ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2023м. ХарківСправа № 922/2053/22

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Новікової Н. А.

розглянувши без виклику учасників справи в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Комунального підприємства «Комплекс з вивозу побутових відходів» (, 61140, м. Харків, провул. Золотий, буд. 4, тел. , , електронна пошта: )

до Товариства з обмеженою відповідальністю Приватний заклад «Харківський ліцей «Освітній простір «Гравітація» Харківської області (61002, м. Харків, вул. Дівоча, буд. 12, , тел. +38, , електронна пошта: )

про стягнення заборгованості за договором про надання послуг з поводження з побутовими відходами в сумі 19.209,13 грн.,

ВСТАНОВИВ:

КП «Комплекс з вивозу побутових відходів» звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до ТОВ Приватний заклад «Харківський ліцей «Освітній простір «Гравітація» Харківської області, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання послуг з поводження з побутовими відходами в сумі 19.209,13 грн., з яких: 13.507,65 грн. основний борг, 4.755,94 грн. інфляційні витрати, 945,54 грн. пеня, а також просить стягнути судовий збір в сумі 2.481,00 грн.

Позов обґрунтовано порушенням відповідачем умов договору про надання послуг з поводження з побутовими відходами № 980 від 26.08.2020 щодо своєчасного та повного проведення розрахунків за надані позивачем відповідачу послуги.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 08.11.2022 відкрито провадження у даній справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін, за наявними в справі матеріалами; запропоновано відповідачу подати відзив на позов в п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали суду; встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив протягом п`яти днів з дня отримання відзиву на позов.

Відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Згідно з вимогами ст. 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

З метою повідомлення сторін про відкриття провадження у справі та надання останнім можливості реалізувати власні процесуальні права, судом засобами поштового зв`язку на їх юридичні адреси, зазначені у позовній заяві та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, направлено копію зазначеної вище ухвали від 08.11.2022.

Ухвалу суду про відкриття провадження відповідач не отримав, копія ухвали суду повернулась на адресу господарського суду із відміткою відділення пошти «за закінченням терміну зберігання». При цьому судом було також надіслано ухвалу суду від 08.11.2022 на адресу засновників до Товариства з обмеженою відповідальністю Приватний заклад «Харківський ліцей «Освітній простір «Гравітація» Харківської області ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які отримали ухвалу суду, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 625 та № 633.

Згідно ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу приписів статті 242 ГПК України день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвал суду.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом. Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 названого Закону, для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень"). Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з процесуальними документами у справі в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Крім того, суд звертає увагу на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 18.03.2021 по справі № 911/3142/19, відповідно до яких направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

Відтак суд констатує, що всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог та судом дотримано під час розгляду справи обумовлені чинним ГПК України процесуальні строки для звернення із заявами по суті справи та іншими заявами з процесуальних питань.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Отже, за висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Також суд зауважує, що відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Відповідно до приписів статті 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Разом з тим Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. В подальшому відповідними Указами Президента України воєнний стан неодноразово продовжувався.

За змістом статей 10, 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» правосуддя в Україні в умовах воєнного стану має здійснюватися у повному обсязі, тобто не може бути обмежено конституційне право людини на судовий захист. В умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. За ст. 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства в умовах воєнного стану забороняється.

Згідно з Рекомендаціями, які прийняті Радою суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану, при визначенні умов роботи суду у воєнний час, рекомендовано керуватися реальною поточною обстановкою, що склалася в регіоні. У випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.

Проте відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

При здійсненні правосуддя суди повинні забезпечувати безпеку учасників судового провадження, запобігти створенню перешкод для реалізації ними права на судовий захист та визначених законом процесуальних прав в умовах воєнного стану, коли реалізація учасниками справи своїх прав і обов`язків є суттєво ускладненою.

Водночас, ворожі війська постійно здійснюють масований ракетний обстріл по об`єктам енергетичної інфраструктури України і через це в багатьох містах України, зокрема і у місті Харкові, де розташований господарський суд Харківської області, періодично відсутнє електропостачання та, відповідно, інтернет-зв`язок. Поновлення постачання електроенергії та інтернет-зв`язку потребує додаткового часу. Також у місті Харкові періодично оголошуються повітряні тривоги, під час яких суддя та працівники апарату суду мають перебувати в укриттях з метою уникнення загрози життю та здоров`ю.

З огляду на запровадження на території України воєнного стану, з метою всебічного, повного, об`єктивного розгляду справи, задля забезпечення сторонам конституційного права на судовий захист, приймаючи до уваги положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, задля ефективної реалізації сторонами своїх процесуальних прав, а також враховуючи поточну обстановку, що склалася в місті Харкові, суд при розгляді даної справи був вимушений вийти за межі строку, встановленого ст. 248 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини.

26 серпня 2020 року між Комунальним підприємством «Комплекс з вивозу побутових відходів» та Товариством з обмеженою відповідальністю Приватним закладом «Харківський ліцей «Освітній простір «Гравітація» Харківської області було укладено договір № 980 про надання послуг з поводження з побутовими відходами.

Відповідно до п. 1 вказаного договору позивач згідно з графіком, а при відміні графіка за заявкою, надає послуги з вивезення побутових відходів на підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради № 248 від 22 квітня 2020 року «Про визначення виконавця послуг з вивезення побутових відходів в місті Харкові» та відповідно до Правил благоустрою території м. Харкова, затвердженої рішенням 18 сесії Харківської міської ради 4 скликання від 24.12.2003р. №284/03 зі змінами та доповненнями, а відповідач своєчасно оплачує послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором.

Розрахунковим періодом є календарний місяць (п. 18 договору). Послуги оплачуються готівкою або в безготівковій формі на підставі акту наданих послуг та рахунку фактури (п.19 договору).

На підставі п. 21 договору відповідач зобов`язується оплачувати на умовах попередньої плати надані йому позивачем послуги з вивезення відходів. Пунктом 10.13 договору передбачено, що після закінчення звітного періоду впродовж 5 робочих днів відповідач зобов`язаний отримати у позивача акт виконаних робіт і впродовж 3-х робочих днів з моменту отримання акту зобов`язаний повернути позивачу підписаний акт, або мотивовану відмову.

Як свідчать матеріали справи, позивач виконав свої зобов`язання за вищевказаним договором, що підтверджується актами наданих послуг з вивезення побутових відходів, зокрема: відповідно до акту наданих послуг від 31.10.2020 року вартість наданих послуг за жовтень 2020 склала 926,75 грн.; відповідно до акту наданих послуг від 30.11.2020 року вартість наданих послуг за листопад 2020 склала 1853,50 грн.; відповідно до акту наданих послуг від 31.12.2020 року вартість наданих послуг за грудень 2020 склала 2224,20 грн.; відповідно до акту наданих послуг від 31.01.2021 року вартість наданих послуг за січень 2021 склала 2224,20 грн.; відповідно до акту наданих послуг від 28.02.2021 року вартість наданих послуг за лютий 2021 склала 2224,20 грн.; відповідно до акту наданих послуг від 31.03.2021 року вартість наданих послуг за березень 2021 склала 2594,90 грн.; відповідно до акту наданих послуг від 30.04.2021 року вартість наданих послуг за квітень 2021 склала 1297,45 грн.; відповідно до акту наданих послуг від 31.05.2021 року вартість наданих послуг за травень 2021 склала 1853,50 грн.; відповідно до акту наданих послуг від 30.06.2021 року вартість наданих послуг за червень 2021 склала 2409,55 грн.; відповідно до акту наданих послуг від 31.07.2021 року вартість наданих послуг за липень 2021 склала 2409,55 грн.; відповідно до акту наданих послуг від 31.08.2021 року вартість наданих послуг за серпень 2021 склала 2409,55 грн.; відповідно до акту наданих послуг від 30.09.2021 року вартість наданих послуг за вересень 2021 склала 2409,55 грн.; відповідно до акту наданих послуг від 31.10.2021 року вартість наданих послуг за жовтень 2021 склала 2409,55 грн.; відповідно до акту наданих послуг від 30.11.2021 року вартість наданих послуг за листопад 2021 склала 1853,50 грн.; відповідно до акту наданих послуг від 31.12.2021 року вартість наданих послуг за грудень 2021 склала 2038,85 грн.; відповідно до акту наданих послуг від 31.01.2022 року вартість наданих послуг за січень 2022 склала 741,40 грн.; відповідно до акту наданих послуг від 28.02.2022 року вартість наданих послуг за лютий 2022 склала 185,35 грн.; відповідно до акту наданих послуг від 30.04.2022 року вартість наданих послуг за квітень 2022 склала 556,05 грн.; відповідно до Акту наданих послуг від 31.05.2022 року вартість наданих послуг за травень 2022 склала 370,70 грн.; відповідно до акту наданих послуг від 30.06.2022 року вартість наданих послуг за червень 2022 склала 185,35 грн.

Таким чином в період з жовтня 2020 року по червень 2022 року позивач надав відповідачу послуги з поводження з побутовими відходами на загальну суму 33.177,65 грн., проте відповідачем було частково оплачено надані послуги на суму 19.670,00 грн., станом на день подачі позовної заяви загальна сума заборгованості відповідача за надані послуги з вивезення побутових відходів за вказаним вище договором складає 13.507,65 грн.

Вищезазначені акти наданих послуг з вивезення побутових відходів підписані сторонами, крім актів наданих послуг: від 31.01.2022 року за січень 2022 на суму 741,40 грн., від 28.02.2022 року за лютий 2022 на суму 185,35 грн., від 30.04.2022 року за квітень 2022 на суму 556,05 грн., від 31.05.2022 року за травень 2022 на суму 370,70 грн., від 30.06.2022 року за червень 2022 на суму 185,35 грн. Зазначені акти наданих послуг не були належним чином оформлені та повернуті відповідачем, проте були неодноразово надані йому позивачем у відповідності до умов укладеного договору.

Згідно з актом звірки взаємних розрахунків станом на 14.01.2022 відповідач визнав існування заборгованості перед позивачем, яка станом на дату складання акту становила 11.468,80 грн. Акт звірки взаємних розрахунків станом на 28.10.2022 відповідач не підписав в порядку та спосіб, передбачений умовами укладеного сторонами договору.

Зазначені обставини стали підставами для звернення позивача до суду з позовом у даній справі, в якому останній просить суд стягнути з відповідача на свою користь основний борг за надані послуги в сумі 13.507,65 грн.

Крім того, в зв`язку з простроченням відповідачем виконання своїх зобов`язань, позивачем на підставі умов договору та вимог чинного законодавства заявлено до стягнення з відповідача 4.755,94 грн. інфляційних витрат та 945,54 грн. пені.

Надаючи правову кваліфікацію відносинам, що стали предметом спору, суд виходить з наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 901 ЦК України встановлено, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За змістом ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Факт надання позивачем на користь відповідача послуг з поводження з відходами протягом та вартість таких послуг підтверджуються матеріалами справи, в т. ч. актам надання послуг, та відповідачем жодним чином не спростовується. Відповідачем не надано суду будь-яких доказів протилежного. Суд також зазначає, що оскільки відповідачем не надано будь-яких мотивованих заперечень стосовно не підписання частини актів (які попередньо були надіслані позивачем відповідачу) або доказів невиконання позивачем зобов`язань в цей період, послуги за актами є наданими позивачем та, відповідно, отриманими відповідачем.

Строк виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором щодо оплати наданих послуг, визначений умовами договору (п. 21), є таким, що настав.

За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в цій частині та наявність фактичних та правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 13.507,65 грн. основного боргу.

Щодо вимог про стягнення пені суд виходить з наступного.

В силу ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Стаття 216 ГК України передбачає відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами і договором.

Згідно з п. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом ст. ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Умовами укладеного сторонами договору передбачено, що за несвоєчасне внесення плати за послуги відповідач сплачує пеню в розмірі 0,01 відсотка суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Оскільки відповідач прострочив виконання зобов`язань зі сплати наданих позивачем послуг, доводи позивача про можливість нарахування пені за такі прострочення є такими, що ґрунтуються на умовах договору та вимогах чинного законодавства України.

Водночас, розглянувши здійснений позивачем розрахунок, суд констатує його невідповідність обставинам спору та арифметичну невірність. Зокрема, позивачем безпідставно нараховується пеня на всю суму заборгованості 13.507,65 грн. за весь період прострочення з 01.12.2020 по 31.10.2022, оскільки станом на 01.12.2020 відповідач не мав заборгованість в зазначеному розмірі, а вона в даному випадку щомісячно зростала в зв`язку з не оплатою відповідачем чергового акту надання послуг на відповідну суму такого акту.

Здійснивши з урахуванням зазначених обставин, а також всіх законодавчих обмежень щодо стоку нарахування та розміру відповідний розрахунок, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову в зазначеній частині вимог та стягнення з відповідача на користь позивача пені в сумі 764,31 грн. за прострочення виконання зобов`язань з оплати послуг за період прострочення з 01.12.2020 по 31.10.2022. В іншій частині вимог про стягнення пені слід відмовити в зв`язку з безпідставністю її нарахування до стягнення.

Щодо вимог про стягнення інфляційних суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Факт прострочення відповідачем виконання своїх зобов`язань щодо сплати заборгованості за надані позивачем послуги підтверджується матеріалами справи, та відповідачем жодним чином не спростовується. Зазначене також надає позивачу право на нарахування інфляційних за таке прострочення в порядку, визначеному ст. 625 ЦК України.

Однак, розглянувши здійснений позивачем розрахунок, суд констатує його невідповідність обставинам спору та арифметичну невірність. Зокрема, позивачем безпідставно нараховується інфляційні на всю суму заборгованості 13.507,65 грн. за весь період прострочення з 01.12.2020 по 31.10.2022, оскільки станом на 01.12.2020 відповідач не мав заборгованість в зазначеному розмірі, а вона в даному випадку щомісячно зростала в зв`язку з не оплатою відповідачем чергового акту надання послуг на відповідну суму такого акту.

Здійснивши з урахуванням зазначених обставин відповідний розрахунок, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову в зазначеній частині вимог та стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних в сумі 3.826,56 грн. за прострочення виконання зобов`язань з оплати послуг за період прострочення з 01.12.2020 по 31.10.2022.

В іншій частині вимог про стягнення інфляційних слід відмовити з зазначених вище підстав та мотивів.

Крім того, за наслідками розгляду справи, та з урахуванням вимог ст. 123, 129 ГПК України, з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір в сумі 2.481,00 грн.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-80, 123, 129, 232-233, 237-238, 240-241 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Приватний заклад «Харківський ліцей «Освітній простір «Гравітація» Харківської області (61002, м. Харків, вул. Дівоча, буд. 12, ) на користь Комунального підприємства «Комплекс з вивозу побутових відходів» (, 61140, м. Харків, провул. Золотий, буд. 4) 13 507, 65 грн. основного боргу, 3.826,56 грн. інфляційних витрат, 764,31 грн. пені та 2.481,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до приписів статей 256 та 257 Господарського процесуального кодексу України і з врахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних положень ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 25.01.2023.

Суддя Новікова Н. А.