ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

26.01.2023м. ДніпроСправа № 904/62/19

За позовом Державного підприємства "Конструкторське бюро "Південне" ім. М.К. Янгеля", м. Дніпро

до Акціонерного товариства "Дніпроважмаш", м. Дніпро

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Державне космічне агентство України, м. Київ

про визнання недійсними пунктів додаткової угоди до контракту та стягнення 120 327 067,71 грн.

та за зустрічним позовом Акціонерного товариства "Дніпроважмаш", м. Дніпро

до Державного підприємства "Конструкторське бюро "Південне" ім. М.К. Янгеля", м. Дніпро

про недійсність відмови від контракту № 6-32/0036, викладеної у претензії від 27.06.2022 та припинення зловживання правом

Суддя Євстигнеєва Н.М.

С У Т Ь С П О Р У:

Державне підприємство "Конструкторське бюро "Південне" ім. М.К. Янгеля" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, яким з урахуванням змін підстав позову (вх. №20979/22 від 05.07.2022, а.с. 40-51 том 18) просить:

- визнати недійсним підпункт 1.2 пункту 1 укладеної між Державним підприємством "Конструкторське бюро "Південне" ім. М.К. Янгеля" та Публічним акціонерним товариством "Дніпроважмаш" додаткової угоди № 25 від 14.04.2014 до контракту № 6-32/003 на виконання дослідно-конструкторської роботи (ДКР) від 31.08.2006;

- визнати недійсним пункт 2 укладеної між Державним підприємством "Конструкторське бюро "Південне" ім. М.К. Янгеля" та Публічним акціонерним товариством "Дніпроважмаш" додаткової угоди № 25 від 14.04.2014 до контракту № 6-32/003 на виконання дослідно-конструкторської роботи (ДКР) від 31.08.2006;

- стягнути з Публічного акціонерного товариства "Дніпроважмаш" на користь Державного підприємства "Конструкторське бюро "Південне" ім. М.К. Янгеля" суму невикористаного авансу у розмірі 46 436 000,00 грн., неустойку у розмірі 6 965 400,00 грн., 3% річних у розмірі 4 171 607,00 грн., пеню у розмірі 44 600 187,72 грн., інфляційні втрати у розмірі 18 153 872,99 грн., та витрати на сплату судового збору у розмірі 648 550,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов контракту №6-32/003 на виконання дослідно-конструкторської роботи (ДКР) від 31.08.2006 та додаткової угоди №25 від 14.04.2014 до нього.

Акціонерне товариство "Дніпроважмаш" звернулось до господарського суду із зустрічною позовною заявою, відповідно до якої просить:

- визнати недійсним правочин щодо односторонньої відмови від контракту на виконання дослідно-конструкторської роботи № 6-32/003 від 31.08.2006, укладеного Державним підприємством "Конструкторське бюро "Південне ім. М.К. Янгеля" та Публічним акціонерним товариством "Дніпроважмаш", що вчинений Державним підприємством "Конструкторське бюро "Південне ім. М.К. Янгеля" у претензії від 27.06.2022 (за вих. № 14/2218 від 28.06.2022);

- зобов`язати Державне підприємство "Конструкторське бюро "Південне ім. М.К. Янгеля" припинити зловживання своїми правами, шляхом вчинення правочинів щодо односторонньої відмови від контракту на виконання дослідно-конструкторської роботи № 6-32/003 від 31.08.2006, укладеного Державним підприємством "Конструкторське бюро "Південне ім. М.К. Янгеля" та Публічним акціонерним товариством "Дніпроважмаш".

Позивач за зустрічним позовом зазначає, що:

- контракт №№ 6-32/003 є припиненим у зв`язку із закінченням строку, на який він укладався;

- за п. 2 Додаткової угоди №25 від 14.04.2014 з дати укладення цієї угоди припинились зобов`язання АТ "Дніпроважмаш" з виконання робіт за контрактом №6-32/003. Починаючи з 14.04.2014 за контрактом №6-32/003 АТ "Дніпроважмаш" не мало зобов`язань продовжувати роботи по етапам 2, 3;

- не досягнувши цілей контракту №6-32/003, визначених при його укладенні, Додатковою угодою №26 від 28.05.2015 сторони домовились про припинення дії контракту від 31.12.2015 без додаткового врегулювання майнових відносин між сторонами;

- додатковими угодами № 25 і № 26 сторони змінили умови припинення контракту, тобто визначали свої дії, обов`язки і права під час і внаслідок припинення договірних стосунків;

- оскільки ні законом, ні контрактом № 6-32/003, ні додатковою угодою № 26 не визначено іншого, то ДП КБ Південне не має права вимагати повернення авансу наданого за контрактом № 6-32/003 за умовами додаткової угоди №25, які втратили свою актуальність та припинили дію у зв`язку із укладенням сторонами додаткової угоди №26, яка змінила умови припинення контракту;

- строк позовної давності для вимог ДП КБ Південне про виконання АТ "Дніпроважмаш" робіт по етапу № 2 або про повернення невикористаного авансу (у разі доведення) за етап №2 сплив 28.12.2015, а для вимог по етапу №3 сплив 28.02.2016. Сума авансу у розмірі 46 436 000,00 грн., про яку стверджує ДП КБ Південне, відповідає розміру авансу за етапом № 2 (погоджена вартість 56 808 493,00 грн.);

- у ДП КБ Південне відсутні правові підстави в односторонньому порядку розривати контракт № 6-32/003, який припинився. За ч. 4 ст. 849 ЦК України наслідком односторонньої відмови є саме розірвання контракту. За ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відтак, одностороння відмова ДП КБ Південне від контракту № 6-32/003 не створює правових наслідків за ч. 4 ст. 849 ЦК України, а саме розірвання контракту, оскільки цей контракт вже припинився на час вказаної односторонньої відмови від контракту;

- якщо ДП КБ Південне вперше заявляє про розірвання контракту у претензії від 18.02.2019, то наступні претензії від 10.06.2021, від 18.06.2021 та від 27.06.2022 (за вих. № 14/2218 від 28.06.2022) про розірвання контракту №6-32/003, не можуть породжувати правових наслідків для сторін контракту, а є недобросовісними діями ДП КБ Південне.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 05.12.2022 прийнято зустрічний позов до розгляду разом із первісним позовом.

24 січня 2023 року від Державного підприємства "Конструкторське бюро "Південне" ім. М.К. Янгеля" до господарського суд надійшла заява про забезпечення позову шляхом:

накладення арешту на грошові кошти, Акціонерного товариства "Дніпроважмаш" (), в межах суми стягнення 120 327 067,71грн (сто двадцять мільйонів триста двадцять сім тисяч шістдесят сім грн. 71коп.), які знаходяться в на всіх рахунках та у всіх банківських та інших фінансово-кредитних установах.

Станом на день звернення ДБ "КБ "Південне" з заявою про забезпечення позову, заборгованість АТ "Дніроважмаш" перед ДП "КБ "Південне" становить 120 327 067,71грн, яка складається з суми невикористаного авансу у розмірі 46 436 000,00 грн, неустойки у розмірі 6 965 400,00 грн, 3% річних у розмірі 4 171 607,00грн, пені у розмірі 44 600 187,72грн, інфляційних втрат у розмірі 18 153 872,99грн.

Жодних дій, спрямованих на повернення суми невикористаного авансу та штрафних санкцій, АТ "Дніпроважмаш" не вчиняє.

Таким чином, вказані дії (бездіяльність) АТ "Дніпроважмаш" свідчить про недобросовісність даного товариства, а тому наявні обґрунтовані припущення, що з метою унеможливлення виконання судового рішення по даній справі (в разі задоволення позову ДП "КБ "Південне") АТ "Дніпроважмаш" будуть вчинятися дії спрямовані на виведення коштів зі своїх рахунків, що відповідно дає підстави стверджувати про те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити або унеможливити виконання рішення суду, так як на момент його виконання, грошові кошти, які наявні на рахунках відповідача, можуть зникнути, або істотно зменшитись.

Також позивач звертає увагу, що:

- за останні 14 (чотирнадцять) місяців Господарським судом Дніпропетровської області видано 57 судових наказів про стягнення з АТ "Дніпроважмаш" як боржника на користь стягувачів загальної суми 32 922 422,82грн;

- з даних аналітичної онлайн-системи - сервісу перевірки контрагентів АТ "Дніпроважмаш" має податковий борг у розмірі 66 636 543,00грн;

- розмір статутного капіталу АТ "Дніпроважмаш" складає всього 29 923 370,40грн.

Вказана сума заборгованості АТ "Дніпроважмаш" перед контрагентами, на думку позивача, свідчить про недобросовісність, неналежне виконання своїх договірних зобов`язань, а також про нестабільний фінансово-економічний стан даного товариства.

Позивач зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити або унеможливити виконання рішення суду. Обраний заявником захід забезпечення позову у вигляді накладення арешту грошових коштів у межах суми позовних вимог спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову. Накладення арешту на грошові кошти АТ "Дніпроважмаш" у межах суми позову забезпечує збалансованість інтересів сторін та обрані заходи забезпечення позову не позбавляють останнього можливості провадити господарську діяльність, а лише обмежують його право на період дії таких заходів вільно користуватися грошовими коштами в межах ціни позову.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову суд відмовляє в її задоволенні з огляду на таке.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 137 ГПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 4 ст. 137 ГПК України).

Співмірність передбачає врахування господарським судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Отже, аналізуючи викладене, можна дійти висновку, що забезпечення позову - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволення вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

В питаннях забезпечення позову правова позиція Верховного Суду зводиться до того, що господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову (постанова КГС у складі ВС від 08.10.2018 у справі №913/257/18).

За таких обставин, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд, у першу чергу, повинен оцінити доводи заявника на підтвердження того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Відповідно до нормативних приписів статті 73 ГПК України встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, встановлюються на підставі доказів.

За змістом статей 2, 13 цього Кодексу судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суть якої зводиться до того, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

За твердженнями позивача, АТ "Дніпроважмаш" не вчиняє жодних дій спрямованих на повернення суми невикористаного авансу та штрафних санкцій, та вважає, що наявні обґрунтовані докази та фактичні обставини, що засвідчують ухилення відповідача від виконання зобов`язання.

Як вже зазначалось, в обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову позивач вказує на те, що за останні 14 (чотирнадцять) місяців Господарським судом Дніпропетровської області видано 57 судових наказів про стягнення з АТ "Дніпроважмаш" на користь стягувачів загальної суми 32 922 422,82грн; з даних аналітичної онлайн-системи - сервісу перевірки контрагентів АТ "Дніпроважмаш" має податковий борг у розмірі 66 636 543,00грн; розмір статутного капіталу АТ "Дніпроважмаш" складає всього 29 923 370,40грн.

Суд звертає увагу позивача на те, що існування заборгованості перед іншими контрагентами, не є беззаперечним свідченням наявності підстав вважати, що виконання рішення у справі буде ускладнено, або унеможливлено.

Посилання позивача на недобросовісне ставлення відповідача до виконання прийнятих на себе зобов`язань перед кредиторами не підтверджено відповідними доказами.

Суд також зазначає, що заявником не надано суду належних та допустимих доказів вчинення АТ "Дніпроважмаш" дій, що у подальшому могли б призвести до зменшення обсягів наявних грошових активів, що могло б призвести до ускладнення виконання судового рішення.

До того ж у суду відсутні підстави достеменно стверджувати, що виконання відповідачем своїх обов`язків перед іншими контрагентами призведе до такого зменшення активів, що вплине на здатність задовольнити вимоги позивача.

Представник позивача не підтверджує належними доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування забезпечення позову, та неможливість в подальшому виконати рішення суду, а заява ґрунтується лише на припущеннях можливого задоволення позову та можливого невиконання чи утрудненого виконання рішення суду.

Заявником не додано доказів наявності реальних намірів відповідача щодо виведення грошових коштів з рахунків або їх витрачання на погашення заборгованості перед іншими контрагентами, а тільки викладено доводи та міркування позивача щодо ускладнення виконання судового рішення.

Таким чином, заява про вжиття заходів забезпечення позову не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких можна було б дійти висновку про доцільність та необхідність забезпечення позову у визначений заявником спосіб та ймовірність утруднення виконання рішення господарського суду, у разі його невжиття. Твердження позивача про наявність обставин, які можуть ускладнити чи унеможливити ефективний захист та поновлення порушених прав без надання відповідних доказів, не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Аналогічний висновок стосовно того, що самі лише твердження позивача про потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення у разі задоволення позову без долучення відповідних доказів не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову викладено в постановах Верховного Суду від 21.01.2019 у справі №902/483/18 та від 12.06.2019 у справі №909/19/19.

Враховуючи вищевикладені обставини суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

При цьому, суд зазначає, що не вжиття заходів забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення, а також перешкоджання завдання шкоди позивачу.

За змістом статті 6 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суди здійснюють правосуддя на засадах верховенства права. Одними з його елементів є законність, заборона свавільності, недискримінація та рівність перед законом.

За таких обставин правові підстави для задоволення заяви позивача про забезпечення позову відсутні.

Про забезпечення позову або про відмову у його забезпеченні суд постановляє ухвалу (ч. 6 ст. 140 ГПК України).

Відмова у забезпеченні позову не позбавляє права заявника повторно звернутися до суду з такою ж заявою після усунення недоліків.

Керуючись статтями 136, 137, 140, 232 - 235 ГПК України, господарський суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити Державному підприємству "Конструкторське бюро "Південне" ім. М.К. Янгеля" в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили 26.01.2023 та може бути оскаржена до Центрального апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.М. Євстигнеєва