ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

18.01.2023 Справа № 914/2726/19

Господарський суд Львівської області у складі судді Чорній Л.З., за участю секретаря судового засідання Гусак Х.Р., розглянувши матеріали за заявою ліквідатора Приватного акціонерного товариства Артор арбітражного керуючого Віскунова О.В.

про покладення субсидіарної відповідальності на керівників та засновників ПАТ Артор у зв`язку з доведенням підприємства до банкрутства

учасники:

- ОСОБА_1 , м.Львів;

- ОСОБА_2 , м.Львів;

у справі за заявою: Головного управління Державної податкової служби у Львівській області, м. Львів

про банкрутство Приватного акціонерного товариства Артор (79000, м. Львів, вул. Наукова, буд. 7Б, )

Представники сторін:

ініціюючий кредитор: не з`явився

ОСОБА_1 : не з`явився

ОСОБА_2 : не з`явився

ОСОБА_3 : не з`явився

боржник: не з`явився

ліквідатор: не з`явився

Суть спору: 24.12.2019 р. на розгляд Господарського суду Львівської області надійшла заява Головного управління Державної податкової служби у Львівській області про відкриття провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства Артор (79000, м. Львів, вул. Наукова, буд. 7Б, ).

Ухвалою суду від 29.01.2020 відкрито провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства Артор. Визнано грошові вимоги Головного управління Державної податкової служби у Львівській області до Приватного акціонерного товариства Артор у розмірі 5 331 783,50 грн., з яких: 2 903 477,72 грн. основного боргу (безспірні), 2 424 342,73 грн. штрафних санкцій та 3 963,05 грн. пені, а також 19 210,00 грн. судового збору. Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів Приватного акціонерного товариства Артор. Введено процедуру розпорядження майном Приватного акціонерного товариства Артор строком на сто сімдесят календарних днів до 16 липня 2020 р. Призначено розпорядником майна Приватного акціонерного товариства Артор арбітражного керуючого Віскунова Олександра Віталійовича (свідоцтво № 115 від 07.02.2013 р.), адреса: м. Київ, 03022, а/с-64.

Офіційно оприлюднено повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства Артор (79000, м. Львів, вул. Наукова, буд. 7Б, ) у встановленому законодавством порядку. Попереднє засідання суду призначити на 11.03.2020.

Ухвалою суду від 11.03.2020 підсумкове судове засідання призначено на 08.04.2020 р.

Ухвалою суду від 08.04.2020 підсумкове судове засідання призначено на 20.05.2020 р. Підстави відкладення розгляду справи викладені в ухвалі від 08.04.2020 р.

18.05.2020 на адресу суду надійшов звіт розпорядника майна про виконану роботу з додатками, клопотання про визнання Приватного акціонерного товариства Артор банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, призначення ліквідатором Віскунова О.В., звіт про нарахування та виплату грошової винагороди, клопотання про сплату грошової винагороди.

У судове засідання 20.05.2020 розпорядник майна та сторони не з`явилися.

Через канцелярію суду надійшла заява арбітражного керуючого Пурія Р.П. про згоду на призначення його ліквідатором у даній справі.

05.05.2020 відбулось засідання перших загальних зборів кредиторів, на яких, вирішено сформувати комітет кредиторів та обрати голову комітету кредиторів. ГУ ДПС у Львівській області обрано до складу комітету кредиторів одноособово.

12.05.2020 відбулись збори комітету кредиторів, на яких зокрема обрано голову комітету кредиторів- ГУ ДПС у Л/о, вирішено схвалити звіт розпорядника майна про нарахування і виплату грошової винагороди за період з 29.01.2020 по 12.05.2020. Також, вирішено звернутись до суду з клопотанням про визнання Приватного акціонерного товариства Артор банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, призначення ліквідатором Віскунова О.В.

18.05.2020 розпорядником майна арбітражним керуючим Віскуновим О.В. подано клопотання, в якому зазначає, що комітет кредиторів у справі про банкрутство ТзОВ Артор звертається до суду з клопотанням про визнання ТзОВ Артор банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, та про призначення ліквідатором арбітражного керуючого Віскунова Олександра Віталійовича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого №115 від 07.02.2013 року), після припинення повноважень розпорядника майна, про що прийнято рішення на засіданні комітету кредиторів від 12.05.2020 р. ( яке долучено до матеріалів справи).

Постановою Господарського суду Львівської області від 20.05.2020 року визнано банкрутом Приватне акціонерне товариство Артор та відкрито ліквідаційну процедуру; призначено ліквідатором Приватного акціонерного товариства Артор (79000, м. Львів, вул. Наукова, буд. 7Б, ) арбітражного керуючого Віскунова Олександра Віталійовича (свідоцтво № 115 від 07.02.2013 р.), адреса: м. Київ, 03022, а/с-64; у задоволенні заяви арбітражного керуючого Пурія Р.П. про призначення ліквідатором у справі № 914/2726/19 відмовлено; клопотання арбітражного керуючого Віскунова О.В. від 12.05.2020 р. за вих. №12/05-20.4 про сплату основної грошової винагороди за виконання повноважень розпорядника майна Приватного акціонерного товариства Артор за період з 29.01.2020 р. по 12.05.2020 р. на суму 49 362,96 грн. задоволено; затверджено звіт арбітражного керуючого Віскунова О.В. про нарахування і виплату грошової винагороди під час процедури розпорядження майном Приватного акціонерного товариства Артор за період з 29.01.2020 р. по 12.05.2020 р. на суму 49 362,96 грн.

21.05.2020 року оприлюднено на офіційному веб-сайті Касаційного господарського суду у складі Верховного суду повідомлення про визнання Приватного акціонерного товариства Артор (79000, м. Львів, вул. Наукова, буд. 7Б, ) банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

Судове засідання призначено на 05.08.2020 р.

В судове засідання від 05.08.2020 року ліквідатор та представники сторони не з`явились.

Головним управлінням ДПС у Львівській області через канцелярію суду 05.08.2020 року подано заяву кредитора про грошові вимоги до боржника на суму 5 622 347,62 грн.

Ліквідатором на електронну адресу суду від 04.08.2020 року подано звіт. Із звіту ліквідатора вбачається, що з метою виявлення майнових активів та формування ліквідаційної маси, 02.06.2020 року здійснено ряд запитів.

Окрім того, відповідно до інформації наданої Головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області та витягу з Державного земельного кадастру, за банкрутом обліковується на праві власності земельна ділянка, розташована за адресою: м.Львів, вул.Дж.Вашингтона, 8, загальною площею 3, 4273 га, кадастровий номер :02:005:0224.

В ході проведення інвентаризації майна банкрута, ліквідатором встановлено, що на вищезазначеній земельній ділянці, за адресою: м.Львів, вул.Дж.Вашингтона, 8, розташовані будівлі та споруди торгівельного центру МЕТRО, які належать ТОВ МЕТРО КЕШ ЕНД КЕРІ УКРАЇНА.

У зв`язку з чим, ліквідатором на адресу ТОВ МЕТРО КЕШ ЕНД КЕРІ УКРАЇНА направлено запит, надати інформацію та підтверджуючи документи, які надають право знаходження будівель та споруд торгівельного центру МЕТКО ТОВ МЕТРО КЕШ ЕНД КЕРІ УКРАЇНА, на земельній ділянці ПАТ АРТОР (79000, м.Львів, вул.Наукова, 7Б, ) розташованої за адресою: м.Львів, вул.Дж.Вашингтона, 8, заг.пл. 3,4273га, кадастровий номер :02:005:0224).

Ухвалою суду від 26.08.2020 заява ГУ ДПС у Львівській області з кредиторськими вимогами до банкрута на суму 5 626 551,62 грн. задоволена. Визнані вимоги ГУ ДПС у Львівській області з кредиторськими вимогами до банкрута на суму 5 626 551,62 грн. Розгляд справи відкладено на 21.10.2020 р.

Ухвалою суду від 21.10.2020 р. розгляд справи відкладено на 18.11.2020 р. Підстави відкладення розгляду справи викладені в ухвалі від 21.10.2020 р.

В судове засідання від 18.11.2020 сторони та ліквідатор не з`явилися.

Ухвалою суду від 18.11.2020 клопотання ліквідатора арбітражного керуючого Віскунова О.В. від 06.11.2020 за вх.№32122/20 про витребування доказів задоволено. Розгляд справи відкладено на 20.01.2021.

07 грудня 2020 року на виконання вимог ухвали суду від 18.11.2020 АТ ОКСІ БАНК подано заяву про долучення документів до матеріалів справи.

08 грудня 2020 року на виконання вимог ухвали суду від 18.11.2020 АТ Райффайзен Банк Аваль подано заяву про долучення документів до матеріалів справи.

08 грудня 2020 року від Головного центру обробки спеціальної інформації Адміністрації Державної прикордонної служби України подано лист- відповідь на виконання вимог ухвали суду від 18.11.2020.

28 грудня 2020 року від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб подано лист- відповідь на виконання вимог ухвали суду від 18.11.2020.

У судове засідання від 20.01.2021 сторони не з`явились.

Ухвалою суду від 20.01.2021 клопотання ліквідатора арбітражного керуючого Віскунова О.В. від 18.01.2021 за вх.№1044/21 про витребування доказів задоволено та витребувано у Адміністрації Державної прикордонної служби України додаткову інформацію.

В судове засідання 10.03.2021 з`явився представник ініціюючого кредитора та в режимі відеоконференції з`явився ліквідатор. На електронну адресу суду ліквідатором подано звіт про виконану роботу.

Також, 09 березня 2021 ліквідатором подано заяву про покладення субсидіарної відповідальності на засновників та керівників боржника.

Ухвалою суду від 10.03.2021 прийнято заяву ліквідатора Приватного акціонерного товариства Артор про покладення субсидіарної відповідальності на керівників та засновників боржника у зв`язку із доведенням підприємства до банкрутства до розгляду. Розгляд заяви призначити на 07.04.2021.

Ухвалою суду від 10.03.2021 розгляд справи відкладено на 07.04.2021.

У зв`язку з відпусткою судді Чорній Л.З. з 05.04.2021 до 07.04.2021 включно судове засідання, призначене на 07.04.2021 не відбулося.

Ухвалою суду від 01.04.2021 розгляд справи відкладено на 20.04.2021.

Ухвалою суду від 29.03.2021 прийнято заяву ліквідатора ПАТ Артор арбітражного керуючого Віскунова О.В. за вх. №1265/21 від 25.03.2021 року про забезпечення заяви про покладення субсидіарної відповідальності у справі № 914/2726/19 до розгляду. Призначено розгляд заяви у судовому засіданні на 20.04.2021.

Ухвалою суду від 19.04.2021 клопотання ліквідатора ПАТ Артор а/к Віскунова О.В. за вх. № 9135/21 від 15.04.2021 про проведення судового засідання у справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено.

У судове засідання 20.04.2021 з`явились представник ініціюючого кредитора та ліквідатор в режимі відеоконференцзв`язку.

Ухвалою суду від 20.04.2021 зобов`язано ліквідатора арбітражного керуючого Віскунова О.В. здійснити переклад на арабську мову копії заяву від 02.03.2021 за вих. №02/03-21.3 про покладення субсидіарної відповідальності на керівників та засновників боржника з додатками, копію ухвали від 10.03.2021 про прийняття заяви ліквідатора до розгляду та надати суду засвідчений переклад відповідних документів у двох примірниках. Розгляд справи відкладено на 20.04.2021.

Ухвалою суду від 17.05.2021 клопотання ліквідатора ПАТ Артор а/к Віскунова О.В. за вх. № 10975/21 від 12.05.2021 про проведення судового засідання у справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено.

У судове засідання 19.05.2021 з`явились представник ініціюючого кредитора та ліквідатор в режимі відеоконференцзв`язку.

Відповідачі з розгляду заяви про покладення субсидіарної відповідальності у судове засідання не з`явились.

Ліквідатор направив на електронну адресу суду пояснення від 18.05.2021, в яких зазначає, що виконання ухвали Господарського суду Львівської області від 20.04.2020 у справі №914/2726/19 та здійснення перекладу документів на іноземну мову у справі можливе лише при залученні відповідного спеціаліста (перекладача) з понесенням витрат на оплату послуг такого спеціаліста або організації.

Враховуючи те, що керівником та єдиним засновником (учасником) боржника ПАТ Артор є громадянин Марокко, ОСОБА_3 , ліквідатор 04.05.2021 звернувся до Посольства Королівства Марокко в України з запитом надати інформацію чи є фізична особа ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки з ДРФО НОМЕР_1 , паспорт № НОМЕР_2 , місце видачі Кенітра (Марокко), дата видачі 03.02.1993 громадянином Королівства Марокко.

14.05.2021 ліквідатор, також подав на електронну адресу суду клопотання про витребування доказів, в якому просить витребувати у відповідачів ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікове картки з ДРФО НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ); ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки з ДРФО НОМЕР_3 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ); ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікове картки з ДРФО НОМЕР_4 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) всі наявні у них документи, які стосуються банкрута ПАТ Артор.

Ухвалою суду від 19.05.2021 клопотання ліквідатора від 14.05.2021 за вх. №11284/21 про витребування доказів задоволено частково.

В судове засідання від 16.06.2021 з`явились представник ініціюючого кредитора та ліквідатор в режимі відеоконференцзв`язку.

Відповідачі з розгляду заяви про покладення субсидіарної відповідальності у судове засідання не з`явились.

На електронну адресу суду 14.06.2021 ліквідатором подано пояснення, в яких ліквідатор а/к Віскунов О.В. зазначає, що ГУ ДПС у Львівській області є єдиним кредитором у справі 914/2726/19. На ліквідаційному рахунку відсутні грошові кошти, які можуть бути направлені на оплату послуг залученого спеціаліста для здійснення перекладу документів на іноземну мову. Ліквідатор 12.05.2021 звернувся до ініціюючого кредитора з пропозицією створити фонд авансування витрат арбітражного керуючого, щодо оплати послуг залученого спеціаліста для здійснення перекладу документів на іноземну мову, при розгляді заяви про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями банкрута на його засновників та керівників. Листом від 26.05.2021 ГУ ДПС у Л/о повідомило, що не може авансувати витрати на оплату послуг залученого спеціаліста для здійснення перекладу документів на іноземну мову.

У своїх поясненнях ліквідатор зазначає, що на його звернення до Посольства Королівства Марокко в Україні із запитом про надання інформації чи є фізична особа ОСОБА_4 громадянином Марокко відповіді станом на 14.06.2021 не надійшло.

Крім того ліквідатор повідомляє, що ухвала Господарського суду Львівської області від 19.05.2021 по справі №914/2726/19 пред`явлена на примусове виконання до Галицького відділу державної виконавчої служби міста Львова Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів).

14 червня 2021 за вх.№13854/21 ліквідатором подано клопотання про витребування доказів, просить витребувати у Посольства Королівства Марокко в Україні наступну інформацію: чи перебуває фізична особа ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки з ДРФО НОМЕР_1 , паспорт № НОМЕР_2 , місце видачі Кенітра (Марокко), дата видачі 03.02.1993 на консульському обліку в Посольстві та чи є громадянином Королівства Марокко та просить встановити строк надання інформації документів протягом 10 днів з дня отримання ухвали суду.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку задовольнити дане клопотання ліквідатора.

В судове засідання від 21.07.2021 ліквідатор з`явився.

Через канцелярію суду ОСОБА_2 подано пояснення на вимогу ухвали суду від 16.06.2021 на заяву про покладення субсидіарної відповідальності на керівника та засновників ПАТ Артор. У поясненнях зазначає про передчасність та безпідставність такої заяви, оскільки на даний час не встановлено недостатності майна боржника для повного задоволення вимог кредиторів (не раніше ніж після завершення реалізації об`єктів ліквідаційної маси) та про застосування позовної давності.

В судове засідання від 01.09.2021 ліквідатор з`явився в режимі відеоконференції. Через канцелярію суду подав звіт про виконану роботу, яким повідомив суд, що державним виконавцем ДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління МЮ 30.07.2021 відкрито виконавче провадження ВП №66278585 з примусового виконання ухвали Господарського суду Львівської області від 19.05.2021 щодо ОСОБА_1 та державним виконавцем ДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління МЮ відкрито виконавче провадження ВП №66454341 з примусового виконання ухвали Господарського суду Львівської області від 19.05.2021 щодо ОСОБА_2 .

В судове засідання від 05.10.2021 сторони та ліквідатор не з`явилися. Через канцелярію суду ліквідатором подано поточний звіт, яким повідомлено суд, що з отриманої інформації з офіційного реєстру Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, станом на 30.09.2021 ОСОБА_2 облікується як власник 50% часток в статутному капіталі ПАТ Артор та акціонером і володільцем 555 акцій. Ліквідатором направлено запит АТ Національний депозитарій України щодо власників пакетів акцій ПрАТ Артор, які володіли акціями підприємства у період з 2016 року по теперішній час. Аналогічний запит направлено ТОВ Росан-цінні папери. Просить розгляд справи відкласти з метою завершення ліквідаційної процедури.

Ліквідатором подано заперечення на пояснення ОСОБА_2 .

Також, ліквідатором повідомлено суд про результати розгляду заяви з кредиторськими вимогами до банкрута ГУ ДПС у Львівській області в розмірі 583 321грн., які ліквідатором визнані та будуть включені до шостої черги реєстру вимог кредиторів.

Ухвалою суду від 06.10.2021 заяву з кредиторськими вимогами ГУ ДПС у Львівській області від 22.09.2021 за вх.№3810/21 розглянуто, задоволено та визнано грошові вимоги до ПрАТ Артор в сумі 583 321грн.

Ухвалою суду від 22.10.2021 судове засідання призначене на 10.11.2021 відкладено на 11.11.2021 у зв`язку з перебуванням судді Чорній Лідії Захарівни на навчанні в період з 08.11.2021 по 10.11.2021.

В судове засідання від 11.11.2021 сторони та ліквідатор з`явилися. Ініціюючим кредитором подано заяву від 10.11.2021 за вх.№4366/21 про заміну сторони на правонаступника. Мотивує заяву тим, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 року № 893 Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком.

Ліквідатором подано клопотання про витребування доказів. Згідно отриманої інформації реєстру Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, станом на 30.09.2021 року ОСОБА_2 обліковується як власник 50% часток в статутному капіталі ПАТ Артор та акціонером і володільцем 555 акцій. З метою отримання додаткової інформації ліквідатором направлено запит АТ Національний депозитарій України та ТОВ Росан-Цінні Папери (депозитарна установа, яка обслуговувала рахунки в цінних паперах депонентів, на яких обслуговувалися цінні папери емітента ПАТ Артор). На даний час запитувана інформація не надійшла.

Ухвалою суду від 11.11.2021 заяву Головного управління ДПС у Львівській області від 10.11.2021 за вх.№4366/21 про заміну сторони задоволено; замінено Головне управління ДПС у Львівській області() на належного кредитора Головне управління ДПС у Львівській області (код ЄДРПОУ ВП 43968090); клопотання ліквідатора арбітражного керуючого Віскунова О.В. про витребування доказів від 09.11.2021 за вх.№26297/21 задоволено; витребувано інформацію про перелік власників пакетів акцій ПАТ Артор (79000, м.Львів, вул.Наукова, 7Б, ), які володіли акціями підприємства у період з 2016 року по теперішній час: у АТ Національний депозитарій України (04107, м.Київ, вул.Тропініна, б,7Г, ); у ТОВ РОСАН-ЦІННІ ПАПЕРИ (79066, м.Львів, вул. Монастирського, б.2А, ). Розгляд справи відкладено на 12.01.2022.

В судове засідання від 12.01.2022 ліквідатор та ініціюючий кредитор з`явились.

26 листопада 2021 на адресу суду на виконання вимог ухвали суду від 11.11.2021 ТОВ Підприємство Росан-Цінні папери подано лист про надання інформації, в якій зазначається, що 22 грудня 2011 року між ПАТ Артор та ТОВ РЦП укладено договір №35-ДМ/П про відкриття рахунків у цінних паперах власникам, які є зареєстрованими особами в реєстрі власників іменних цінних паперів. Згідно умов договору №35-ДМ/11 від 22.12.2011 року ТОВ РЦП відкрило та зарахувало на рахунки в цінних паперах прості іменні акції ПАТ Артор. З моменту відкриття та зарахування простих іменних акцій ПрАТ Артор на вказані рахунки у вказаній кількості, жодних змін не відбувалось.

30 листопада 2021 на адресу суду на виконання вимог ухвали суду від 11.11.2021 Національний депозитарій України надав лист в якому зазначає, що Центральний депозитарій не є депозитарною установою та власники цінних паперів не є клієнтами Центрального депозитарію у зв`язку із чим вони не володіють інформацією щодо осіб, які володіли акціями ПАТ Артор.

На електронну адресу суду ліквідатором подано звіт про проведену роботу. В якому зазначає, що матеріалами справи підтверджується, що ТОВ Підприємство Росан-Цінні папери не здійснено облікові записи на рахунках продавців та набувача в цінних паперах про набуття ним права власності на акції ПАТ Артор, що у свою чергу породжує відсутність виникнення у ОСОБА_3 права власності на вказані цінні папери.

У зв`язку із чим вважає, що договори купівлі-продажу корпоративних прав (часток), а фактично акцій ПАТ Артор укладені 02.08.2016 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з громадянином ОСОБА_5 , ОСОБА_3 є нікчемним в силу закону та вважає, що реєстраційні дії №14001100 та №5001100 здійснені на підставні цих документів, проведені 08.08.2016 державним реєстратором Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області Борозенцем О.В. є незаконними, оскільки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не відчужували свої акції у законний спосіб.

В судове засідання 13.04.2022 сторони не з`явились. На адресу суду заяв, клопотань, пояснень не надходило.

В судове засідання 15.06.2022 сторони не з`явились.

На електронну адресу суду ліквідатором подано звіт, в якому зазначає, що в межах справи про банкрутство ПАТ Артор ним подано позов до Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області та ліквідатором виконуються дії спрямовані на належне проведення ліквідаційної процедури.

Також в своєму звіті ліквідатор повідомив, про у неможливість забезпечити належну участь в судовому засіданні, тому просить суд здійснювати розгляд справи без його участі.

В судове засідання від 18.07.2022 сторони та ліквідатор не з`явилися. На електронну адресу суду ліквідатор направив поточний звіт про виконану роботу.

В судове засідання від 21.09.2022 сторони та ліквідатор не з`явилися. На електронну адресу суду ліквідатор направив поточний звіт про виконану роботу.

В судове засідання від 26.10.2022 сторони та ліквідатор не з`явилися. На адресу суду ліквідатором подано поточний звіт про виконану роботу, яким повідомив суд, що на даний час ним виконуються дії по завершенню ліквідаційної процедури.

В судове засідання від 23.11.2022 сторони та ліквідатор не з`явилися. На електронну адресу суду ліквідатором подано уточнення до заяви про покладення субсидіарної відповідальності на керівників та засновників ПАТ Артор у зв`язку з доведенням підприємства до банкрутства. У вказаній заяві ліквідатор просить задовольнити дану заяву та покласти субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями банкрута на суму 10 977 545,12 грн. на засновників та керівників підприємства, а саме: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки з ДРФО НОМЕР_3 ) та ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки з ДРФО НОМЕР_4 ). Стягнути солідарно грошові кошти на користь банкрута у розмірі 11 565 406,12 грн.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку задовольнити дані уточнення до заяви про покладення субсидіарної відповідальності на керівників та засновників ПАТ Артор у зв`язку з доведенням підприємства до банкрутства та подальший розгляд здійснювати з їх врахуванням.

В судове засідання від 21.12.2022 сторони та ліквідатор не зявилися. Заяв, клопотань на адресу суду не надходило.

Підстави відкладення розгляду справи викладено в ухвалі суду від 21.12.2022, розгляд справи призначено на 18.01.2023.

У судове засідання 18.01.2023 ліквідатор не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце судового засідання.

Відповідач-1 ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, відзиву на заяву ліквідатора про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на його засновників та керівників не надав, про причини неявки суду не повідомив, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Відповідач-2 ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. 21.07.2021 подав пояснення, в яких зазначає, що вважає заяву ліквідатора про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на його засновників та керівників в частині покладення субсидіарної відповідальності на нього необгрунтованою.

25.03.2021 на адресу суду надійшла заява ліквідатора Приватного акціонерного товариства Артор арбітражного керуючого Віскунова Олександра Віталійовича про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки з ДРФО НОМЕР_4 ), а саме: - земельна ділянка, кадастровий номер :07:003:0017, площею 0,1 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 ; - квартира, загальною площею 50,1 кв.м., житлова площа 32,6 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_5 ; - квартира, загальною площею 27,9 кв.м., житлова площа 16.8 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_6 ; - квартира, загальною площею 59,8 кв.м., житлова площа 43,7 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_7 .

Заяву про забезпечення позову обгрунтовує тим, що згідно інформації з Державного реєстру речових права на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №249180591 від 22.03.2021 встановлено, що за колишнім засновником та керівником відповідачем-2 у справі - ОСОБА_2 зареєстровано право власності на наступне нерухоме майно, а саме: - земельна ділянка, кадастровий номер :07:003:0017, площею 0,1 га, розташована за адресою: АДРЕСА_4 ; - квартира, загальною площею 50,1 кв.м., житлова площа 32,6 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_5 ; - квартира, загальною площею 27,9 кв.м., житлова площа 16,8 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_6 ; - квартира, загальною площею 59,8 кв.м., житлова площа 43,7 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_7 . Інформація в Державному реєстрі речових права на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо зареєстрованого права власності на нерухоме майно за іншими відповідачами по справі - ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відсутня (довідки від 22.03.2021 №249178572 та №249180212). Ліквідатор вважає, що ОСОБА_2 , як колишнім засновником (учасником) та керівником ПАТ «АРТОР» були вжили ряд заходів щодо приховування (виведення) майна ПАТ «АРТОР» і існує велика вірогідність про вчинення і в подальшому таких дій, щоб в разі позитивною рішення за заявою ліквідатора, не можливо було звернути стягнення на майно, яке йому належить, чим самим зробить не можливим виконання рішення суду. На думку ліквідатора, є обгрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_2 , як колишній засновник (учасник) та керівник ПАТ «АРТОР» може вчинити дії, спрямовані на відчуження майна, що може призвести до унеможливлення виконання рішення суду.

До заяви ліквідатора долучено інформацію з Державного реєстру речових права на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_2 . Також, ліквідатором долучено інформацію з Державного реєстру речових права на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів СБІХІ САЛАХ-ЕДДІНА та ОСОБА_1 , з якої вбачається відсутність майна в них.

Розглянувши заяву ліквідатора Приватного акціонерного товариства Артор арбітражного керуючого Віскунова Олександра Віталійовича про забезпечення позову суд враховує наступне.

Частиною 1 статті 2 ГПК України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно із частиною 1 статті 11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення у майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає стаття 136 ГПК України.

Згідно з положеннями цієї статті господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У вирішенні питання про забезпечення позову, виходячи з положень статей 136, 137 ГПК України, господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати у результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та наслідків заборони відповідачеві або іншим особам здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Обранням належного заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із вимогами позивача, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи.

Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише у межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших осіб, не залучених до участі у справі. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову слід ураховувати, що такими заходами не повинні порушуватися права осіб, що не є учасниками справи, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Аналогічні правові висновки щодо застосування статей 136, 137 ГПК України викладені у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №910/19256/16, від 14.05.2018 у справі №910/20479/17, від 14.06.2018 у справі №916/10/18, від 23.06.2018 у справі №916/2026/17, від 16.08.2018 у справі №910/5916/18, від 11.09.2018 у справі №922/1605/18, від 14.01.2019 у справі №909/526/18, від 21.01.2019 у справі №916/1278/18, від 25.01.2019 у справі №925/288/17, від 26.09.2019 у справі №904/1417/19.

За змістом статей 136, 137 ГПК України обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

За умовами ч. 1, ч. 3, ч. 4, ч. 5 та ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, що подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Слід зауважити, що з огляду на положення ст.ст. 13, 74, 80 ГПК України особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна достатньо обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Разом з тим, метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивачів, а також можливість реального виконання рішення суду у випадку задоволення позову. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або з наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

При цьому достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Під час розгляду заяви про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд зазначає, що ліквідатором не надано жодних доказів які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_2 дій, спрямованих на відчуження майна, що може призвести до неможливості або утруднення виконання рішення суду. По суті подана ліквідатором заява ґрунтується на припущеннях щодо можливого ухилення від виконання рішення суду у цій справі у разі задоволення заяви ліквідатора про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на його засновників та керівників.

Згідно з ст.ст. 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Таким чином суд, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника, суд дійшов висновку, що заява ліквідатора про забезпечення позову, не містить обґрунтованих мотивів та посилань на відповідні докази, на підставі яких суд міг би дійти висновку щодо доцільності забезпечення позову.

Враховуючи наведене, за відсутності доказів у підтвердження обставин, викладених у заяві про забезпечення позову, суд дійшов висновку, що заява ліквідатора Приватного акціонерного товариства Артор арбітражного керуючого Віскунова Олександра Віталійовича про забезпечення позову за вх. № 1265/21 від 25.03.2021 не підлягає до задоволення.

Ліквідатор Приватного акціонерного товариства Артор звернувся до суду з заявою про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника, з врахуванням уточнення до заяви, на його засновників та керівників. У вказаній заяві ліквідатор просить покласти субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями ПАТ «АРТОР» на винних осіб у доведенні до банкрутства боржника, що є та були засновниками і виконували повноваження керівників ПАТ «АРТОР», а саме: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та стягнути на користь ПАТ «АРТОР» солідарно з винних осіб у доведенні до банкрутства боржника: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки з ДРФО НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки з ДРФО НОМЕР_4 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) 11 565 406,12 грн.

21.07.2021 ОСОБА_2 подав пояснення, в яких зазначає, що відповідачі з 02.08.2016 не мають жодного впливу на діяльність ПрАТ Артор, оскільки, як засновники та акціонери продали свої частки в ПрАТ Артор та відповідні корпоративні права в 100% розмірі, та в подальшому не приймали участь в ньому, тому не могли надавати жодних розпоряджень чи вчиняти яких-небудь дій, що мали б обов`язковий характер для боржника. На підставі договорів купівлі-продажу укладених 02.08.2016 та протоколу загальних зборів акціонерів №02/08/16 від 02.08.2016 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відчужили, а ОСОБА_3 придбав корпоративні права ПрАТ Артор. Відповідач-2 посилається на те, що документи, які стосуються діяльності ПрАТ Артор, відповідно до норм законодавства, передано новому власнику.

Також, відповідач-2 вважає, що притягнення його до субсидіарної відповідальності є необгрунтованим та передчасним, оскільки матеріали справи не містять докладного детального аналізу становища банкрута та підтверджених доказами висновків про необхідність та доцільність притягнення до субсидіарної відповідальності попередніх власників та акціонерів боржника.

У поясненнях ОСОБА_2 заявляє про застосування судом позовної давності у випадку задоволення заяви про покладення субсидіарної відповідальності.

01.10.2021 ліквідатор направив на електронну адресу суду заперечення на пояснення відповідача-2, в яких вказує на те, що перебіг позовної давності за вимогами про покладання на третіх осіб субсидіарної відповідальності у справі №914/2726/19 про банкрутство ПАТ «АРТОР» почався з дати визнання ПАТ «АРТОР» банкрутом та призначенім ліквідатора у справі з 20.05.2020. Ліквідатор вказує на те, що посилання ОСОБА_2 про те, що він з 2016 не має жодного відношення де діяльності ПАТ «АРТОР» не заслуговує на увагу та спростовується офіційною інформацією та довідкою Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, згідно якої станом на 30.09.2021 ОСОБА_2 є власником 50% частки в статутному капіталі ПАТ «АРТОР» та акціонером і володільцем 555 акцій, отже має достатній пакет голосуючих акцій і впливна підприємство. Ліквідатор вважає, що договір купівлі-продажу корпоративних прав (часток (акції), укладений 02.08.2016 між ОСОБА_2 та громадянином МОРОККО, ОСОБА_4 має ознаки фіктивного, а проведені реєстраційні дії державним реєстратором є незаконними, оскільки ОСОБА_2 не відчужував свій пакет акцій у законний спосіб.

До матеріалів справи долучено лист ТОВ «Підприємство «Росан - Цінні папери» (ліцензія Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку на здійснення професійної діяльності на фондовому ринку депозитарна діяльність депозитарної установи серія АЕ № 263310 від « 12» жовтня 2013 року, термін дії необмежений), в якому повідомляє, що 22 грудня 2011 року між Закритим акціонерним Товариством «Артор» » () та ТОВ «РЦП» укладений договір № 35-ДМ/П про відкриття рахунків у цінних паперах власникам, які є зареєстрованими особами в реєстрі власників іменних цінних паперів. Згідно умов договору № 35-ДМ/11 від 22.12.2011 року ТОВ «РЦП» відкрило та зарахувало на рахунки в цінних паперах прості іменні акції ЗАТ «Артор» в наступній кількості та наступним Депонентам: - Депонент - ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_4 ) Рахунок в цінних паперах - НОМЕР_5 . Найменування Емітента - ПрАТ «Артор» (), загальна номінальна вартість - 2 755 000,00 грн, частка в Статутному капіталі, % - 50,000; - депонент - Товариство з обмеженою відповідальністю «Західресурс» ( ), загальна номінальна вартість - 2 755 000,00 грн, частка в Статутному капіталі, % - 50,000. ТОВ «Підприємство «Росан - Цінні папери» зазначає, що з моменту відкриття та зарахування простих іменних акцій ПрАТ «Артор» () на вказані рахунки у вказаній кількості, жодних змін не відбувалось.

Розглянувши заяву ліквідатора про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на його керівників та засновників ПрАТ Артор, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 619 ЦК України передбачено, що договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність іншої особи.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ГК України у випадках, передбачених законом, суб`єкт підприємництва-боржник, його засновники (учасники), власник майна, а також інші особи несуть юридичну відповідальність за порушення вимог законодавства про банкрутство, зокрема фіктивне банкрутство, приховування банкрутства або умисне доведення до банкрутства.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ГК України умисним банкрутством визнається стійка неплатоспроможність суб`єкта підприємництва, викликана цілеспрямованими діями власника майна або посадової особи суб`єкта підприємництва, якщо це завдало істотної матеріальної шкоди інтересам держави, суспільства або інтересам кредиторів, що охороняються законом.

Економічними ознаками дій з доведення до банкрутства може вважатися такий фінансово-економічний стан боржника, коли виконання умов договорів призвело до погіршення показників оцінки його фінансового стану, зокрема:

підписання завідомо невигідних для підприємства (у тому числі фіктивних) договорів;

необгрунтованої виплати грошових коштів, необгрунтованої передачі третім особам майна;

прийняття нераціональних управлінських рішень, які негативно впливають на виробничу, торговельну, іншу статутну діяльність підприємства, що призводить до фінансових збитків та втрат;

заплутування звітності, знищення документів або інформації, унаслідок чого неможлива ефективна робота підприємства тощо.

Крім того, необхідно аналізувати заходи, ужиті керівництвом підприємства, щодо стягнення заборгованості (повнота та своєчасність проведеної претензійно-позовної роботи) та своєчасності розв`язання проблем у виробничому процесі тощо.

Навмисне погіршення фінансово-господарського стану підприємства можна визначити за такими основними ознаками:

зменшення розміру, приховування та заниження оцінки майна, яке знаходиться у розпорядженні підприємства;

штучне збільшення розміру кредиторської та дебіторської заборгованості;

продаж задіяних у виробничо-господарській діяльності основних засобів (особлива увага приділяється договорам відчуження майна або оренди майна, зокрема перевіряється відповідність ціни реалізації ринковій та наявність дозволу на вказані операції органу, уповноваженого управляти майном);

продаж товарів (робіт, послуг), які виготовляє підприємство, за ціною, нижчою за собівартість, без належних економічних підстав (наприклад, регульована ціна реалізації, яка корегується за рахунок коштів державної підтримки; продаж за передоплатою; тимчасове зниження ціни в рекламних цілях; продаж морально застарілої продукції; продаж продукції, що не користується попитом; продаж товарних залишків готової продукції для перепрофілювання або запуску нового виробництва; продаж товарних залишків (сезонної продукції) у зв`язку із закінченням сезону тощо);

у разі збиткової діяльності підприємства спрямування отримуваних грошових засобів та інвестицій на закупівлю товарів, робіт, послуг, безпосередньо не задіяних у виробничо-господарській діяльності;

необґрунтоване зменшення або збільшення штату підприємства.

Згідно з ч. 1 ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження: приймає у своє відання майно боржника, забезпечує його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; проводить інвентаризацію та визначає початкову вартість майна банкрута; аналізує фінансовий стан банкрута; виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута; формує ліквідаційну масу та інше.

Частиною 2 ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що під час здійснення своїх повноважень ліквідатор має право заявити вимоги до третіх осіб, які відповідно до законодавства несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства. Розмір зазначених вимог визначається з різниці між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою. У разі банкрутства боржника з вини його засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі з вини керівника боржника, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають змогу іншим чином визначати його дії, на засновників (учасників, акціонерів) боржника - юридичної особи або інших осіб у разі недостатності майна боржника може бути покладена субсидіарна відповідальність за його зобов`язаннями. Стягнені суми включаються до складу ліквідаційної маси і можуть бути використані лише для задоволення вимог кредиторів у порядку черговості, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 62 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або господарського відання, включаються до складу ліквідаційної маси.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 08.04.2020 у справі №914/2726/19 визнано кредиторські вимоги Головного управління Державної податкової служби у Львівській області (79003, м.Львів, вул. Стрийська, 35, ) до боржника, у загальному розмірі 5 350 993,50 грн.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 26.08.2020 у справі №914/2726/19 додатково визнано кредиторські вимоги Головного управління Державної податкової служби у Львівській області до боржника, у загальному розмірі 5 626 551,62 грн.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 05.10.2021 у справі №914/2726/19 додатково визнано кредиторські вимоги Головного управління Державної податкової служби у Львівській області до боржника, у загальному розмірі: 587 861,00 грн.

Враховуючи наведене, єдиним кредитором у справі є Головне управління Державної податкової служби у Львівській області із загальною сумою кредиторських вимог до боржника у розмірі 11 565 406,12 грн.

У заяві про покладення субсидіарної відповідальності, ліквідатором зазначено, що вартість ліквідаційної маси дорівнює 0 грн. Враховуючи наведене, розмір вимог, які ліквідатор заявляє до третіх осіб, які несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника, у зв`язку з доведенням його до банкрутства становить 11 565 406,12 грн.

Субсидіарна відповідальність за доведення до банкрутства за своєю правовою природою є відповідальністю за зловживання суб`єктивними цивільними правами, які завдали шкоди кредиторам, є самостійним цивільно-правовим видом відповідальності, оскільки законодавство не пов`язує можливості покладення на третіх осіб субсидіарної відповідальності в порядку ч. 2 ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства з наявністю вироку у кримінальній справі щодо таких осіб про встановлення в їх діях (бездіяльності) кримінального правопорушення. У цьому випадку особи згідно зі спеціальним приписом Кодексу України з процедур банкрутства притягуються до цивільної відповідальності у формі стягнення. Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 30.01.2018 у справі № 923/862/15, від 28.08.2018 у справі № 927/1099/13, від 18.10.2018 у справі № 923/1297/14, від 05.02.2019 у справі № 923/1432/15, від 03.09.2019 у справі № 923/1494/15.

Визначене нормами ч. 2 ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства правопорушення, за вчинення якого покладається такий вид цивільної відповідальності як субсидіарна, має співвідноситися із наявністю, відповідно до закону, необхідних умов (елементів), які є підставою для застосування цього виду відповідальності. Об`єктом вказаного правопорушення та захисту при покладенні субсидіарної відповідальності є права кредиторів на задоволення вимог до боржника, що лишились незадоволеними у справі про банкрутство. Суб`єктами правопорушення (субсидіарної відповідальності), що може бути покладена у справі про банкрутство за заявою ліквідатора, є засновники (учасники, акціонери) або інші особи, у тому числі керівник боржника, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають можливість іншим чином визначати його дії, за умови існування вини цих осіб у банкрутстві боржника, тобто вчиненні суб`єктом (суб`єктами) субсидіарної відповідальності винних дій, що призвели до банкрутства боржника.

Виявлення наявності ознак доведення до банкрутства юридичної особи-боржника покладено саме на ліквідатора банкрута, що пов`язано з виконанням ліквідатором банкрута повноважень, визначених ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства.

Приписи ч. 2 ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства не встановлюють ознак доведення до банкрутства, які можуть стати підставою для покладення субсидіарної відповідальності на засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі керівника боржника.

У заяві про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на його засновників та керівників ліквідатор зазначає наступне.

Згідно з даних Єдиного державного реєстру юридичних, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, станом на день подання заяви про покладення субсидіарної відповідальності, керівником та єдиним засновником (учасником) боржника ПрАТ «АРТОР» () є громадянин МОРОККО, СБІХІ САЛАХ-ЕДДІН, адреса засновника: 19 АВЕНЮ ЕЛЬ АМНЕ СІДІ СЛІМАНЕ, МОРОККО.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 КУзПБ протягом 15 днів з дня призначення ліквідатора відповідні посадові особи банкрута зобов`язані передати бухгалтерську та іншу документацію, печатки і штампи, матеріальні та інші цінності банкрута ліквідатору. У разі ухилення від виконання зазначених обов`язків відповідні посадові особи банкрута несуть відповідальність відповідно до закону. Пунктом 9 резолютивної частини постанови господарського суду Львівської області від 20.05.2020 у справі №914/2726/19 суд зобов`язав посадових осіб ПАТ «Артор» протягом 15 днів з дня призначення ліквідатора відповідні посадові особи банкрута зобов`язані передати бухгалтерську та іншу документацію, печатки і штампи, матеріальні та інші цінності банкрута ліквідатору.

01.06.2020 ліквідатором на ім`я керівника та засновника ПАТ «АРТОР» ОСОБА_3 надіслано повідомлення-вимогу з метою виконання обов`язків, встановлених Кодексом України з процедур банкрутства, в термін до 10 червня 2020 виконати вимоги ч. 2 ст. 59 КУзПБ та передати бухгалтерську та іншу документацію, печатки і штампи, матеріальні та інші цінності банкрута ліквідатору, у тому числі документацію боржника з метою проведення аналізу фінансової, господарської та інвестиційної діяльності боржника, його становища на товарних ринках за «Методичними рекомендаціями щодо виявлення ознак неплатоспроможності підприємства, ознак дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства», затвердженими Наказом Міністерства економіки України від 19.01.2006 №14.

Ліквідатор зазначає, що зазначене повідомлення не виконано керівником ПрАТ «АРТОР» Сбіхі Салах-Еддіна та повернуто без отримання. Таким чином, керівником ПАТ «АРТОР» Сбіхі Салах-Еддіна приписи закону та вимоги постанови суду від 20.05.2020 у встановлений строк не були виконані, що перешкоджало подальшому належному проведенню ліквідаційної процедури та обов`язків ліквідатора у справі.

Ліквідатор посилається на те, що відсутність керівництва боржника, даних бухгалтерського обліку ПАТ «АРТОР» та його фінансової звітності, унеможливило проведення інвентаризації майнових активів в порядку, передбаченому діючим законодавством, зокрема Положенням про інвентаризацію активів та зобов`язань, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 02.09.2014 №879, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.10.2014 за №1365/26142. Також, за відсутності необхідної фінансової та статистичної документації підприємства, провести відповідний аналіз фінансово - господарської діяльності, інвестиційного становища боржника та його становища на ринках, виявлення (за наявності) ознак фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, незаконних дій у разі банкрутства не вбачається за можливим. У зв`язку з ухиленням посадових осіб від передачі документації боржника, ліквідатор був змушений здійснювати аналіз фінансово-господарської діяльності без первинної, установчої та фінансово-господарської документації банкрута за матеріалами, наявними у судовій справі та витребуваних ліквідатором від реєстраційних та облікових органів.

З метою аналізу фінансового стану банкрута ліквідатором до Головного управління статистики у Львівській області та ГУ ДПС у Львівській області направлені запити надати копії податкової бухгалтерської фінансової та статистичної звітності банкрута за 2015 по 2020 роки, яка подавалась до органів статистики та органів ДПС. Відповідно до листа №40543/10/13-01-04-13 від 13.10.2020 ГУ ДПС у Львівській області надало лише копію «Спрощеного фінансового звіту суб`єкту малого підприємництва» за 2015 рік поданого боржником та повідомило, що за 2016-2020 роки звітність відсутня. Відповідно до листа №13-21/2898/10-20 від 03.11.2020 ГУ статистики у Львівській області надало лише копію «Спрощеного фінансового звіту суб`єкту малого підприємництва» та «Звіт про фінансові результати» за 2015 рік поданого боржником. Статистична звітність за 2016-2020 роки відсутня.

З метою встановлення місцезнаходження і перебування керівника банкрута, ліквідатором на адресу Державної прикордонної служби України надісланий запит про надання інформації, щодо перетинання фізичною особою громадянином МОРОККО, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки з ДРФО НОМЕР_1 , державного кордону України за останні гри роки та про наявність чи відсутність стосовно фізичної особи громадянина МОРОККО, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки з ДРФО НОМЕР_1 , тимчасового обмеження у праві виїзду або в`їзду в Україну. Відповідно до листа Державної прикордонної служби України №0.184-27054/0/15-20-Вих від 13.10.2020 у наданні запитаної інформації відмовлено, з причини можливості надання такої інформації лише за письмовою згодою особи, інформація про яку запитується або на виконання рішення суду про витребування конфіденційної інформації. Ухвалою господарського суду Львівської області від 21.10.2020 у справі №914/2726/19 суд задовольнив клопотання ліквідатора про витребування доказів та витребував у державного реєстратора Управління державної реєстрації Львівської міської ради (вул. Городоцька, 299, м.Львів, 79006) реєстраційну справу Приватного акціонерного товариства «АРТОР» (79000, м.Львів, вул.Наукова, 7Б, ). Ухвалою господарського суду Львівської області від 18.11.2020 у справі №914/2726/19 суд задовольнив клопотання ліквідатора про витребування доказів.

Заяву про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на його засновників та керівників ліквідатор обгрунтовує тим, що після ознайомлення з документами реєстраційної справи ПрАТ «АРТОР», наданої державним реєстратором Управління державної реєстрації Львівської міської ради на виконання ухвали господарського суду Львівської області від 21.10.2020 вбачається, що продаж корпоративних прав (часток (акцій) в статутному капіталі ПАТ «АРТОР» розміром 5 550 000,00 грн, що дорівнює 1100 акцій, колишніми засновниками (учасниками) товариства громадянином ОСОБА_2 та громадянином ОСОБА_1 новому власнику громадянину МОРОККО, ОСОБА_7 -ЕДДІНу відбувся за 2000,00 грн. на підставі договорів купівлі - продажу укладених 02.08.2016 та протоколу загальних зборів акціонерів №02/08/16 від 02.08.2016.

У подальшому, після проведення відповідних реєстраційних дій щодо зміни власників та керівника, новим власником та керівником ПрАТ «АРТОР» громадянином МОРОККО, ОСОБА_7 -ЕДДІНОМ укладено Договір переуступки вимог №08/09-16 від 08.09.2016 з колишнім засновником та керівником ПАТ «АРТОР» громадянином ОСОБА_2 , згідно якого ПАТ «АРТОР» безоплатно передало право вимоги до ПП «Вокс-ЛВ» (Львівська область, Буський район, с.Утішків, вул.Буська, 1; ) щодо зобов`язання сплатити ПАТ «АРТОР» заборгованість на загальну суму 28 338 706,50 грн, яка випливає з кредитних договорів укладеними між ВАТ СКБ «Дністер» та ПП «Вокс-ЛВ» про відкриття мультивалютної кредитної лінії: №41786/3 від 14.02.2006, який забезпечений іпотечним договором від 14.02.2006, укладеним між ВАТ СКБ «Дністер», ПП «Вокс-ЛВ» та ПАТ «АРТОР» (Іпотекодавець - майновий поручитель); №41786/4 від 27.09.2006, який забезпечений іпотечним договором від 27.69.2006 №41786/5 від 10.06.2008, який забезпечений іпотечним договором від 10.06.2008 та підтверджується рішенням господарського суду Львівської області від 08.09.2011 у справі №5015/3775/11.

Згідно наданої банківськими установами інформації, вбачається, що рух грошових коштів по рахункам відкритим в АТ «Райффайзен Банк Аваль» та в АТ «ОКСІ БАНК» з дати перереєстрації підприємства за новим власником у серпні 2016 року і до дати порушення провадження у справі про банкрутство фактично не відбувався, що також свідчить про відсутність належної господарської діяльності підприємства. Відповідно до відповіді Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ «КБ «Надра» з ринку, інформація про рахунок НОМЕР_6 у фонду відсутня.

Ліквідатор вказує на те, що згідно з інформацією, яку надали компетентні державні органи України у період проведення реєстраційних дій та продажу свої часток у серпні 2016 року колишніми засновниками (учасниками) товариства громадянином ОСОБА_2 та громадянином ОСОБА_1 новому власнику громадянину ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , останній, як іноземний громадянин не перебував на території України на законних підставах, а отже є сумніви у законності проведення реєстраційних дій та продажу часток підприємства у володіння чи управління фактично підставній (неіснуючій) особі громадянину МОРОККО, та існують підстави для звернення до суду із відповідною заявою про покладання субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями банкрута на його колишніх засновників (учасників) та керівника.

Ліквідатор вважає, що такі дії колишніх та нових засновників (учасників) товариства мають ознаки фіктивності діяльності суб`єкта господарювання ПрАТ «АРТОР», оскільки воно було зареєстровано (перереєстровано) у органах державної реєстрації фізичними особами з подальшою передачею (оформленням) у володіння чи управління особі громадянину МОРОККО, який не перебував на території України та не мав наміру провадити фінансово-господарську діяльність або реалізовувати повноваження згідно статуту.

Як вбачається з матеріалів реєстраційної справи, 08.08.2016 ОСОБА_4 особисто звернувся до державного реєстратора Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб підприємців Реєстраційної служби ЛМУЮ для проведення реєстраційної дії щодо змін до установчих документів ПрАТ «АРТОР» з наступними документами: реєстраційною карткою на проведення державної реєстрації змін до установчих Центів юридичної особи, рішенням про внесення змін до установчих документів, новою редакцією установчих документів, копією квитанції, виданої банком, договором про перехід чи передачу частки учасника у статутному капіталі товариства.

У протоколі №02/08/16 від 06.08.2016 загальних зборів акціонерів ПрАТ «АРТОР» серед іншого зазначено, що запрошеним на збори є ОСОБА_4 , також, міститься його підпис на протоколі.

До реєстраційної справи долучено договори купівлі-продажу часток (акцій) у статутному капіталі ПАТ «АРТОР» від 02.08.2016 загальним розміром статутного капіталу 5 550 000,00 грн, що дорівнює 1100 акцій, відповідно до умов яких колишніми засновниками (учасниками) товариства громадянином ОСОБА_2 та громадянином ОСОБА_1 продано новому власнику громадянину ОСОБА_8 , ОСОБА_4 частки у статутному капіталі. Відповідно до п. 3.1. договорів за відчуження частки покупець сплатив продавцю 1 000,00 грн (в загальному 2 000,00 грн), які продавець одержав повністю у готівковій формі до підписання договору.

Проте, суд зазначає, що відповідно до інформації Державної прикордонної служби України наданої на виконання ухвали господарського суду Львівської області від 20.01.2021, відомостей про перетинання державного кордону (ліній розмежування в межах Донецькою та Луганською областями та тимчасово окупованою територією АР Крим) громадянином МОРОККО, ОСОБА_4 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з 29.01.2016 по 07:00 29.01.2021 (теперішній час), в базі даних не виявлено.

Відповідно до інформації Державної прикордонної служби України наданої на виконання ухвали господарського суду Львівської області від 18.11.2020, відомостей про перетинання державного кордону (ліній розмежування в межах Донецькою та Луганською областями та тимчасово окупованою територією АР Крим) громадянином МОРОККО, ОСОБА_4 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з 01.12.2017 по 12:00 01.12.2020, в базі даних не виявлено.

Згідно з інформацією, наданою ГУ ДМС України у Львівській області, з питань отримання посвідки на постійне або тимчасове проживання в Україні громадянин МОРОККО, ОСОБА_4 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 не звертався, а зареєстрованим або знятим з реєстрації по м.Львову та Львівський області не значиться.

Відповідно до інформації наданої Департаментом у справах іноземців та осіб без громадянства ДМС України, перевіркою здійсненою територіальними органами ДМС (крім АР Крим, міста Севастополя), встановлено, що громадянин МОРОККО, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України посвідкою на постійне або тимчасове проживання в Україні не документувався.

14.02.2022 ліквідатор Приватного акціонерного товариства Артор арбітражний керуючий Віскунов Олександр Віталійович звернувся до Господарського суду Львівської області з позовною заявою до Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області про скасування реєстраційної дії щодо внесення змін до відомостей про Приватне акціонерне товариство Артор.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 31.08.2022 у справі № 914/2726/19(914/399/22) позов задоволено повністю, скасовано реєстраційні дії запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань №4001100 та №5001100 від 08.08.2016 щодо внесення змін до відомостей про Приватне акціонерне товариство Артор (79000, м.Львів, вул.Наукова, 7Б, ), а саме: щодо змін до установчих документів юридичної особи, зміни місцезнаходження, зміни складу або інформації про засновників та змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах, зміни додаткової інформації, зміни керівника юридичної особи, зміни складу підписантів, ОСОБА_10 , Виконавчий комітет Ірпінської міської ради Київської області (08200, Київська обл., м.Ірпінь, вул.Шевченка, 2-А, ).

Зазначеним рішенням господарського суду Львівської області від 31.08.2022 у справі №914/2726/19(914/399/22) встановлено, що договори купівлі - продажу цінних паперів від 02.08.2016, які були укладені ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з громадянином МОРОККО, ОСОБА_7 -ЕДДІНом без участі торговця цінними паперами є нікчемними в силу приписів ч. 9 ст. 17 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок», а тому реєстраційні дії щодо внесення змін до відомостей про ПАТ «АРТОР» (79000, м.Львів, вул.Наукова, 7Б, ), а саме: щодо змін до установчих документів юридичної особи, зміни місцезнаходження, зміни складу або інформації про засновників та змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах, зміни додаткової інформації, зміни керівника юридичної особи, зміни складу підписантів, ОСОБА_10 , Виконавчий комітет Ірпінської міської ради Київської області (08200, Київська обл., м.Ірпінь, вул.Шевченка, 2-А, ) є незаконними та підлягають скасуванню.

Після набрання рішення законної сили та пред`явлення його до виконання ліквідатором до Управління адміністративних послуг департаменту адміністративних послуг Львівської міської ради, 24.10.2022 державним реєстратором Управління адміністративних послуг департаменту адміністративних послуг Львівської міської ради реєстраційні дії (запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань №4001100 та №5001100 від 08.08.2016) скасовано.

За результатами скасованих реєстраційних дій, в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань засновниками (учасниками) та кінцевими бенефіціарними власниками юридичної особи ПрАТ «АРТОР» залишається ОСОБА_1 (розмір частки засновника (учасника) 2 775 000,00 грн) та ОСОБА_2 (розмір частки засновника (учасника) 2 775 000,00 грн). Керівником юридичної особи ПрАТ «АРТОР» є ОСОБА_2 , що підтверджується Витягом з ЄДРЮО ФОП ГО від 31.10.2022, копія якого долучена до матеріалів справи.

Враховуючи наведене, саме ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є належними відповідачами за заявою ліквідатора про покладання субсидіарної відповідальності на винних осіб, а громадянин МОРОККО, ОСОБА_4 є неналежним відповідачем, оскільки не набував статусу засновника (учасника) та керівника юридичної особи ПрАТ «АРТОР». У зв`язку з чим ліквідатором подано заяву про уточнення та судом розглядалась заява в межах уточнених вимог.

Також, ліквідатор мотивуючи заяву про покладення субсидіарної відповідальності посилається на те, що безоплатна переуступка дебіторської заборгованості підприємства у розмірі 28 338 706,50 грн фактично свідчить про виведення активів підприємства та може мати ознаки доведення до банкрутства колишніми та новим засновниками та керівництвом, що призвело до стійкої фінансової неспроможності підприємства та порушення провадження у справі про банкротство. При цьому, ознаки фіктивності діяльності суб`єкта господарювання ПАТ «АРТОР» та приховування укладених угод у період з 2016 року та по дату порушення провадження у справі про банкрутство у 2019 році, підтверджуються відповідями органів ДПС та статистики, згідно з якими, фінансова та статистична звітність в цей період підприємством не подавалась взагалі.

Ліквідатор зазначає, що дії відповідача, якими боржника доведено до банкрутства, полягають у наступному. Кредиторська заборгованість боржника, яка стала підставою для відкриття провадження у справі про банкрутство боржника у 2020 році, виникла ще під час коли засновниками та керівником боржника були громадяни ОСОБА_1 (відповідач-1) та ОСОБА_2 (відповідач-2) та складається із податкового боргу з податку на додану вартість становить 192 813,20 грн, що виник через несплату нарахованих платником податків самостійно грошових сум в податкових деклараціях з податку на додану вартість № від 14.12.2015 в розмірі 102 237,00 грн. та № від 15.01.2016 в розмірі 104 116,00 грн та заборгованості з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 5 097 523,13 грн, в тому числі пеня - 114,98 грн.

Зазначений податковий борг виник через несплату нарахованих боржником самостійно сум в податковій декларації з податку на прибуток підприємства № від 29.02.2016 в розмірі 2 212,00 грн, а також визначених контролюючим органом в податковому повідомленні-рішенні від 07.04.2010 року №/0 сум за основним платежем в розмірі 2 698 115,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 2 399 305,00 грн.

Зазначені обставини та факти про суми та період виникнення заборгованості встановлені постановою Волинського окружного адміністративного суду від 11.10.2016 у справі №803/1441/16 та рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16.05.2018 у справі №813/1534/18, які набрали законної сили.

Ліквідатор мотивує заяву про покладення субсидіарної відповідальності тим, що саме у період діяльності підприємства коли виникла кредиторська заборгованість підприємства, керівник та засновник ОСОБА_2 (відповідач 2) та засновник ОСОБА_1 (відповідач-1) заходів щодо недопущення банкрутства не виконували, фактично відмовившись від подальшого здійснення від імені юридичної особи-боржника господарської діяльності, не надававши у 2016, 2017, 2018 та 2019 роках статистичної звітності до органів статистики, проявили бездіяльність у наданні обов`язкової звітності до контролюючих органів держави, що в свою чергу є порушення ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансовою звітність в Україні». Крім того, проведення реєстраційних дій та продаж часток у серпні 2016 року колишніми засновниками (учасниками) товариства громадянином ОСОБА_2 та громадянином ОСОБА_1 новому власнику громадянину МОРОККО, ОСОБА_4 , відбувалось у той час, коли останній, як іноземний громадянин не перебував на території України на законних підставах відповідно до «Правил оформлення віз для в`їзду в Україну і транзитного проїзду через її територію» затверджених постановою КМУ від 01.06.2011 №567, яка діяла на той час. Зазначені обставини підтверджено відповідями компетентних державних органів Державної прикордонної служби України та Державної міграційної служби України.

Ліквідатор посилається на те, що додатковим доказом обставин, що призвели до банкрутства боржника є той факт, що після проведення відповідних реєстраційних дій щодо зміни власників та керівника, новим власником та керівником ПАТ «АРТОР» громадянином МОРОККО, ОСОБА_4 був укладений договір переуступки вимог №08/09-16 від 08.09.2016 з колишнім засновником та керівником ПАТ «АРТОР» громадянином ОСОБА_2 , згідно якого ПАТ «АРТОР» безоплатно передало право вимоги до третьої особи ПП «Вокс-ЛВ» (Львівська область, Буський район, с.Утішків, вул.Буська, 1; ) щодо зобов`язання сплатити ПАТ «АРТОР» заборгованість на загальну суму 28 338 706,50 грн. Безоплатна передача дебіторської заборгованості боржника у розмірі 28 338 706,50 грн колишньому засновнику та керівнику товариства є однією з підстав доведення до банкрутства боржника та доказом виведення активу підприємства, що в свою чергу підтверджує той факт, що фактично контроль за підприємством після перереєстрації за новим власником відбувався попередніми власниками.

Ненадання ліквідатору керівниками банкрута первинних фінансових документів боржника, аби визначити підстави для стягнення дебіторської заборгованості за умови істотного розміру цієї заборгованості в структурі активів боржника вважаються бездіяльністю, яка не відповідає інтересам цієї юридичної особи та є недобросовісною, вчиненою на шкоду кредиторам банкрута, і не дає змогу ліквідатору здійснити дії з повернення цієї дебіторської заборгованості. Тобто бездіяльність керівника, що виявилась у непередачі документів, унеможливила реалізацію активів боржника у вигляді дебіторської заборгованості та наповнення ліквідаційної маси.

Банкрутство (неплатоспроможність) не є одномоментним процесом, а суд лише констатує цей стан, до якого призводять дії (бездіяльність) у широкому часовому проміжку.

Вказана позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 09.12.2021 у справі №916/313/20.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 80 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 83 ЦК України, зокрема, юридичні особи можуть створюватися у формі товариств, установ та в інших формах, встановлених законом. Товариством є організація, створена шляхом об`єднання осіб (учасників), які мають право участі у цьому товаристві.

Відповідно до ст. 97 ЦК України управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 89 ГК України, посадові особи відповідають за збитки, завдані ними господарському товариству. Відшкодування збитків, завданих посадовою особою господарському товариству її діями (бездіяльністю), здійснюється у разі, якщо такі збитки були завдані: діями, вчиненими посадовою особою з перевищенням або зловживанням службовими повноваженнями; діями посадової особи, вчиненими з порушенням порядку їх попереднього погодження або іншої процедури прийняття рішень щодо вчинення подібних дій, встановленої установчими документами товариства; діями посадової особи, вчиненими з дотриманням порядку їх попереднього погодження або іншої процедури прийняття рішень щодо вчинення відповідних дій, встановленої товариством, але для отримання такого погодження та/або дотримання процедури прийняття рішень посадова особа товариства подала недостовірну інформацію; бездіяльністю посадової особи у випадку, коли вона була зобов`язана вчинити певні дії відповідно до покладених на неї обов`язків; іншими винними діями посадової особи.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не подавали до податкових органів та органів статистики за 2016-2020 роки відповідної фінансової звітності боржника, ліквідатору не передано жодних первинних документів, в тому числі договорів, бухгалтерської, статистичної та іншої документації, матеріальних та інших цінностей, що свідчить про умисні дії колишніх засновника та керівника банкрута, направлені на приховування реального стану підприємства та інформації про його активи.

Щодо заявленої вимоги ОСОБА_2 про застосування позовної давності до вимог про покладення субсидіарної відповідальності на керівників та засновників, суд зазначає наступне.

Можливість судового захисту суб`єктивного права особи в разі його порушення, визнання або оспорювання, серед іншого, обумовлена строком, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу - позовною давністю (стаття 256 ЦК України).

Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до частин другої та третьої статті 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Постановою Господарського суду Львівської області від 20.05.2020 визнано банкрутом Приватне акціонерне товариство Артор та відкрито ліквідаційну процедуру; призначено ліквідатором Приватного акціонерного товариства Артор (79000, м. Львів, вул. Наукова, буд. 7Б, ) арбітражного керуючого Віскунова Олександра Віталійовича (свідоцтво № 115 від 07.02.2013).

Ухвалення господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом є тією обставиною, яка свідчить що ліквідатор довідався або міг довідатися про наявність ознак доведення до банкрутства юридичної особи-боржника з вини його засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі з вини керівника боржника, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають можливість іншим чином визначати його дії.

Вказана правова позиція Верховного Суду в питанні обчислення позовної давності при застосуванні субсидіарної відповідальності у справі про банкрутство викладена в постановах від 17.03.2020 у справі № 10/5026/995/2012, від 02.09.2020 у справі № 923/1494/15, від 10.12.2020 у справі № 922/1067/17, від 10.06.2021 у справі № 5023/2837/11.

Ліквідатор звернувся до суду із заявою про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на його керівників та засновників у березні 2021. Зважаючи на ці обставини, ліквідатор звернувся до суду в межах визначеного статтею 257 ЦК України трирічного строку позовної давності.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Право на справедливий суд) кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Справедливий судовий розгляд гарантується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має здійснюватися відповідно до норм закону, що передбачають наявність у сторін судового розгляду ефективного судового захисту з метою захисту їх цивільних прав.

Згідно з ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчинюються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Визначаючи розмір вимог, які можуть бути покладені на відповідачів, суд виходить з даних реєстру вимог кредиторів та враховує відсутність майнових активів у ліквідаційній масі.

Таким чином, розмір вимог за зобов`язаннями боржника у зв`язку з покладенням субсидіарної відповідальності на його керівників та засновників cтановить 11 565 406,12 грн.

Суд зазначає, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у cправі «Серявін та інші проти України», яке відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави або мотиви, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент сторін. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Статтею 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 ст. 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 78 ГПК України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 ГПК України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Частиною 1 ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 91 ГПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, всебічно з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються, суд дійшов висновку, що ліквідатором банкрута арбітражним керуючим Віскуновим О.В. доведено, що своїми діями (бездіяльністю) відповідачі спричили неплатоспроможність боржника, з огляду на прийняття нераціональних управлінських рішень, які негативно впливали на господарську діяльність підприємства, що призвело до фінансових збитків, втрат і, як наслідок неможливість розрахуватись з кредиторами, тому наявні підстави для покладення субсидіарної відповідальності на них за зобов`язаннями боржника.

Враховуючи наведене, суд вважає подану заяву, з врахуванням уточнення, достатньо обґрунтованою та задовольняє заяву ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Віскунова О.В. про покладення субсидіарної відповідальності на керівників та засновників Приватного акціонерного товариства «Артор» у зв`язку з доведенням підприємства до банкрутства та солідарно стягує з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 11 565 406,12 грн субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір». Заяви про покладення субсидіарної відповідальності, які подаються в межах справи про банкрутство відсутні в переліку заяв, за подання яких сплачується судовий збір. Судовий збір за подання ліквідатором банкрута заяви про покладення субсидіарної відповідальності з сторін не стягується.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 58-67 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст. 140, 216, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви ліквідатора Приватного акціонерного товариства Артор арбітражного керуючого Віскунова Олександра Віталійовича про забезпечення позову за вх. №1265/21 від 25.03.2021 відмовити.

2. Заяву ліквідатора Приватного акціонерного товариства Артор арбітражного керуючого Віскунова Олександра Віталійовича за вх. №975/21 від 09.03.2021 про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на його засновників та керівників, з врахуванням уточнення до заяви за вх. №23970/22 від 21.11.2022 задовольнити.

3. Покласти субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями Приватного акціонерного товариства Артор (79000, м. Львів, вул. Наукова, буд. 7Б, ) на суму 11 565 406,12 грн на ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ).

4. Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) на користь Приватного акціонерного товариства Артор (79000, м. Львів, вул. Наукова, буд. 7Б, ) 11 565 406,12 грн субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника.

Накази видати відповідно ст. 327 ГПК України.

5. Розгляд справи відкласти на 15.03.2023 о 10:30 год.Засідання відбудеться у приміщенні господарського суду Львівської області за адресою: 79014, м.Львів, вул. Личаківська, 128, 2 поверх, зал судового засідання.

6. Ліквідатору звіт про виконану роботу.

7. Суд зазначає, що відправка поштової кореспонденції (ухвали, рішення) здійснюються на електронні адреси учасників провадження. При поданні всіх необхідних документів (позовні заяви, заяви, клопотання, відзиви, пояснення тощо) до Господарського суду Львівської області просимо вказувати електронні адреси сторін.

8. Копію ухвали направити сторонам, ліквідатору, засновникам.

Інформацію у справі, яка розглядається можна отримати за веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015.

Ухвала набирає законної сили в строк та в порядку, передбачених ст. 235 ГПК України.

Повний текст ухвали складений 24.01.2023.

Суддя Чорній Л.З.