ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" січня 2023 р. Справа№ 910/2912/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Шапрана В.В.

Андрієнка В.В.

без повідомлення учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард"

на рішення Господарського суду м. Києва від 10.06.2022 р.

у справі № 910/2912/22 (суддя - Демидов В.О.)

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард"

про стягнення 6572,94 грн

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2022 року Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" про стягнення збору за зберігання вантажів у розмірі 6572,94 грн.

Вимоги позивача обгрунтовані тим, що за зберігання вантажів на місцях загального користування, у зв`язку із затримкою в очікуванні оформлення перевезення, відповідачу нараховано збір з моменту ввезення вантажу на станції до моменту закінчення затримки.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 04.04.2022 р. відкрито провадження у справі № 910/2912/22 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 10.06.2022 р. у справі № 910/2912/22 позов Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" подало апеляційну скаргу (безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду), у якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач посилається на те, що надані позивачем акти загальної форми ГУ-23 № 1541 та № 1312 містять лише інформацію про початок завантаження вагонів та не містять відомостей про затримку завантажених вагонів в очікуванні оформлення перевезення, тривалість такої затримки та її причини.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 11.07.2022 р. апеляційну скаргу у справі № 910/2912/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: Куксов В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Яковлєв М.Л., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.07.2022 р. відкладено вирішення питання щодо апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.06.2022 р. до надходження матеріалів справи до Північного апеляційного господарського суду, витребувано з Господарського суду м. Києва матеріали справи № 910/2912/22.

До суду 03.08.2022 р. надійшли матеріали справи № 910/2912/22.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.08.2022 р. поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження у справі № 910/2912/22, розгляд справи вирішено здійснювати без повідомлення учасників справи.

На підставі розпорядження Північного апеляційного господарського суду № 09.1-07/436/22 від 24.10.2022 р. рішенням зборів суддів від 21.09.2022 р. призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/2912/22.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 24.10.2022 р. апеляційну скаргу у справі № 910/2912/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Шапран В.В., Андрієнко В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.10.2022 р. справу № 910/2912/22 було прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

09.09.2021 р. на станцію Дубно Львівської залізниці Товариством з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" було надано лист № 684, згідно з яким відповідач просив подати вагон на колію загального користування станції Дубно для забезпечення навантаження.

09.09.2021 р. о 12:20 год. на місця загального користування було подано вагон № 95754271, складено пам`ятку про подавання вагонів ГУ-45, яка підписана представниками позивача та відповідача.

09.09.2021 р. о 15:00 год. працівниками станції Дубно зафіксовано ввезення вантажу для навантаження у вагони та навантажувальні пристрої біля вагонів, що підтверджується актом загальної форми ГУ-23 № 1541.

09.09.2021 р. о 21:30 год менеджером Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" було надано повідомлення про закінчення вантажних операцій.

На виконання заяви відповідача № 710 від 09.09.2021 зазначений вагон було подано для перевірки тари та брутто вагонів.

У період з 21:30 год 09.09.2021 р. по 11:09 год. 10.09.2021 р. здійснювалося зважування вагонів, що підтверджується витягом з електронної книги зважування вантажів на вагонних вагах форми ГУ-36.

Результат зважування вагонів з вантажем відповідача зафіксовано у Книзі зважування, на вагонних вагах форми ГУ-36 та внесено у накладну № 38449120, яку оформлено 10.09.2021 р. о 11:09 год.

За зберігання вантажу на місцях загального користування тривалістю з 09.09.2021 р. о 15:00 год. по 10.09.2020 р. о 11:09 год. позивачем нараховано 822,30 грн збору за зберігання вантажу, який внесено до накопичувальної картки № 16090559.

Крім цього, на підставі листа за № 641 від 23.08.2021 р. на колію загального користування станції Дубно було подано вагони № 98367983, № 95830501, № 95619920, № 59597435, № 95310448, № 95368767 для забезпечення заявки на навантаження відповідача.

Згідно з пам`яткою № 113 про подавання вагонів вказані вище вагони подано на колії станції 22:10 год. 23.08.2021 р.

24.08.2021 р. о 16:30 год. працівниками станції Дубно було зафіксовано ввезення вантажу для навантаження у вагони та навантажувальний пристрій, що підтверджується актом загальної форми ГУ-23 № 1312.

24.08.2021 р. о 21:00 год. менеджером Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" було надано повідомлення про закінчення вантажних операцій.

На виконання заяви відповідача № 520 зазначені вагони було подано для перевірки тари та брутто вагонів.

У період з 21:00 год. 24.08.2021 р. по о 05:10 год. 25.08.2021 р. здійснювалося зважування вагонів, що підтверджується витягом з електронної книги зважування вантажів на вагонних вагах форми ГУ-36.

Результат зважування вагонів з вантажем відповідача зафіксовано у Книзі зважування, на вагонних вагах форми ГУ-36. Отриманий результат зважування вагонів занесено у накладну № 38041893, яку оформлено 25.08.2021 р. о 05:10 год.

За зберігання вантажу на місцях загального користування з 16:30 год. 24.08.2021 р. по 05:10 год. 25.08.2021 р. позивачем було нараховано 4655,40 грн збору за зберігання вантажу, який внесено до накопичувальної картки № 16090560.

Спір у справі виник у зв`язку з тим, що відповідачем, на думку позивача, було перевищено термін безоплатного зберігання вагонів, після чого Товариству з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" було нараховано збір за кожну наступну добу.

Задовольняючи повністю позов, місцевий суд виходив з того, що відповідач не спростовував факт правомірності та обґрунтованості нарахування позивачем збору за зберігання вантажу поза межами термінів безоплатного зберігання відповідно до п. 2.1 Збірника тарифів.

Однак колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ст. 306 ГК України перевезенням вантажів визнається господарська діяльність, пов`язана з переміщенням продукції залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами. Суб`єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі. Загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів визначаються цим Кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі ст. 10 Закону України "Про залізничний транспорт" розрахунки відправників і одержувачів вантажу, вантажобагажу і пошти з підприємствами залізничного транспорту загального користування за перевезення, додаткові збори за вантажні операції і користування рухомим складом, а також за штрафи, пеню, неустойки здійснюються в порядку, передбаченому Статутом залізниць України, іншими актами законодавства України та міжнародними договорами.

За ст. 62 Статуту залізниць України порядок розрахунків за перевезення і послуги встановлюється Укрзалізницею згідно з чинним законодавством. Належні за перевезення вантажів і надання додаткових послуг платежі можуть вноситися готівкою, чеками, безготівково, якщо інше не передбачено законодавством, на станціях відправлення або передоплатою через розрахункові підрозділи залізниць.

У відповідності до п. 9 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 р. № 644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 р. за № 866/5087, із змінами (далі - Правила зберігання) за зберігання на місцях загального користування та на коліях станції відправлення вантажів, завантажених у вагони (контейнери), які простоюють в очікуванні оформлення перевезення (у тому числі під митним оформленням та з інших причин, незалежних від залізниці), збір сплачується з моменту ввезення вантажу на станцію до моменту закінчення затримки. Факт затримки вантажу засвідчується актом загальної форми. Якщо вантаж для відправлення завозиться на місця загального користування частинами і в день завезення першої частини не був зданий повністю, то збір за зберігання нараховується за кожну ввезену частину вантажу. Збір у таких випадках визначається як сума зборів за ввезені частини вантажу. Час зберігання кожної частини завезеного вантажу визначається від моменту ввезення цієї частини до моменту оформлення перевізних документів. У такому самому порядку визначається збір за зберігання вантажу на складі станції відправлення, поверненого на вимогу відправника.

Як передбачено ст. 129 Статуту залізниць України, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Також, відповідно до п. 1 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 р. № 334, (далі - Правила складання актів) при перевезеннях у залежності від обставин, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, відправника, одержувача, пасажира, складаються комерційні акти (додаток 1) та акти загальної форми (додаток 6 до Правил користування вагонами та контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 р. № 113).

Акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу та вантажобагажу, і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, зокрема, у разі затримки вагонів (контейнерів), пов`язаної з митним оформленням вантажу, а також затримки через недодання чи неналежне оформлення відправником документів, необхідних для виконання митних, санітарних та інших правил; в інших випадках для засвідчення обставин, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, якщо при цьому не потрібне складання комерційного акта. Акт загальної форми підписується особами, які беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання акта, але не менше як двома особами; один примірник акта загальної форми, складеного під час перевезення, додається до перевізних документів, другий залишається на станції, яка його склала. (п. 3 Правил складання актів).

Оскільки Правила складання актів щодо порядку і вимог, що ставляться до актів загальної форми, відсилають до Правил користування вагонами та контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту від 25.02.1999 р. № 113 та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 15.03.99 за №165/3458, (далі - Правила користування вагонами та контейнерами), колегія суддів апеляційного господарського суду вважає правомірним застосування останніх при наданні оцінки актам загальної форми ГУ-23 № 1541 та № 1312, що містяться у матеріалах справи.

Виходячи зі змісту п. 8 Правил користування вагонами і контейнерами, у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми (форми ГУ-23 - Додаток № 6 до цих Правил), який підписується представниками станції і вантажовласника (до яких у тому числі належать вантажовідправники та вантажоодержувачі). В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Отже, з огляду на приписи п. 9 Правил зберігання вантажів, які вимагають для визначення періоду, за який сплачується збір за зберігання, встановлювати факт затримки вантажу, що засвідчується актом загальної форми, у кореспонденції з нормами п. п. 1, 3 Правил складання актів, п. 8 Правил користування вагонами і контейнерами, ст. 129 Статуту залізниць України, належним та допустимим доказом на підтвердження факту настання відповідних подій - затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, є акт загальної форми ГУ-23, що складений згідно з додатком № 6 до Правил користування вагонами і контейнерами.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 р. у справі № 904/5743/16.

Вбачається, що наявні у матеріалах справи акти загальної форми ГУ-23 № 1541 та № 1312 не містять відомостей про закінчення завантаження вагонів та їх вагу, інформації про віднесення відповідальності на конкретну особу та чітких відомостей про обставини, які призвели до такої затримки.

Таким чином, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що зазначені акти загальної форми не можуть бути підтвердженням факту затримки вагонів на місцях загального користування та на коліях станції відправлення вантажів, завантажених у вагони (контейнери), які простоюють в очікуванні оформлення перевезення (у тому числі під митним оформленням та з інших причин, незалежних від залізниці).

Отже, враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження факту затримки вантажу, тому відсутні правові підстави для нарахування відповідачу збору за зберігання вантажу, оскільки такі дії позивача суперечать вимогам Правил зберігання вантажів.

За встановлених обставин та враховуючи відсутність доказів затримки вантажу (вагонів) на місцях загального користування з вини відповідача, колегія суддів дійшла висновку про те, що позов Акціонерного товариства "Українська залізниця" є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

Як передбачено ч. 1 ст. 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення були неправильно застосовані норми матеріального права, неповно з`ясовані обставини справи, а тому рішення Господарського суду м. Києва від 10.06.2022 р. у справі № 910/2912/22 підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про повну відмову у задоволенні позову Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця".

Відповідно до статті 129 ГПК України та, беручи до уваги фактичні обставини виникнення судового спору, витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги необхідно покласти на позивача.

Згідно з ч. 5 ст. 12 ГПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як передбачено ч. 3 ст. 287 ГПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 даної статті.

Вказана справа є малозначною та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених нормами чинного законодавства.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" задовольнити.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 10.06.2022 р. у справі № 910/2912/22 скасувати повністю та прийняти нове рішення.

3. У задоволенні позову Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" відмовити повністю.

4. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5, код 40075815) в особі регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (79007, м. Львів, вул. Гоголя, 1, код 40081195) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" (03038, м. Київ, вул. Івана Федорова, 32-А, код 41564379) 3721 (три тисячі сімсот двадцять одну),50 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Шапран

В.В. Андрієнко