РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2023 м. КиївСправа № 910/11721/22

За позовом: акціонерного товариства "ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО";

до: акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ";

про: стягнення 118.717,77 грн.

Суддя Сергій Балац

Представники: без виклику сторін.

С У Т Ь С П О Р У:

Акціонерне товариство "ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО" звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" про стягнення 118.717,77 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем здійснене порушення правил перевезення вантажу, що призвело до фіксування вказаного порушення із складанням комерційних актів та виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості в розмірі 118.717,77 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 21.11.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/11721/22 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, оскільки вказана справа є справою незначної складності та визнана судом малозначною.

Відповідач скориставшись своїм правом, наданим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив, яким позов відхилив з урахуванням відсутності в матеріалах справи податкової накладної, як доказу вартості відправленого вантажу. Також відповідачем зазначено, що позивач не здійснено звернення до правоохоронних органів з приводу визнання позивача потерпілою особою. Крім того, позивачем не долучено до матеріалів справи договір від 20.04.2016 № 1-1-2016, який свідчить про належність вугілля позивачу. Більш того, позивачем об`єднані позовні вимоги. В поданому до суду відзиві наявна заява про застосування позовної давності до спірних правовідносин.

Дослідивши наявні у матеріалах даної справи докази, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до п. 1.2 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 (у редакції наказу міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 N 138), накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем.

Так, товариством з обмеженою відповідальністю "ДТЕК КУРАХІВСЬКА ЦЗФ", як відправником передано відповідачу для перевезення вантаж "вугілля кам`яне марки г-газовий" за накладними: № 49583982 від 22.07.2021, № 49589377 від 22.07.2021, № 50239300 від 25.08.2021, № 50059344 від 16.08.2021, № 50007202 від 13.08.2021, № 49964158 від 11.08.2021, № 49822919 від 04.08.2021, № 49764467 від 01.08.2021, № 49763493 від 01.08.2021 та № 49772858 від 01.08.2021 (досильна).

Відповідно до статті 52 Статуту залізниць України, затвердженого постановою КМУ від 06.04.1998 № 457 (далі - Статут), на станціях призначення залізниця зобов`язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу, зокрема, у разі прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами.

На станціях призначення були складені комерційні акти про недостачу вантажу у вагонах, а саме:

- від 24.07.2021 № 476906/683 про недостачу у вагоні № 52514841 на 1.400 кг.;

- від 24.07.2021 № 476906/693 про недостачу у вагоні № 56969280 на 2.500 кг.;

- від 01.08.2021 № 482004/380/752 про недостачу у вагоні № 56871478 на 3.900 кг.;

- від 01.08.2021 № 482004/381/751 про недостачу у вагоні № 53170643 на 5.550 кг.;

- від 03.08.2021 № 476906/737 про недостачу у вагоні № 56215684 на 1.550 кг.;

- від 03.08.2021 № 476906/738 про недостачу у вагоні № 53545422 на 1.350 кг.;

- від 03.08.2021 № 476906/739 про недостачу у вагоні № 62197983 на 2.600 кг.;

- від 03.08.2021 № 476906/734 про недостачу у вагоні № 63485304 на 1.650 кг.;

- від 03.08.2021 № 476906/735 про недостачу у вагоні № 56260060 на 3.750 кг.;

- від 03.08.2021 № 476906/736 про недостачу у вагоні № 52184298 на 1.800 кг.;

- від 09.08.2021 № 476906/788 про недостачу у вагоні № 58941105 на 3.650 кг.;

- від 09.08.2021 № 476906/789 про недостачу у вагоні № 61654174 на 1.650 кг.;

- від 09.08.2021 № 476906/790 про недостачу у вагоні № 56547326 на 1.350 кг.;

- від 13.08.2021 № 476906/820 про недостачу у вагоні № 54039417 на 4.000 кг.;

- від 13.08.2021 № 476906/821 про недостачу у вагоні № 63487763 на 4.550 кг.;

- від 13.08.2021 № 476906/822 про недостачу у вагоні № 56966401 на 1.750 кг.;

- від 15.08.2021 № 476906/860 про недостачу у вагоні № 60354057 на 4.500 кг.;

- від 15.08.2021 № 476906/861 про недостачу у вагоні № 53545026 на 1.400 кг.;

- від 15.08.2021 № 476906/862 про недостачу у вагоні № 56372758 на 2.100 кг.;

- від 15.08.2021 № 476906/865 про недостачу у вагоні № 61016515 на 3.800 кг.;

- від 15.08.2021 № 476906/866 про недостачу у вагоні № 55331532 на 5.450 кг.;

- від 19.08.2021 № 476906/946 про недостачу у вагоні № 62050307 на 1.700 кг.;

- від 19.08.2021 № 476906/947 про недостачу у вагоні № 56194541 на 1.600 кг.;

- від 19.08.2021 № 476906/948 про недостачу у вагоні № 56872260 на 2.100 кг.;

- від 19.08.2021 № 476906/949 про недостачу у вагоні № 56871247 на 2.150 кг.;

- від 19.08.2021 № 476906/950 про недостачу у вагоні № 56869944 на 1.650 кг.;

- від 29.08.2021 № 476906/1039 про недостачу у вагоні № 56550429 на 0.900 кг.

Спір між сторонами судового процесу виник внаслідок порушення відповідачем правил перевезення вантажу що призвело до фіксування вказаного порушення із складанням комерційних актів та виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості в розмірі 118.717,77 грн.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з урахуванням наступного.

Приписами пункту 5 статті 307 Господарського кодексу України встановлено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Відповідно до ст. 6 Статуту накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Статтею 110 Статуту передбачено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Згідно статті 113 Статуту за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Положеннями п. 114 Статуту визначено, що залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі.

Відповідно до п. 27 Правил видачі вантажів, затвердженими наказом міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

Таким чином, факт порушення відповідачем правил перевезення вантажу належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований.

Подані до суду розрахунки заявленої до стягнення суми перевірені та визнані судом вірними (враховуючи норми природної втрати під час перевезення та вартості тони відвантаженого вантажу).

При цьому, приписами частини 1 статті 258 Цивільного кодексу України встановлено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Що стосується перевезення вантажів залізницею, то відповідно до пункту 136 Статуту залізниць України позови до залізниць можуть бути пред`явлені у шестимісячний термін, що обчислюється відповідно до вимог статті 134 цього Статуту, яким передбачено також і 6-місячний строк для пред`явлення претензії, з визначенням певних умов, обставин, підстав та строку його обчислення.

За приписами пункту 134 Статуту залізниць України, претензії до залізниць можуть бути заявлені протягом шести місяців. Зокрема, згідно з п. "а" частини другої цієї статті, зазначені терміни обчислюються з дня видачі вантажу, багажу або вантажобагажу - для претензій про відшкодування за псування, пошкодження або недостачу вантажу, багажу та вантажобагажу.

Частиною 5 статті 307 ГК України, яка кореспондується із ч.4 ст. 909 та ст. 920 ЦК України, встановлено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів за цими перевезеннями визначаються транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Отже, пункти 134, 136 Статуту залізниць України є спеціальними нормами, які регулюють питання перебігу строку позовної давності за позовами про відшкодування збитків внаслідок недостачі вантажобагажу. Статут залізниць України затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 і останні зміни в нього вносилися постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2002 № 1973.

Господарський кодекс України, прийнятий Верховною Радою України 16.01.2003 за № 436-IV і набрав чинності з 01.01.2004, та статтею 315 якого передбачено певні особливості обчислення строків позовної давності за договором перевезення, також є спеціальним законом, який повинен застосовуватися до правовідносин сторін переважно щодо норм права, як такий, що прийнятий пізніше та містить порядок обчислення строків позовної давності.

Відтак, положення пунктів 134, 136 Статуту залізниць України слід застосовувати у системному зв`язку з положенням ст. 315 ГК України таким чином, що строк позовної давності починає свій перебіг з дня одержання відповіді на претензію позивача або з дня закінчення строку, встановленого ч. 3 ст. 315 ГК України для відповіді на претензію. Враховуючи, що дотримання претензійного порядку не є обов`язковим, то у вирішенні питання про початок перебігу позовної давності в розумінні цієї норми ГК України слід виходити з того, що такий перебіг починається після закінчення строку пред`явлення претензії і строку її розгляду (ч.ч. 2, 3 ст. 315 ГК України) незалежно від того, чи пред`являлася відповідна претензія до перевізника.

При цьому відсутність відомостей щодо звернення позивача до відповідача з претензією не впливає на порядок обчислення позовної давності, оскільки визначений законом строк, в межах якого особа має право звернутися з позовом до суду, не може поглинатися строком на реалізацію права на досудове врегулювання спору.

Вказана правова позиція також закріплена, зокрема, в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.09.2019 у справі № 905/2303/18.

Таким чином, позов до перевізника у даній справі може бути пред`явлений протягом 6 місяців після спливу 6-місячного строку, передбаченого для пред`явлення претензії, та 3-місячного строку, передбаченого для надання відповіді на претензію, що узгоджується з положеннями пунктів 134, 136 Статуту залізниць України та статті 315 Господарського кодексу України.

Таким чином строк позовної давності за окремими комерційними актами є наступним:

- від 24.07.2021 № 476906/683 про недостачу у вагоні № 52514841 на 1.400 кг. - 24.10.2022;

- від 24.07.2021 № 476906/693 про недостачу у вагоні № 56969280 на 2.500 кг. - 24.10.2022;

Враховуючи звернення позивача із позовом до суду - 01.11.2022 (дата формування документу в системі "Електронний суд", строк позовної давності в частині стягнення з відповідача суми недостачі вантажу за такими комерційними актами сплив.

Таким чином, позовна вимога про стягнення з відповідача суми недостачі вантажу за вказаними комерційними актами (5.448,68 грн.) задоволенню не підлягає у зв`язку із спливом спеціального строку позовної давності про застосування якого відповідачем подана до суду письмова заява.

Як встановлено вище, факт порушення відповідачем правил перевезення вантажу належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований, а подані до суду розрахунки заявленої до стягнення суми перевірені та визнані судом вірними.

Таким чином, заявлена до стягнення сума недостачі вантажу підлягає задоволенню частково в розмірі 113.269,09 грн., за розрахунками позивача за рештою комерційних актів, а саме: від 01.08.2021 № 482004/380/752, від 01.08.2021 № 482004/381/751, від 03.08.2021 № 476906/737, від 03.08.2021 № 476906/738, від 03.08.2021 № 476906/739, від 03.08.2021 № 476906/734, від 03.08.2021 № 476906/735, від 03.08.2021 № 476906/736, від 09.08.2021 № 476906/788, від 09.08.2021 № 476906/789, від 09.08.2021 № 476906/790, від 13.08.2021 № 476906/820, від 13.08.2021 № 476906/821, від 13.08.2021 № 476906/822, від 15.08.2021 № 476906/860, від 15.08.2021 № 476906/861, від 15.08.2021 № 476906/862, від 15.08.2021 № 476906/865, від 15.08.2021 № 476906/866, від 19.08.2021 № 476906/946, від 19.08.2021 № 476906/947, від 19.08.2021 № 476906/948, від 19.08.2021 № 476906/949, від 19.08.2021 № 476906/950 та від 29.08.2021 № 476906/1039.

Решта тверджень відповідача викладених в поданому до суду відзиві судом відхилені з огляду на наступне.

Приписами статті 127 Статуту, зокрема, встановлено, що залізниця несе матеріальну відповідальність за втрату, недостачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення багажу, вантажобагажу, а також за прострочення його доставки, якщо не доведе, що втрата, недостача, псування, пошкодження, прострочення відбулися не з її вини.

При цьому, як встановлено вище, вантаж прибув до станцій призначення з недостачею, що в розумінні приписів статті 127 Статуту є відповідальністю відповідача.

Відсутність в матеріалах справи податкових накладних, як доказів дійсної вартості втраченого при перевезенні вантажу судом відхилені з урахуванням наявних в матеріалах справи довідок про вартість вантажу, який був відправлений за залізничними накладними, в результаті перевезення якого виявлено недостачу вантажу, що зафіксовано у вказаних вище комерційних актах. Крім того, податкова накладна - електронний документ, який складається платником податку на додану вартість та надає можливість віднести суму сплаченого податку на додану вартість до податкового кредиту. Відтак, податкова накладна не може слугувати виключним доказом дійсної вартості втраченого вантажу.

Звернення позивача до правоохоронних органів з приводу нестачі вантажу жодним чином не відноситься ні до предмету спору ні до предмету доказування у даній справі.

Договір від 20.04.2016 № 1-1-2016 про належність позивачу вантажу не впливає на вирішення спору по суті, оскільки відповідно до вказаних вище залізничних накладних відповідач прийняв вантаж до перевезення, за який залізниця (відповідач) несе матеріальну відповідальність за втрату, недостачу, псування або пошкодження відповідно до приписів статті 127 Статуту.

Питання про об`єднання позовних вимог вирішене судом при прийнятті позовної заяви до розгляду.

Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи те, що спір виник в результаті неправильних дій відповідача, суд керуючись приписами частини 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладає витрати по сплаті судового збору на відповідача.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 250, 252, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" (Україна, 03150, місто Київ, ВУЛИЦЯ ЄЖИ ҐЕДРОЙЦЯ, будинок 5, ідентифікаційний код: 40075815) на користь акціонерного товариства "ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО" (Україна, 69006, Запорізька обл., місто Запоріжжя, ВУЛИЦЯ ДОБРОЛЮБОВА, будинок 20, ідентифікаційний код: 00130872) заборгованість в сумі 113.269 (сто тринадцять тисяч двісті шістдесят дев`ять) грн. 09 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2.481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн. 00 коп.

3. У задоволенні решти вимог відмовити повністю.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Cуддя Сергій Балац