РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30.01.2023Справа № 910/12929/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Кирилюк Т.Ю., розглянувши в

порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СБПМ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНКІБУД"

про стягнення 823 822,56 грн,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "СБПМ" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНКІБУД" про стягнення 823 822,56 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за договором поставки № 21/31М від 05.11.2021 в частині повернення суми попередньої оплати за непоставлений товар.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.11.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №910/12929/22 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та встановлено строки надання сторонами відзиву, відповіді на відзив та заперечень.

Відповідач, 16.12.2022 подав відзив, яким не заперечив існування заборгованості перед позивачем за договором поставки № 21/31М від 05.11.2021 та просив суд надати сторонам можливість вирішити спір в рамках досудового врегулювання.

До Господарського суду міста Києва від позивача 12.01.2023 надійшла заява про зміну підстав позову та зменшення розміру позовних вимог, у зв`язку з погашенням суми основного боргу, та стягнення з відповідача неустойки у розмірі 228 537,56 грн та інфляційних нарахувань у розмірі 189 766,8 грн.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Відповідно до вимог частини третьої статті 46 Господарського процесуального кодексу України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

Крім того, позивачем викладено клопотання про поновлення строку, на подачу зазначеної заяви, обґрунтоване неможливістю подати додаткові докази у строк, оскільки лише 22.11.2022 сторонами було укладено додаткову угоду та 23.11.2022 договір про зарахування зустрічних однорідних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Суд дійшов висновку про обґрунтованість причин пропуску строку та прийняв до розгляду заяву позивача про зміну підстав позову та зменшення розміру позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Сторонами у справі 05 листопада 2021 року було укладено договір поставки №21/31М відповідно до умов якого відповідач зобов`язався поставити і передати у власність позивача мінеральні добрива, а позивач прийняти і оплатити товар.

Відповідно до пункту 1.2. договору поставка товару здійснюється партіями. Кількість (обсяг), асортимент (найменування, марка) товару в партії, ціна на товар, вартість партії товару, а також інші умови, необхідні для поставки товару, узгоджуються сторонами у додатку (специфікації).

Згідно з пунктом 2.1. договору поставка товару здійснюється автомобільним та/або залізничним транспортом в строки, узгоджені сторонами у специфікації на поставку конкретної партії товару. Умови (базис) поставки визначаються сторонами згідно правил інкотермс в редакції 2010 року у специфікації конкретної партії товару.

Пунктом 2.2. договору визначено, що товар, в залежності від способу та умов поставки, приймається позивачем за видатковою накладною на поставку або за відповідним товаросупровідним документом, які є підтвердженням поставки узгодженої сторонами у специфікації партії товару.

Відповідно до пункту 3.1. договору поставка товару здійснюється за ціною та вартістю, узгодженими та зазначеними сторонами у специфікації на поставку конкретної партії товару.

Строк оплати товару узгоджується сторонами у специфікації на поставку конкретної партії товару (пункт 3.2. договору).

Цей договір вступає в дію з моменту підписання його сторонами і діє до 31 грудня 2022 року (пункт 7.1. договору).

Згідно пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до частини 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Реалізація суб`єктами господарювання товарів негосподарюючим суб`єктам здійснюється за правилами про договори купівлі-продажу. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (частина 6 статті 265 Господарського кодексу України).

Частинами 1 та 2 статті 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до норм частини 1 статті 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Згідно з частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

У відповідності до частини першої статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору, сторонами було підписано специфікації №1 від 05.11.2021 на суму 46 979 260,26 грн та №2 від 22.12.2021 на суму 21 424 787,18 грн.

Пунктом 3 специфікації №1 від 05.11.2021 сторони погодили термін відвантаження: до 30.12.2021 за умови сплати позивачем у повному обсязі платежу, встановленого пунктом 4 цієї специфікації.

Умови оплати: позивач здійснює відповідачу оплату в сумі 100% вартості товару згідно виставленого рахунку (пункт 4 специфікації).

Пунктом 3 специфікації №2 від 22.12.2021 сторони погодили термін відвантаження: до 25.02.2022 за умови сплати позивачем в повному обсязі платежу, встановленого пунктом 4 цієї специфікації.

Умови оплати: позивач здійснює відповідачу оплату в сумі 100% вартості товару згідно виставленого рахунку (пункт 4 специфікації).

Позивач, на виконання умов договору поставки №21/31М від 05.11.2021 та укладених до нього специфікацій №1 від 05.11.2021 та №2 від 22.12.2021, на підставі виставлених відповідачем рахунків, а саме №54 від 19.11.2021 на суму 2 748 900,00 грн, №56 від 22.11.2021 на суму 3 146 550,00 грн, №57 від 22.11.2021 на суму 3 034 680,00 грн, №59 від 25.11.2021 на суму 7 000 000,00 грн, №60 від 25.11.2021 на суму 15 472 512,00 грн, №72 від 20.12.2021 на суму 17 855 580,00 грн та №66 від 27.11.2021 на суму 13 979 254,00 грн здійснив передоплату в рахунок оплати вартості товару на загальну суму 63 237 476,10 грн.

У підтвердження здійснення оплати товару на суму 63 237 476,10 грн позивачем надано копії платіжних доручень №2117 від 19.11.2021 на суму 2 748 900,00 грн, №2131 від 22.11.2021 на суму 6 181230,00 грн, №2207 від 26.11.2021 на суму 15 472 512,00 грн, №2271 від 30.11.2021 на суму 7 000 000,00 грн, №2367 від 08.12.2021 на суму 1 000 000,00 грн, №2375 від 09.12.2021 на суму 12 979 254,10 грн, №2564 від 22.12.2021 на суму 2 855 580,00 грн, №2565 від 22.12.2021 на суму 3 000 000,00 грн, №2566 від 22.12.2021 на суму 3 000 000,00 грн, №2567 від 22.12.2021 на суму 3 000 000,00 грн, №2568 від 22.12.2021 на суму 3 000 000,00 грн та №2569 від 22.12.2021 на суму 3 000 000,00 грн.

Судом встановлено, що позивач, на виконання умов пункту 3 специфікації №1 та №2 своєчасно здійснив оплату в повному обсязі, а отже строки на поставку товару мали бути додержані відповідачем, а саме по специфікації №1 від 05 листопада 2021 року термін відвантаження: до 30.12.2021, по специфікації №2 від 22 грудня 2021 року: до 25.02.2022.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем було поставлено позивачу мінеральні добрива на підставі видаткових накладних, підписаних сторонами на загальну суму 62 226 111,27 грн, а саме №1010/1 від 27.11.2021 на суму 860 310,00 грн, №1013/3 від 27.11.2021 на суму 5 308 301,56 грн, №1014/1 від 28.11.2021 на суму 3 533 236,03 грн, №1014/2 від 28.11.2021 на суму 5 137 716,50 грн, №1015/1 від 29.11.2021 на суму 3 034 680,00 грн, №1015/2 від 29.11.2021 на суму 3 146 550,00 грн, №1022/1 від 04.12.2021 на суму 5 568 090,00 грн, №1024 від 05.12.2021 на суму 5 526 840,00 грн, №1030 від 13.12.2021 на суму 4 421 670,00 грн, №1035 від 31.12.2021 на суму 4 263 930,00 грн, №1 від 02.01.2022 на суму 7 133 170,39 грн, №2 від 07.01.2022 на суму 4 954 450,88 грн, №9 від 21.01.2022 на суму 4 736 934,94 грн, №12 від 27.01.2022 на суму 3 442 163,23 грн та №15 від 20.02.2022 на суму 1 158 067,74 грн.

Тобто, у відповідача існувала заборгованість перед позивачем у розмірі 1 011 364,83 грн, що складає суму невиконаних зобов`язань за договором з повернення суми попередньої оплати за непоставлений товар.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем частково повернуто суму попередньої оплати за непоставлений товар у розмірі 390 964,83 грн, що підтверджується копіями платіжних доручень №657 від 28.07.2022 на суму 290 964,83 грн та №925 від 29.07.2022 на суму 100 000,00 грн.

Отже, у відповідача існує заборгованість перед позивачем у розмірі 620 400,00 грн, що складає суму сплаченої попередньої оплати в рахунок якої поставка не відбулася.

Частинами першою та другою статті 693 Цивільного кодексу України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем 12.09.2022 було направлено відповідачу вимогу №189 від 09 вересня 2022 року про повернення грошових коштів.

У відповідь на вказану вимогу відповідач підтвердив наявність існуючої заборгованості перед позивачем, але зазначив про те, що у позивача перед ним також існує заборгованість у розмірі 20 400,00 грн, тому визнає заборгованість перед позивачем лише на суму 600 000,00 грн та звернувся з проханням розглянути можливість проведення мирних переговорів щодо укладення угоди з погодження графіку повернення попередньої оплати.

Позивач направив відповідачу лист №24/10-2022-11 від 24.10.2022 з проектом додаткової угоди №1 від 24.10.2022 до договору поставки №21/31М від 05.11.2021, та проектом договору №24/10-ЕС від 24.10.2022 про зарахування зустрічних однорідних вимог.

У відзиві відповідач не заперечив суму заборгованості за договором, з урахуванням додаткової угоди № 1 від 24.10.2022 до договору поставки у розмірі 607 240,32 грн, та на виконання вказаної угоди здійснив перший платіж на суму 303 620,16 грн, у підтвердження чого надав копію виписки по рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНКІБУД".

Разом з тим, позивачем подано заяву про зміну підстав позову та зменшення розміру позовних вимог, в якій останній зазначає про те, що 22.11.2022 сторонами укладено додаткову угоду № 1 до договору поставки №21/31М від 05.11.2021, у якій відповідач визнав заборгованість на користь позивача, яка станом на дату підписання угоди складала 620 399,99 грн, та підлягала погашенню за наступним графіком: - до 24.11.2022 у розмірі 303 620,16 грн; - до 24.12.2022 у розмірі 303 620,16 грн.

Сторони погодили, що залишок заборгованості у розмірі 13 159,68 грн припинено шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов вищезазначеної додаткової угоди № 1 відповідач перерахував на користь позивача 607 240,32 грн.

Згідно з частиною першою статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

При цьому, за приписами статті 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. При цьому належним є виконання зобов`язання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.

Судом встановлено, що заборгованість у розмірі 607 270,32 грн погашена відповідачем після відкриття провадження у справі, та з порушенням строків визначених договором поставки №21/31М від 05.11.2021.

Крім того, позивач, з урахуванням заяви про зміну підстав позову, яка прийнята судом до розгляду, просить суд стягнути з відповідача 228 537,56 грн неустойки у розмірі подвійної облікової ставки НБУ та 189 766,80 грн інфляційних втрат.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною третьої статті 693 Цивільного кодексу України визначено, що на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов`язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

Відповідно до частини 2 статті 536 Цивільного кодексу України розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Пунктом 5.1. договору поставки №21/31М від 05.11.2021 визначено, що за порушення строків поставки товару відповідач сплачує на користь позивача неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості непоставленого товару за кожен день прострочення поставки.

Судом перевірено наведений у позовній заяві розрахунок неустойки та визнано його арифметично вірним.

За таких умов, суд задовольняє позовну вимогу про стягнення з відповідача 228 537,56 грн неустойки, нарахованої за загальний період з 26.02.2022 по 22.11.2022.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Дії відповідача є порушенням умов договору, що є підставою для захисту майнових прав та інтересів позивача, відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України.

Судом перевірено розрахунки інфляційних нарахувань на суму 189 766,8 грн та встановлено їх правильність та відповідність вимогам умов договору та чинного законодавства.

З огляду на вищенаведене та встановленням факту порушення відповідачем обов`язку щодо своєчасного повернення суми попередньої оплати за непоставлений товар, вимога позивача про стягнення з відповідача інфляційних нарахувань на суму 189 766,8 грн нарахованих за період з 26.02.2022 по 22.11.2022 визнається судом обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі за розрахунком позивача.

Згідно з частиною 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що погашення основної заборгованості здійснене відповідачем після подання позову до суду, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись статтями 74 та 77, статтею 123, статтею 129, статтями 232-233, статтями 237-238, статтею 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНКІБУД" (03062, м. Київ, вул. Кулібіна, 11, оф. 20, ідентифікаційний код 38750140) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СБПМ" (03022, м. Київ, вул. Козацька, 120/4, корп. В, кім. 15, ідентифікаційний код 36424641) неустойку в розмірі 228 537 (двісті двадцять вісім тисяч п`ятсот тридцять сім) грн 56 коп., інфляційні втрати у розмірі 189 766 (сто вісімдесят дев`ять тисяч сімсот шістдесят шість) грн 80 коп. та судовий збір у розмірі 12 357 (дванадцять тисяч триста п`ятдесят сім) грн 34 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.Ю.Кирилюк