобов`язати відповідача направити (вручити) позивачу копію документів, що додані до апеляційної скарги.

Клопотання позивача про застосування процесуального примусу відхиляється судом, оскільки відповідач виконав вимоги ухвали суду від 27.12.2022 в межах встановленого судом строку та 29.12.2022 направив на адресу позивача (03150, м.Київ, вул. Ділова, буд. 5, корп.2) копії всіх додатків до апеляційної скарги.

Сторони не скористались своїм правом подати відзиви на апеляційні скарги, що не перешкоджає їх розгляду.

Частиною 2 ст. 270 ГПК України встановлено, що розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 273 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційні скарги, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, у грудні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Рейл Лоджистікс" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 70 011,67 грн збитків, завданих внаслідок незбереження залізницею вагонів позивача.

У позовній заяві позивач також вказав, що попередній орієнтовний розрахунок судових витрат, які позивач поніс і планує понести у зв`язку із розглядом даної справи, складається з суми судового збору 2 270,00 грн. Разом з цим, позивач очікує також понести витрати на правову допомогу, пов`язану з розглядом справи. Остаточний розмір витрат буде визначений з урахуванням вчинених процесуальних дій.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.02.2022 позов задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача 70 011,67 грн збитків, які виникли у зв`язку з незабезпеченням схоронності (збереження) майна (вагонів) при перевезенні та 2 270,00 грн судового збору.

22 червня 2022 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "Рейл Лоджистікс" до Господарського суду міста Києва надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі (направлена до суду 17.06.2022), у якій позивач просив стягнути з відповідача 33 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

У зв`язку із апеляційним оскарженням рішення суду розгляд заяви про розподіл судових витрат відкладався господарським судом до повернення матеріалів справи.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 05 вересня 2022 року вказане рішення було залишено без змін, а матеріали справи повернуті до суду першої інстанції.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 12 жовтня 2022 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Рейл Лоджистікс" про ухвалення додаткового рішення задоволено частково та стягнуто з відповідача на користь позивача 16 500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Надавши оцінку наданим позивачем доказам, фактичним обставинам справи, суд першої інстанції прийшов до висновку, що визначений позивачем розмір витрат на послуги адвоката є завищеним, не відповідає критеріям розумності та співрозмірності, що суперечить принципу розподілу витрат, у зв`язку із чим зменшив розмір витрат відповідача на професійну правничу допомогу, що підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача, на 50%, до 16500,00 грн.

Північний апеляційний господарський суд погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 ГПК України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу ).

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, у позовній заяві позивач вказав, що поніс і планує понести у зв`язку із розглядом даної справи судові витрати, які складаються з суми судового збору 2 270,00 грн. Разом з цим, позивач очікує також понести витрати на правову допомогу, пов`язану з розглядом справи. Остаточний розмір витрат буде визначений з урахуванням вчинених процесуальних дій.

Справа розглядалась судом першої інстанції без виклику сторін та рішенням Господарського суду міста Києва від 17.02.2022 позов було задоволено повністю.

Відповідно до ч.8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

17.06.2022 позивач направив до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, у якій просив стягнути з відповідача 33 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Також вказав, що повне рішення отримав 22.02.2022, однак у зв`язку введенням 24.02.2022 воєнного стану не зміг подати заяву в межах встановленого п`ятиденного строку, у зв`язку із чим просив продовжити строк її подання.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами, а саме, у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 4 ст. 129 ГПК України).

Оскільки позов було задоволено у повному обсязі, пов`язані з розглядом справи судові витрати покладаються на відповідача.

За вимогами частин 5, 8 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно з положеннями статті 126 ГПК України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідачем не подавались заперечення на заяву позивача та не заявлялось клопотання про зменшення розміру витрат.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесених ним судових витрат позивач долучив до матеріалів справи: договір про надання правової допомоги від 11 травня 2021 року, який укладений між позивачем, як клієнтом, та фізичною особою - підприємцем Мурашко Оленою Анатоліївною, як адвокатом; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №776 від 30.07.2010; додаток №1 до Договору про надання правової допомоги від 11.05.2021; звіт про надані послуги за період з 03.12.2021 по 22.02.22; акт надання послуг №1 від 22.02.2022; договір про надання правової допомоги від 13.05.2022 між тими ж сторонами і додаток №1 до нього.

Згідно з п. 6.2 Договору гонорар (вартість послуг) за цим Договором оплачується клієнтом на підставі звіту адвоката, протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати набрання чинності судового рішення, виходячи з розміру витраченого адвокатом часу та погодинної ставки у розмірі, що визначається у додатках до цього Договору. Крім того, додатково, у разі прийняття судом рішення на користь клієнта, клієнт сплачує адвокату гонорар успіху, розмір якого становить 50% загальної вартості наданих адвокатом послуг.

Пунктом 8.3 Договору визначено, що адвокат щомісячно надає клієнту акт здачі-прийняття наданих послуг, складений на основі звіту про надані послуги.

У Додатку № 1 до Договору сторонами визначено вартість послуг адвоката, а саме: 2 700,00 грн за 1 годину роботи адвоката у справах клієнта; 200,00 грн за одне відвідування поштових та кур`єрських організацій для відправлення/отримання кореспонденції у справах клієнта; 1 200,00 грн добових у разі відрядження у справах клієнта.

Матеріалами справи підтверджується, що правничу допомогу у справі позивачу надавала адвокат Мурашко О.А., повноваження якої підтверджувались довіреністю №116 від 15.06.2021.

Відповідно до Звіту адвокатом були надані наступні послуги: аналіз та вивчення документі і узгодження правової позиції з клієнтом - 2 год. - 5400 грн; підготовка тексту позовної заяви, додатків до неї, підготовка реквізитів та методична допомога у сплаті судового збору - 3 год. - 8100 грн; поштові відправлення кореспонденції - 2 год. - 400 грн; вивчення та аналіз заперечень відповідача - 1,5 год. - 4050 грн; ознайомлення з матеріалами справи 18.01.2022 - 0,5 год. - 1350 грн; підготовка документі для стягнення сум сплачених за правову допомогу адвоката - 1 год. - 2700 грн; гонорар успіху - 11 000 грн; всього - 33 000 грн.

По акту надання послуг позивач прийняв зазначені послуги адвоката на суму 33000 грн.

Матеріали справи не містять докази сплати позивачем вказаних витрат, однак відповідно до правових позицій Верховного Суду в постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19 витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 126 ГПК України).

Верховний Суд у постановах від 03.10.2019 у справі №922/445/19, від 24.10.2019 у справі №905/1795/18, від 17.09.2020 у справі №904/3583/19 зазначив, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

У постанові від 11.02.2021 у справі №920/39/20 Верховний Суд вказав, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України. Проте, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість, покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі №912/1025/20).

Частиною 6 статті 129 ГПК України визначено, що якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Як зазначалось вище, у позовній заяві позивач вказав, що попередній орієнтовний розрахунок судових витрат, які він поніс і планує понести у зв`язку із розглядом даної справи, складається з суми судового збору 2 270,00 грн і позивач також очікує понести витрати на правову допомогу, пов`язану з розглядом справи.

Отже, заявлена до відшкодування сума судових витрат (33000,00 грн) істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, в якому позивач взагалі не зазначив орієнтовну суму витрат на правничу допомогу, і позивач не довів, що він не міг передбачити такі витрати на час подання попереднього розрахунку.

У постановах від 24.10.2019 у справі №905/1795/18 і від 01.08.2019 у справі №915/237/18, від 11.02.2021 у справі №920/39/20 Верховний Суд також зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом першої інстанції при розгляді заяви позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу було враховано, що визначений позивачем розмір витрат на послуги адвоката є завищеним, не відповідає критеріям розумності та співрозмірності, оскільки справа є малозначною, аналогічні спори між сторонами вже розглядались у судах, й практика вирішення таких спорів є сталою,

Отже, є вірним висновок суду першої інстанції про те, що розумним, пропорційним і обґрунтованим розміром витрат на послуги адвоката за розгляд справи у суді першої інстанції у даному спорі є сума 16500,00 грн, і вказаний висновок суду першої інстанції повністю узгоджується з наведеними нормами Господарського процесуального кодексу України та правовими позиціями Верховного Суду, які підлягають врахуванню всіма судами.

Доводи апелянтів по суті їх скарг в межах заявлених вимог свого підтвердження не знайшли, не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами для скасування додаткового рішення господарського суду першої інстанції.

Суд першої інстанції дослідив та правильно оцінив надані позивачем докази, правильно застосував до них належні норми процесуального права, а тому додаткове рішення Господарського суду міста Києва законне і обґрунтоване, отже, підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Рейл Лоджистікс" та Акціонерного товариства "Українська залізниця" залишити без задоволення, а додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 12 жовтня 2022 року - без змін.

2. Справу повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23.01.2023.

Головуючий суддя Т.П. Козир

Судді Г.П. Коробенко

О.В. Агрикова