ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" січня 2023 р. Справа№ 910/22053/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Гаврилюка О.М.

Суліма В.В.

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Бевзо Олександра Вільямовича

на рішення Господарського суду міста Києва від 29.08.2022

у справі №910/22053/21 (суддя Босий В.П.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Вінницький універмаг"

до Фізичної особи-підприємця Бевзо Олександра Вільямовича

про стягнення 32 500,00 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2021 року Приватне акціонерне товариство "Вінницький універмаг" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Бевзо Олександра Вільямовича про стягнення 32 500,00 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що відповідачем неналежним чином виконані роботи за договором на проведення оцінки вартості пакету акцій №18/2021 від 24.09.2021, у зв`язку з чим позивачем заявлено вимогу про повернення суми попередньої оплати у розмірі 32 500,00 грн.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду м. Києва від 29.08.2022 позов Приватного акціонерного товариства «Вінницький універмаг» задоволено повністю.

Стягнуто з Фізичної особи - підприємця Бевзо Олександра Вільямовича на користь Приватного акціонерного товариства «Вінницький універмаг» передоплату у розмірі 32 500, 00 грн та судовий збір у розмірі 2 270 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що відповідач в порушення покладеного на нього законом та договором обов`язку, своє зобов`язання щодо виконання робіт в повному обсязі не здійснив та враховуючи факт, що позивач відмовився від договору, суд дійшов висновку, що відповідач зобов`язаний повернути ПАТ «Вінниццький універмаг» отриманий від нього авансовий платіж у розмірі 32 500 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, Фізична особа - підприємець Бевзо Олександр Вільямович звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 29.08.2022 року скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Крім того апелянт зазначає, що у зв`язку з тим, що позивачем не надано повного пакету документів необхідних для проведення оцінки майна та строк виконання договору не настав.

Апелянт вказує, що ним зобов`язання за умовами договору №18/2021 від 24.09.2021 були виконані в тому обсязі, який був можливий на основі тих документів, які були надані позивачем для виконання робіт. Також зазначає, що позивач у позовній заяві виклав неправдиву інформацію про надання відповідачу повного пакету документів для оцінки, які передбачені додатком №1 до договору № 18/2021, а також про відмову відповідача від отримання підготовлених для нього документів.

Також апелянт звертає увагу на те, що має суттєве значення для вирішення спору: укладання договору дарування 9.792.704 штук акцій від 30.09.2021 фактично означало втрату юридичної сили договору про узгодження дій щодо набуття домінуючого пакету акцій ПрАТ «Вінницький універмаг» від 22.09.2021 і відтак призвело до втрати сенсу будь-якого продовження роботи з підготовки звіту про оцінку вартості пакету акцій згідно договору № 18/2021 в той же день, а саме 30.09.2021.

Апелянт зазначає, що суд також не взяв до уваги доводів відповідача про те, що між ним та Головою Правління ПрАТ «Вінницький універмаг» існувала домовленість про надіслання відповідачеві з боку позивача акту здачі-приймання виконаних робіт, однак замість підписаного акту, відповідач отримав позовну заяву.

Крім того апелянт вказує, що ним понесені фактичні витрати на виконання умов договору: придбання пального, добові, формування додатків до звіту тощо.

Відповідач в апеляційній скарзі також наголошує, що він своєчасно приступив до виконання умов договору, а тому застосування судом ч.4 ст.849 ЦК є неправомірним.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

У свою чергу, заперечуючи проти апеляційної скарги, позивач у своєму відзиві, наданому до суду 25.10.2022, зазначає, що рішення суду прийнято при повному з`ясуванні обставин справи, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, без їх порушення, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає і рішення слід залишити без змін.

Позивач зазначає, що 4-5 жовтня 2021 року в м.Вінниця відповідачу були передані документи необхідні для оцінки. Разом з тим у випадку, якщо наданий відповідачеві обсяг документів був недостатній, він би вказав про це при зустрічі 4-5 жовтня. Оскільки зазначеного відповідачем зроблено не було, а вказаний ним у листі від 16.11.2021 перелік документів виходить за рамки визначеного додатком № 1 до договору необхідного переліку документів - останній день проведення оцінки згідно п.2.1 договору був 29.10.2021.

У зв`язку з чим позивач наголошує, що місцевим господарським судом були правильно застосовані норми ст.849 ЦК України до спірних правовідносин.

Відповідь на відзив на апеляційну скаргу

31.10.2022 до Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшла відповідь на відзив, яка містить доводи аналогічні доводам апеляційної скарги на рішення місцевого господарського суду.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.09.2022 справу №910/22053/21 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Майданевич А.Г., судді Гаврилюк О. М., Сулім В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.09.2022 апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Бевзо Олександра Вільямовича на рішення Господарського суду м. Києва від 29.08.2022 у справі №910/22053/21 залишено без руху

05.10.2022 ФОП Бевзо О. В. надав до Північного апеляційного господарського суду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.10.2022 Фізичній особі - підприємцю Бевзо Олександру Вільямовичу поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду м. Києва від 29.08.2022 року та відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи - підприємця Бевзо Олександра Вільямовича на рішення Господарського суду м. Києва від 29.08.2022 року у справі №910/22053/21 у порядку письмового провадження без повідомлення учасників.

З огляду на наявність у матеріалах справи належних доказів повідомлення сторін про розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень, та закінчення процесуальних строків на подання до суду документів, встановлених ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.10.2022, колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги по суті.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

24.09.2021 між ПрАТ «Вінницький універмаг» (замовник) та ФОП Бевзо О.В. (виконавець) був укладений договір на проведення оцінки вартості пакету акцій №18/2021 (надалі - договір), відповідно до п. 1.1 якого замовник доручає, а виконавець зобов`язується виконати роботи з оцінки ринкової вартості пакету цінних паперів - 100% простих іменних акцій замовника у кількості 19.200.930 (дев`ятнадцять мільйонів двісті тисяч дев`ятсот тридцять) штук (номіналом 2,60 грн./шт.) і ринкової вартості 1 (однієї) акції замовника як складової вказаного пакету.

Згідно з п. 2.1 договору виконавець зобов`язується виконати роботи з визначення ринкової вартості об`єкту оцінки, зазначеного у пункті 1.1 договору, станом на 21 вересня 2021 року - згідно положень чинного законодавства про акціонерні товариства і рішення керівних органів замовника. Термін виконання робіт за договором складає 24 (двадцять чотири) календарних дні від дати оцінки, за умови виконання п. 3.3.1 та 4.7 цього договору. В разі якщо п. 3.3.1 та 4.7 будуть виконані замовником пізніше погоджених термінів, розрахунок терміну виконання робіт починається з моменту виконання вказаних умов. Термін виконання робіт також може бути продовжений у випадку виникнення інших непередбачуваних обставин (наприклад, хвороби виконавця тощо).

Пунктом 2.3 договору передбачено, що для виконання робіт, передбачених договором, замовник передає виконавцю копії документів згідно переліку, вміщеному у додатку №1 до договору.

Відповідно до п. 3.1 договору вартість робіт, зазначених в п. 1.1 договору, складає 65 000,00 грн.

У п. 3.3.1 договору зазначено, що замовник перераховує на банківський рахунок виконавця попередню оплату в розмірі 50% вартості робіт, що складає 32 500,00 грн. протягом двох банківських днів з моменту підписання цього договору.

Згідно з п. 3.3.2 договору передбачено, що остаточний розрахунок - сплата ще 32 500,00 грн. - виконується протягом двох банківських днів з моменту передачі замовнику звіту про оцінку та підписання сторонами акту приймання-передачі виконаних робіт з оцінки за цим договором.

Пунктом 4.2 договору передбачено, що виконавець приступає до виконання робіт за договором після перерахування замовником попередньої оплати встановленої п.3.3.1 цього договору та отримання від замовника необхідних для оцінки документів.

Відповідно до п. 4.7 договору передбачено, що замовник зобов`язаний надати виконавцю необхідну для оцінки документацію згідно переліку, що міститься у додатку №1 до цього договору, не пізніше 5 (п`яти) днів з моменту підписання договору. В разі затримки чи надання неповної інформації виконавцю терміни виконання робіт продовжуються на кожен день затримки інформації. В разі потреби виконавець може вимагати надання додаткових документів та інформації. При цьому терміни виконання робіт продовжуються на час, необхідний для надання виконавцеві таких документів/інформації. Необхідність використання додаткової інформації або документів визначається виконавцем. Передача документації виконавцю оформлюється актом приймання-передачі.

По завершенню робіт виконавець передає замовнику звіт про оцінку, оформлений у встановленому чинним законодавством порядку. Виконавець на вимогу замовника дає роз`яснення щодо змісту звіту (п.5.1 договору).

Договір може бути розірваний за взаємною згодою сторін або з ініціативи однієї зі сторін у порядку, визначеному чинним законодавством. В цьому випадку сторона-ініціатор відшкодовує іншій стороні понесені нею прямі витрати, пов`язані з виконанням цього договору (п.7.1 договору).

Згідно з п.7.3. договору замовник має право розірвати цей договір за власною ініціативою (письмово повідомив про це виконавця) тільки у випадках, коли виконавець не приступив своєчасно до виконання договору, або проводив оцінку методами, що заважають здійсненню господарюючим суб`єктом, що оцінюється, його оперативної діяльності.

На виконання умов договору, позивачем перераховано відповідачу передоплату у розмірі 32 500,00 грн. що підтверджується платіжним дорученням №407 від 27.09.2021.

Позивач направив на адресу відповідача претензію №130 від 24.11.2021, в якій звернув увагу на те, що ФОП Бевзо О.В. не приступив до виконання взятих на себе зобов`язань за договором та повідомив про відсутність необхідності проведення оцінки, а також просив повернути суму передоплати у розмірі 32 500,00 грн.

Звертаючись з позовною заявою позивач послався на неналежне виконання відповідачем зобов`язання з виконання робіт за договором, у зв`язку з чим позивач просить повернути суму авансового платежу у розмірі 32 500,00 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно із статтею 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до статті 509 Цивільного кодексу України та статті 173 Господарського кодексу України в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно із ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

За змістом ч. 1 ст. 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Частиною 2 статті 854 Цивільного кодексу України підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Як вбачається з матеріалів справи позивач перерахував на рахунок відповідача авансовий платіж на підставі договору у розмірі 32 500,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №407 від 27.09.2021.

Відповідно до ч. 1 ст. 839 Цивільного кодексу України підрядник зобов`язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором. У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення, строки виконання роботи або її окремих етапів (ст. 843, 846 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України та п. 2.1 договору відповідач зобов`язаний виконати роботу протягом 24 календарних днів від дати оцінки, за умови виконання п. 3.3.1 та 4.7 договору.

Так, п. 4.7 договору передбачено, що замовник зобов`язаний надати виконавцю необхідну для оцінки документацію згідно переліку, що міститься у додатку №1 до цього договору, не пізніше 5 (п`яти) днів з моменту підписання договору. В разі затримки чи надання неповної інформації виконавцю терміни виконання робіт продовжуються на кожен день затримки інформації. В разі потреби виконавець може вимагати надання додаткових документів та інформації. При цьому терміни виконання робіт продовжуються на час, необхідний для надання виконавцеві таких документів/інформації. Необхідність використання додаткової інформації або документів визначається виконавцем. Передача документації виконавцю оформлюється актом приймання-передачі.

Тобто, строк виконання робіт за договором залежить від передачі позивачем відповідачу відповідної документації, що, за домовленістю сторін, має бути оформлено актом приймання-передачі, проте в матеріалах справи такого акту приймання-передачі документації не міститься, а за твердженням відповідача документація була передана йому позивачем не в повному обсязі, у зв`язку з чим у суду були відсутні підстави для висновку про настання строку для виконання ФОП Бевзо О.В. прийнятих на себе зобов`язань за договором.

При цьому, відповідач 16.11.2021 звернувся до позивача з листом №08, в якому просив передати необхідні для виконання умов договору документи, які виходять за рамки визначеного додатком № 1 до договору необхідного переліку.

Статтею 188 ГК України передбачено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Приписами статті 849 ЦК передбачено, що замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника. Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника.

Згідно з частиною 4 статті 849 ЦК України замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

Таким чином, замовнику законом надано право відмовитися в односторонньому порядку від договору у будь-який час до закінчення роботи і визначене цією нормою право не може бути обмежене.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на адресу відповідача надіслано претензію №130 від 24.11.2021, в якій він звернув увагу на те, що ФОП Бевзо О.В. не приступив до виконання взятих на себе зобов`язань за договором та повідомив про відсутність необхідності проведення оцінки, а також просив повернути суму передоплати у розмірі 32 500,00 грн.

Тобто, позивач реалізував своє право на відмову від виконання підрядником робіт. Доказів понесення відповідачем збитків матеріали справи не містять.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом першої інстанції встановлено, що в матеріали справи не містять, а відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту виконання будь-яких робіт на підставі договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 570 ЦК України, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона є авансом. Однак, з припиненням дії договору підряду така грошова сума втрачає ознаки авансу та стає майном (грошовими коштами), набутими підрядником без достатньої правової підстави (аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.02.19 у справі № 910/21154/17).

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала (ст.1212 ЦК України).

Оскільки матеріали справи не містять доказів належного виконання відповідачем договірних зобов`язань з оцінки ринкової вартості пакету цінних паперів, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ФОП Бевзо О.В. зобов`язаний повернути ПрАТ «Вінницький універмаг» отриманий від позивача авансовий платіж у розмірі 32 500 грн., у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань з виконання робіт та відмовою позивача від договору.

Перевіривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апелянтом не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту виконання будь-яких робіт на підставі договору.

Також твердженням апелянта щодо надання йому фіктивних документів щодо зазначення власників акцій є неспроможними, оскільки цей факт нічим крім припущень не підтверджується (відсутній висновок експерта щодо фіктивності довідки, відсутні відомості з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань тощо).

Не заслуговують на увагу і доводи апелянта щодо понесення ним фактичних витрат на виконання умов договору, оскільки вони також нічим не підтверджені. Крім того, відповідно до ст.180 Господарського процесуального кодексу України, він мав право подати зустрічний позов до позивача про стягнення збитків, однак своїм правом він не скористався.

Таким чином суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги є правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На переконання колегії суддів, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

У відповідності з пунктом 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.

Таким чином, апеляційна скарга Фізичної особи - підприємця Бевзо Олександра Вільямовича на рішення Господарського суду міста Києва від 29.08.2022 у справі № 910/22053/21 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду міста Києва від 29.08.2022 слід залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що, за загальним правилом, не підлягають касаційному оскарженню до Верховного Суду судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на апелянта в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Бевзо Олександра Вільямовича на рішення Господарського суду міста Києва від 29.08.2022 у справі № 910/22053/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 29.08.2022 у справі № 910/22053/21 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покласти на Фізичну особу - підприємця Бевзо Олександра Вільямовича

4. Матеріали справи № 910/22053/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді О.М. Гаврилюк

В.В. Сулім