РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.01.2023Справа № 910/5033/22

За позовом Кропивницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону в інтересах держави в особі:

позивача-1: Міністерства внутрішніх справ України

позивача-2: Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України

до відповідача-1: Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Українські вертольоти"

відповідача-2: Державного підприємства "Українське авіаційно-транспортне підприємство "Хорів-Авіа"

про зобов`язання виконати умови договору та стягнення 260 390,51 грн

Суддя О.В. Гумега

секретар судового засідання

Ратківська А.Р.

Представники:

від прокуратури - Гонтар А.Д.,

від позивача - 1 - Казанський Г.А.,

від позивача - 2 - Бобошко І.О.,

від відповідача - 1 - Букорос С.С., Хоруженко В.О.,

від відповідача - 2 - Ручка О.А.

УСТАНОВИВ:

Керівник Кропивницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону (далі - прокурор) в інтересах держави в особі Міністерства внутрішніх справ України (далі - позивач-1) та Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі - позивач-2) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Українські вертольоти" (далі - відповідач-1), Державного підприємства "Українське авіаційно-транспортне підприємство "Хорів-Авіа" (далі - відповідач-2) про:

- зобов`язання Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Українські вертольоти" та Державного підприємства "Українське авіаційно-транспортне підприємство "Хорів-Авіа" виконати зобов`язання за Договором оренди повітряного судна від 18.06.2002 № 4.7.-.02. та Договором суборенди повітряного судна від 27.01.2010 № УВ.АРВ-12-007, а саме передати Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України у справному стані вертоліт МІ-8МТВ із заводським номером 95128 за актом приймання-передавання;

- стягнення з Державного підприємства "Українське авіаційно-транспортне підприємство "Хорів-Авіа" на користь Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України 114 331,73 грн пені та 146 058,78 грн штрафу.

В обґрунтування заявлених позовних вимог прокурор посилається на невиконання відповідачами-1, 2 зобов`язань за Договором оренди повітряного судна від 18.06.2002 № 4.7.-.02. та Договором суборенди повітряного судна від 27.01.2010 № УВ.АРВ-12-007 в частині повернення вертольоту МІ-8МТВ із заводським номером 95128 позивачу-2, у зв`язку з настанням форс-мажорних обставин.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.06.2022 прийнято позовну заяву Кропивницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону в інтересах держави в особі Міністерства внутрішніх справ України та Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до розгляду та відкрито провадження у справі №910/5033/22, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 18.07.22 о 09:20 год.

05.07.2022 через відділ діловодства суду (засобами електронного зв`язку) від прокурора надійшло клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

07.07.2022 через відділ діловодства суду від представника позивача-2 надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

11.07.2022 через відділ діловодства суду від відповідача - 2 надійшов відзив на позовну заяву.

14.07.2022 через відділ діловодства суду від відповідача - 1 надійшов відзив на позовну заяву.

15.07.2022 через відділ діловодства суду від відповідача - 1 надійшло клопотання про продовження процесуального строку на подання доказів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.07.2022 задоволено клопотання прокурора та позивача - 2 про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції та постановлено проведення підготовчого засідання у справі, призначеного на 18.07.2022 о 09:20 год., здійснювати в режимі відеоконференції.

У підготовче засідання, призначене на 18.07.2022, з`явилися представник прокуратури та представники відповідачів - 1 та 2. Представники позивача -1 та позивача - 2 не з`явилися.

У підготовчому засіданні 18.07.2022 суд розглянув та задовольнив клопотання відповідача - 1, подане 15.07.2022, про продовження процесуального строку на подання доказів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.07.2022 продовжено строк підготовчого провадження за ініціативою суду на тридцять днів та відкладено підготовче засідання у справі на 19.09.2022 о 10:00 год., постановлено проведення підготовчого засідання у справі, призначеного на 19.09.2022 о 10:00 год., здійснювати в режимі відеоконференції.

22.07.2022 через відділ діловодства суду від представника відповідача - 1 надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи з додатками.

10.08.2022 через відділ діловодства суду (засобами електронного зв`язку) від представника відповідача - 2 надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи.

17.08.2022 через відділ діловодства суду від представника відповідача - 1 надійшла заява про поновлення пропущеного процесуального строку на подання доказів та приєднання доказів до матеріалів справи.

23.08.2022 через відділ діловодства суду від представника відповідача-1 надійшли додаткові пояснення.

24.08.2022 через відділ діловодства суду (засобами електронного зв`язку) від представника прокуратури надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді.

12.09.2022 через відділ діловодства суду (засобами електронного зв`язку) від представника прокуратури надійшла відповідь на відзив на позовну заяву з клопотанням поновити процесуальний строк на подання відповіді на відзив на позовну заяву.

У підготовче засідання, призначене на 19.09.2022, з`явилися представники прокуратури, позивача-1, позивача-2 та відповідача-1.

У підготовчому засіданні 19.09.2022 судом задоволено клопотання представника відповідача-1 про долучення доказів до матеріалів справи, поновлено відповідачу-1 пропущений процесуальний строк на подання доказів, поновлено представнику прокуратури пропущений процесуальний строк на подання відповіді на відзив на позовну заяву.

У підготовчому засіданні, призначеному на 19.09.2022, здійснювався розгляд усного клопотання представника відповідача-1 про витребування всіх додатків до Договору оренди повітряного судна від 18.06.2002 № 4.7.-.02. та до Договору суборенди повітряного судна від 27.01.2010 № УВ.АРВ-12-007.

Наведене клопотання представника відповідача-1 судом відхилене.

У підготовчому засіданні, призначеному на 19.09.2022, судом оголошено перерву на 26.09.2022 о 14:00 год.

19.09.2022 через відділ діловодства суду від представника відповідача-1 надійшло заперечення на відповідь на відзив з додатками.

20.09.2022 через відділ діловодства суду від представника відповідача-1 надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи.

26.09.2022 через відділ діловодства суду від представника відповідача-1 надійшла заява про неврахування наданого прокураторою розрахунку штрафних санкцій та витребування доказів.

У підготовче засідання, призначене на 26.09.2022, з`явилися представники прокуратури, позивача-1, позивача-2, відповідача-1 та відповідача-2.

У підготовчому засіданні, призначеному на 26.09.2022, судом розглянуто та задоволено заяву представника відповідача - 1, подану 26.09.2022 через відділ діловодства суду, про витребування доказів.

У підготовчому засіданні, призначеному на 26.09.2022, судом оголошено перерву на 10.10.2022 о 09:40 год.

06.10.2022 через відділ діловодства суду від представника відповідача-1 надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи.

07.10.2022 через відділ діловодства суду від представника відповідача-1 надійшла заява про проведення процедури врегулювання спору за участю судді.

12.10.2022 через відділ діловодства суду (засобами електронного зв`язку) від представника прокуратури надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи документів.

Підготовче засідання, призначене на 10.10.2022, не відбулося у зв`язку з серією ракетних ударів рф по місту Києву, задля збереження життя, здоров`я та убезпечення учасників судового процесу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.10.2022 призначено підготовче засідання у справі на 24.10.2022 о 10:00 год.

24.10.2022 через відділ діловодства суду від представника відповідача-2 надійшли пояснення щодо розрахунку штрафних санкцій.

24.10.2022 через відділ діловодства суду від представника відповідача-2 надійшли пояснення щодо відсутності вини.

24.10.2022 через відділ діловодства суду від представника відповідача-1 надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання у справі №910/5033/22.

У підготовче засідання, призначене на 24.10.2022, з`явилися представники прокуратури, позивача-1, позивача-2, відповідача-1 та відповідача-2.

У підготовчому засіданні, призначеному на 24.10.2022, судом розглянуте та задоволене клопотання представника відповідача-1, подане 24.10.2022 через відділ діловодства суду, про відкладення підготовчого засідання у справі №910/5033/22.

У підготовчому засіданні 24.10.2022 учасники справи підтвердили проведення відповідної наради з метою можливості врегулювання спору мирним шляхом. У зв`язку з цим, учасники справи просили суд надати додатковий час для проведення переговорів.

У підготовчому засіданні, призначеному на 24.10.2022, судом оголошено перерву на 21.11.2022 о 14:00 год.

24.10.2022 через відділ діловодства суду (засобами електронного зв`язку) від представника прокуратури надійшли заява у справі.

07.11.2022 через відділ діловодства суду (засобами електронного зв`язку) від представника позивача-2 надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

09.11.2022 через відділ діловодства суду від представника відповідача-1 надійшли пояснення на клопотання прокуратури про долучення документів до матеріалів справи.

15.11.2022 через відділ діловодства суду від представника відповідача-1 надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи.

18.11.2022 через відділ діловодства суду (засобами електронного зв`язку) від представника позивача-2 надійшли дві заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції та додаткові пояснення у справі.

У підготовче засідання, призначене на 21.11.2022 з`явилися представники прокуратури, позивача-1, позивача-2, відповідача-1 та відповідача-2.

У підготовчому засіданні 21.11.2022 учасники справи повідомили суд про проведені переговори щодо врегулювання спору, за наслідками яких спір не вдалося врегулювати у позасудовому порядку.

У підготовчому засіданні, призначеному на 21.11.2022, суд розглянув та відхилив подану представником відповідача-1 заяву про проведення процедури врегулювання спору за участю судді.

У підготовчому засіданні, призначеному на 21.11.2022, суд розглянув заяву представника позивача-2 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Суд встановив, що питання участі представника позивача-2 у судовому засідання в режимі відеоконференції було вирішено раніше, а саме клопотання представника позивача-2 задоволено.

У підготовчому засіданні, призначеному на 21.11.2022 суд вчинив дії, визначені частиною другою статті 182 ГПК України, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.11.2022 постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 12.12.2022 о 12:00 год.

21.11.2022 через відділ діловодства суду від представника позивача-1 надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

22.11.2022 через відділ діловодства суду (засобами електронного зв`язку) від представника прокуратури надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи документів.

23.11.2022 через відділ діловодства суду від представника позивача-2 надійшли пояснення щодо врегулювання спору за участі судді.

06.12.2022 через відділ діловодства суду від представника відповідача-2 надійшла заява про залишення без розгляду позовної заяви в частині вимог, заявлених прокурором в інтересах держави в особі Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.

12.12.2022 через відділ діловодства суду (засобами електронного зв`язку) від представника відповідача-2 надійшла заява про відкладення судового засідання.

У судове засідання, призначене на 12.12.2022 з`явилися представники прокуратури, позивача-2 та відповідача-1. Представники позивача-1 та відповідача-2 не з`явились.

У судовому засіданні 12.12.2022 судом розглянуто та відхилено заяву відповідча-2 про відкладення судового засідання.

Судом враховано, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.11.2022 явка учасників справи у судове засідання визнана не обов`язковою.

Відтак, неявка представників позивача-1 та відповідача-2 у судове засідання 12.12.2022 не є перешкодою для розгляду справи.

У судовому засіданні 12.12.2022 судом здійснювався розгляд заяви відповідача-2 про залишення позову без розгляду в частині вимог заявлених прокурором в інтересах держави в особі Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України. Прокурор заперечував щодо задоволення наведеної заяви відповідача-2.

В обґрунтування заяви про залишення позову без розгляду в частині вимог, заявлених прокурором в інтересах держави в особі Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, відповідач-2 зазначив, що враховуючи той факт, що позивач-2 є самостійною юридичною особою, яка здійснює відповідно до Закону України "Про господарську діяльність у Збройних Силах України" самостійну господарську діяльність та укладає договори, має відкриті рахунки в банківських установах і може бути позивачем й відповідачем в судах, та не є органом державної влади чи місцевого самоврядування, не є суб`єктом владних повноважень, а отже, з огляду на відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави, позов Кропивницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону в частині позовних вимог про стягнення пені та штрафу, заявлених в межах справи в інтересах держави в особі Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, підлягає залишенню без розгляду.

Пунктом 3 частини першої статті 131-1 Конституції України передбачено, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у статті 23 Закону України "Про прокуратуру", частина перша якої визначає, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно правової позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду (постанова від 16.04.2019 у справі №910/3486/18) нездійснення позивачем упродовж тривалого часу захисту інтересів держави у спірних правовідносинах та не звернення до суду з відповідним позовом протягом тривалого часу є підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді. При цьому, ані норми Закону України "Про прокуратуру", ані ГПК України, не вимагають з`ясування причин, наявність яких зумовила бездіяльність з боку позивача.

Суд критично оцінює посилання відповідача-2 на практику Верховного Суду, викладену в постановах у справах № 911/2169/20, № 914/2656/21, № 924/674/21, оскільки обставини, які мають місце в зазначених постановах, не знаходять свого підтвердження у даній справі.

Враховуючи, що представництво прокурора в суді зумовлене порушенням інтересів держави, які полягають у забезпеченні належного стану матеріально-технічного забезпечення Національної гвардії України, складовою частиною якої є позивач-2, забезпечення відповідальності за невиконання зобов`язань перед державними органами, прокурор, у разі виявлення порушень або загрози порушень цих інтересів, вправі відповідно до вимог ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" пред`явити належний позов у суд.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви відповідача-2 про залишення позову без розгляду.

У судовому засіданні 12.12.2022 здійснювався розгляд справи по суті.

Відповідно до ст. 194 ГПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд і вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

При розгляді справи по суті у судовому засіданні 12.12.2022 судом заслухано вступне слово учасників справи.

Прокурор позовні вимоги підтримав повністю.

Представник позивача-2 позовні вимоги підтримав повністю.

Представник відповідача-1 заперечував проти позовних вимог.

Суд озвучив позицію позивача-1, який підтримав позовні вимоги повністю.

Суд озвучив позицію відповідача-2, який проти позовних вимог заперечував.

У судовому засіданні, призначеному на 12.12.2022, судом оголошено перерву на 16.01.2023 о 15:00 год.

28.12.2022 через відділ діловодства суду від представника відповідача-1 надійшла заява про ознайомлення з протоколами судових засідань.

29.12.2022 через відділ діловодства суду від представника відповідача-1 надійшла заява про видачу в електронній формі копії технічного запису судового процесу.

12.01.2022 через відділ діловодства суду (засобами електронного зв`язку) від представника позивача-2 надійшла заява про поновлення процесуального строку для подання доказів у справі.

12.01.2022 через відділ діловодства суду (засобами електронного зв`язку) від представника позивача-2 надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

13.01.2022 через відділ діловодства суду від представника відповідача-1 надійшла заява про надання відстрочки виконання рішення суду, відповідно до якої відповідач-1 просить суд відстрочити виконання рішення суду, яке буде ухвалене у справі № 910/5033/22 на 12 (дванадцять) місяців.

У судове засідання, призначене на 16.01.2023, з`явилися учасники справи.

У судовому засіданні 16.01.2023 суд долучив до матеріалів справи заяви з процесуальних питань, подані представниками позивача-2 (про поновлення процесуального строку для подання доказів у справі) та відповідача-1 (про надання відстрочки виконання рішення суду).

У судовому засіданні 16.01.2023 суд розглянув та задовольнив заяву позивача-2 про поновлення процесуального строку для подання доказів у справі, долучив подані позивачем-2 докази до матеріалів справи.

У судовому засіданні 16.01.2023 судом продовжено розгляд справи по суті.

Судом заслухано вступне слово відповідача-2, який проти позовних вимог заперечував.

У судовому засіданні 16.01.2023 здійснювалось з`ясування обставини справи та дослідження доказів, учасники справи з дозволу суду ставили запитання один одному, після чого суд перейшов до судових дебатів.

Учасники справи виступили у судових дебатах з промовою (заключним словом).

У судовому засіданні 16.01.2023 було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Заслухавши пояснення учасників справи, з`ясувавши обставини справи, на які учасники справи посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, та дослідивши в судовому засіданні докази, якими учасники справи обґрунтовували обставини справи, суд

УСТАНОВИВ:

18.06.2002 між Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі - орендодавець, позивач-2) та Державним підприємством "Українське авіаційно-транспортне підприємство "Хорів-Авіа" (далі - орендар, відповідач-2) укладено Договір № 4.7.-.02 про оренду вертольоту Мі-8МТВ, заводський номер 95128, реєстраційний номер UR-HLB (далі - Договір оренди).

Згідно з п. 1.1 Договору оренди (в редакції Додаткової угоди №6 від 21.06.2011 до Договору оренди (далі - Додаткова угода №6)) орендодавець передає, а орендар на правах оренди приймає в строкове платне володіння та користування окреме індивідуально визначене майно - вертоліт Мі-8МТВ, заводський номер 95128, реєстраційний номер UR-HLB (далі - ПС або вертоліт), балансова вартість якого становить 2 086 554,00 грн з технічним майном, устаткуванням з комплекту 1:1, необхідними для виконання усіх видів авіаційних робіт за цивільними процедурами на території України та за її межами на умовах, визначених Договором.

Відповідно до умов п. 2.2 Договору оренди (в редакції Додаткової угоди №6) передача ПС в оренду не тягне за собою виникнення у орендаря права власності на ПС. Власником майна залишається держава в особі орендодавця, а орендар володіє та користується ним протягом строку дії Договору.

Згідно з п. 2.6 Договору оренди (в редакції Додаткової угоди №6) приймання-передавання ПС від орендодавця до орендаря оформлюється актом приймання-передачі, підписаним уповноваженими представниками обох сторін. Порядок повернення ПС від орендаря до орендодавця є аналогічним порядку, встановленому при передачі ПС від орендодавця до орендаря за цим договором. ПС вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі ПС.

Обов`язок щодо складання акту приймання-передачі при поверненні ПС покладається на орендаря (п. 2.7 Договору (в редакції Додаткової угоди №6)).

Згідно з пп. 6.1.4 п. 6.1 Договору оренди (в редакції Додаткової угоди №6) орендар зобов`язується одержувати дозвіл на польоти ПС в Україні, у країнах базування а також у пункти третіх країн, на проліт територій третіх країн за встановленими маршрутами, погоджувати з компетентними органами відповідних країн митні, санітарні та інші формальності, пов`язані з такими польотами.

Відповідно до пп. 7.1.4 п. 7.1 Договору оренди (в редакції Додаткової угоди №6) орендар має право за письмовою згодою орендодавця передавати ПС в суборенду фізичним та юридичним особам у порядку, передбаченому законодавством України.

Згідно з пп. 9.1.4 п. 9.1 Договору оренди (в редакції Додаткової угоди №6) орендодавець має право надавати погодження орендарю на передачу ПС в суборенду на умовах (зобов`язаннях), не гірших, ніж передбачені даним Договором.

Відповідно до абзацу першого пункту 11.1 Договору оренди (в редакції Додаткової угоди №12 від 08.04.2019 (далі - Додаткова угода №12) сторони звільняються від виконання зобов`язань за Договором, якщо це викликано форс-мажорними обставинами. Під такими обставинами розуміють введення згідно з чинним законодавством воєнного стану в особливий період.

Згідно з п. 11.3 Договору оренди (в редакції Додаткової угоди від 21.06.2011 № 6) у випадку настання форс-мажорних обставин відповідно до абзацу першого п. 11.1, на вимогу орендодавця орендар забезпечує повернення ПС на базовий аеродром орендодавця або, за письмовим погодженням на інший аеродром чи регіон України, у справному стані із залишком ресурсу, який фактично має кожне повітряне судно на момент введення обставин, передбачених абзацом першим п. 11.1, в терміни, що визначені Графіком повернення орендованих ПС, який складається сторонами окремо та після підписання стає невід`ємною частиною Договору.

Відповідно до п. 14.1 Договору оренди (в редакції Додаткової угоди №12) цей договір діє з 15.10.2002 до 05.05.2028.

Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України було передано Державному підприємству "Українське авіаційно-транспортне підприємство "Хорів-Авіа" вертоліт Мі-8МТВ, заводський номером 95128, згідно з приймально-здавальним актом від 31.05.2000.

27.01.2010 між Державним підприємством "Українське авіаційно-транспортне підприємство "Хорів-Авіа" (далі - орендар, відповідач-2) та Приватним акціонерним товариством "Авіакомпанія "Українські вертольоти" (далі - суборендар, відповідач-1) укладено Договір суборенди № УВ.АРВ-12-007 (далі - Договір суборенди).

Зазначений Договір суборенди та укладені до нього у подальшому додаткові угоди погоджені орендодавцем - Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України.

Відповідно до п. 1.1 Договору суборенди (з урахуванням Додаткової угоди №6 від 24.06.2011 до Договору суборенди) суборенди орендар передає, а суборендар на правах оренди приймає в строкове платне володіння та користування окреме індивідуально визначене майно - вертоліт Мі-8МТВ, заводський номер 95128, реєстраційний номер UR-HLB (далі - ПС), балансова вартість якого становить 2 086554,00 грн з технічним майном, устаткуванням з комплекту 1:1, необхідними для виконання усіх видів авіаційних робіт за цивільними процедурами на території України та за її межами.

Пунктом 1.2 Договору суборенди визначено, що ПС, яке орендується, знаходиться у володінні та користуванні орендаря на підставі укладеного ним Договору оренди від 18.06.2002 № 4.7.-.02.

Відповідно до п. 6.8 Договору суборенди приймання-передавання ПС від суборендаря до орендаря здійснюється аналогічно порядку, встановленому при передачі ПС від орендаря до суборендаря за цим договором і оформлюється відповідним актом, підписаним уповноваженими представниками обох сторін. ПС вважається поверненим орендарю з моменту підписання сторонами акту приймання-передавання ПС.

Згідно з пп. 7.1.4 п. 7.1 Договору суборенди суборендар зобов`язується одержувати дозвіл на польоти ПС в Україні, в країнах базування, а також у пункти третіх країн, на проліт територій третіх країн за встановленими маршрутами, погоджувати з компетентними органами відповідних країн митні, санітарні та інші формальності, пов`язані з такими польотами.

Відповідно до абзацу першого пункту 12.1 Договору суборенди (в редакції Додаткової угоди №12 від 08.04.2019 до Договору суборенди) сторони звільняються від виконання зобов`язань за Договором, якщо це викликано форс-мажорними обставинами. Під такими обставинами розуміють введення згідно з чинним законодавством воєнного стану в особливий період.

Пунктом 12.5 Договору суборенди (в редакції Додаткової угоди № 6ФМ від 24.06.2011 до Договору суборенди) передбачено, що у випадку настання форс-мажорних обставин відповідно до абзацу першого п. 12.1 Договору, на вимогу орендаря суборендар забезпечує повернення ПС на базовий аеродром орендаря (орендодавця) або, за письмовим погодженням на інший аеродром чи регіон України, у справному стані із залишком ресурсу, який фактично має кожне повітряне судно на момент введення обставин, передбачених абзацом першим п. 12.1 Договору, в терміни, що визначені Графіком повернення орендованих ПС, який складається сторонами окремо та після підписання стає невід`ємною частиною Договору.

Відповідно до п. 15.1 Договору суборенди (в редакції Додаткової угоди №12 від 08.04.2019 до Договору суборенди) цей договір діє до 05.05.2028 включно.

Згідно з приймально-здавальним актом від 01.02.2010 вертоліт МІ-8МТВ, заводський номер 95128 було передано Державним підприємством "Українське авіаційно-транспортне підприємство "Хорів-Авіа" Приватному акціонерному товариству "Авіакомпанія "Українські вертольоти".

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

24.02.2022 Військовою частиною НОМЕР_1 надіслано на адресу Державного підприємства "Українське авіаційно-транспортне підприємство "Хорів-Авіа" лист №69/14-523 про повернення вертольоту Мі-8МТВ, заводський номер 95128 до Військової частини НОМЕР_1 , у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні.

25.02.2022 Державним підприємством "Українське авіаційно-транспортне підприємство "Хорів-Авіа" надіслано на адресу Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Українські вертольоти" лист №28/1-22 про повернення до Військової частини НОМЕР_1 вертольоту Мі-8МТВ, заводський номер 95128, який перебуває в суборенді, у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні.

Вимогу про повернення вертольоту Приватним акціонерним товариством "Авіакомпанія "Українські вертольоти" було отримано 28.02.2022, що підтверджується листом останнього № 409/22 від 17.03.2022, відтак, за доводами прокурора, зобов`язання з повернення вертольоту мало бути виконане 14.03.2022.

Оскільки вертоліт Мі-8МТВ, заводський номер 95128 відповідно до умов Договору оренди та Договору суборенди не було повернуто до Військовіої частини 2269, керівник Кропивницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону (прокурор) в інтересах держави в особі Міністерства внутрішніх справ України (позивач-1), Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (позивач-2) звернувся з даним позовом до суду з вимогами до Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Українські вертольоти" (відповідач-1), Державного підприємства "Українське авіаційно-транспортне підприємство "Хорів-Авіа" (відповідач-2) про зобов`язання останніх виконати зобов`язання за Договором оренди та Договором суборенди, а саме передати Військовій частині НОМЕР_1 у справному стані вертоліт МІ-8МТВ із заводським номером 95128 за актом приймання-передавання, а також про стягнення з Державного підприємства "Українське авіаційно-транспортне підприємство "Хорів-Авіа" на користь Військової частини НОМЕР_1 пені у сумі 114 331,73 грн та штрафу у сумі 146 058,78 грн.

Відповідач-2 у відзиві на позовну заяву проти позову заперечував, посилаючись на неможливість своєчасного виконання ним обов`язку з повернення вертольоту (який на підставі контракту з ООН про надання послуг з проведення аеромедичної евакуації перебуває на території Республіки Малі), у зв`язку із закриттям Державною авіаційною службою України повітряного простору над Україною, запровадженням постановою Правління Національного банку України № 18 від 24 лютого 2022 мораторію на здійснення транскордонних валютних переказів коштів, веденням на території України активних бойових дій. Відповідач-2 зазначив, що такі обставини виникли поза його волею та є форс-мажорними. Вказав, що до відносин сторін не можуть застосовуватись положення ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України щодо стягнення штрафу, оскільки у п. 10.5 Договору оренди сторони інакше врегулювали питання відповідальності за порушення зобов`язання з повернення майна.

Відповідач-1 у відзиві на позовну заяву проти позову заперечував, з підстав, аналогічних викладеним відповідачем-2, а також послався на невидачу органами державної влади Республіки Малі дозволу на виліт вертольоту із країни, що вплинуло на об`єктивну здатність відповідача-1 виконати зобов`язання за Договором суборенди щодо повернення вертольоту. Відповідач-1 зазначив про всі вчинені ним дії з метою виконання умов Договору суборенди щодо повернення ПС та долучив до відзиву копії документів на підтвердження відсутності його вини за виникнення відповідних порушень договірних зобов`язань.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (частини 1, 2 ст. 73 ГПК України).

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно статей 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ч. 1 ст. 174 ГК України).

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до положень статей 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Проаналізувавши зміст договору, укладеного між позивачем-2 та відповідачем-1, та зміст договору, укладеного між відповідачем-1 та відповідачем-2, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою такі договори є відповідно договором оренди та суборенди.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (ч. 6 ст. 283 ГК України).

Частиною 1 статті 759 ЦК України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 760 ЦК України, предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

Передання наймачем речі у володіння та користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом. Строк договору піднайму не може перевищувати строку договору найму. До договору піднайму застосовуються положення про договір найму (ч. 1, 2, 3 ст. 774 ЦК України).

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідач-2 та відповідач-1, уклавши відповідно Договір оренди та Договір суборенди, на визначених цими договорами умовах погодились зі своїми зобов`язаннями повернути орендоване ПС у випадку настання форс-мажорних обставин, під якими розуміється введення згідно з чинним законодавством воєнного стану в особливий період (п. 11.1, 11.3 Договору оренди та п. 12.1, 12.5 Договору суборенди) в терміни, що визначені графіком повернення орендованого ПС, взявши на себе обов`язки, зокрема, самостійно одержувати дозвіл на польоти ПС в Україні, в країнах базування, а також у пункти третіх країн, на проліт територій третіх країн за встановленими маршрутами, погоджувати з компетентними органами відповідних країн митні, санітарні та інші формальності, пов`язані з такими польотами (пп. 6.1.4 п. 6.1 Договору оренди та пп. 7.1.4 п. 7.1 Договору суборенди).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно з статтями 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 11.3 Договору оренди у випадку настання форс-мажорних обставин відповідно до абзацу першого п. 11.1, на вимогу орендодавця орендар забезпечує повернення ПС на базовий аеродром орендодавця або, за письмовим погодженням на інший аеродром чи регіон України, у справному стані із залишком ресурсу, який фактично має кожне повітряне судно на момент введення обставин, передбачених абзацом першим п. 11.1, в терміни, що визначені Графіком повернення орендованих ПС, який складається сторонами окремо та після підписання стає невід`ємною частиною Договору.

Відповідно до п. 12.5 Договору суборенди у випадку настання форс-мажорних обставин відповідно до абзацу першого п. 12.1 Договору, на вимогу орендаря суборендар забезпечує повернення ПС на базовий аеродром орендаря (орендодавця) або, за письмовим погодженням на інший аеродром чи регіон України, у справному стані із залишком ресурсу, який фактично має кожне повітряне судно на момент введення обставин, передбачених абзацом першим п. 12.1 Договору, в терміни, що визначені Графіком повернення орендованих ПС, який складається сторонами окремо та після підписання стає невід`ємною частиною Договору.

За змістом абз. 1 п. 11.1 Договору оренди та абз. 1 п. 12.1 Договору суборенди, форс-мажорною обставиною, настання якої зумовлює виникнення в орендаря/ суборендаря обов`язку повернути повітряне судно, сторони визначили введення згідно з чинним законодавством воєнного стану в особливий період.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про оборону України" особливий період - період, що настає, зокрема, з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, Закон України "Про правовий режим воєнного стану" та указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України (ст. 2 Закону України "Про правовий режим воєнного стану").

На підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України 24 лютого 2022 № 2102-IX, в Україні був введений воєнний стан, строк якого згодом продовжувався та діє на даний час.

Отже, після введення в Україні воєнного стану у Державного підприємства "Українське авіаційно-транспортне підприємство "Хорів-Авіа" (відповідач-2) після вчинення Військовою частиною НОМЕР_1 належної вимоги виник обов`язок повернути повітряне судно Військовій частині НОМЕР_1 . Відповідно, після вчинення Державним підприємством "Українське авіаційно-транспортне підприємство "Хорів-Авіа" належної вимоги у Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Українські вертольоти" (відповідач-1) виник обов`язок повернути повітряне судно Військовій частині НОМЕР_1 .

Згідно Графіку повернення повітряного судна (додаток до Додаткової угоди №13 від 08.04.2019 до Договору суборенди) відповідач-1 зобов`язався повернути позивачу-2 вертоліт у наступному порядку: 1 день - оповіщення орендаря, 2-13 день - переліт по маршруту до місця призначення, 14 день - приймання та передача ПС.

Згідно Графіку повернення повітряного судна (додаток до Додаткової угоди №13 від 08.04.2019 до Договору оренди) відповідач-2 зобов`язався повернути позивачу-2 вертоліт у наступному порядку: 1 день - оповіщення орендаря, 2-13 день - переліт по маршруту до місця призначення, 14 день - приймання та передача ПС.

Таким чином, з урахуванням умов п. 11.3 Договору оренди та п. 12.5 Договору суборенди відповідачі-1 та 2 зобов`язані були повернути повітряне судно позивачеві-2 протягом 14-ти днів після пред`явлення вимоги.

З матеріалів справи вбачається, що 24.02.2022 листом № 69/14-523 позивач-2 пред`явив відповідачу-2 вимогу про повернення вертольоту, переданого в оренду на підставі Договору оренди, до Військової частини НОМЕР_1 .

25.02.2022 листом №28/1-22 відповідач-2 пред`явив вимогу відповідачу-1 про повернення вертольоту, переданого в суборенду на підставі Договору суборенди, до Військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 .

В подальшому, листом № 69/21-544 від 09.03.2022 позивач-2 повідомив відповідача-2 про повернення вертольоту на міжнародному аеродромі Ясси, Румунія.

Листом № 29/1-22 від 10.03.2022 відповідач-2 повідомив відповідача-1 про готовність позивача-2 прийняти вертоліт на міжнародному аеродромі Ясси, Румунія.

Згідно з поясненнями учасників справи, зміна місця повернення вертольоту зумовлена наявними станом на березень 2022 року безпековими ризиками перельотів повітряних суден повітряним простором України, а також закриттям відповідно повітряного простору України для польотів цивільних повітряних суден (лист Державної авіаційної служби України № 1-1330-22 від 5 березня 2022).

У зв`язку зі зміною місця повернення повітряного судна за Договором оренди та Договором суборенди, відповідачі-1, 2 були зобов`язані виконати вимогу від 09.03.2022 та 10.03.2022 не пізніше 23-24 березня 2022 року.

Судом встановлено, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження своєчасної передачі відповідачами-1, 2 вертольоту МІ-8МТВ із заводським номером 95128 Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України.

За вказаних обставин, суд вважає обґрунтованою вимогу прокурора про зобов`язання Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Українські вертольоти" та Державного підприємства "Українське авіаційно-транспортне підприємство "Хорів-Авіа" передати Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України у справному стані вертоліт МІ-8МТВ із заводським номером 95128 за актом приймання-передавання.

Прокурором також заявлено вимогу про стягнення з Державного підприємства "Українське авіаційно-транспортне підприємство "Хорів-Авіа" (відповідач-2) на користь Військової частини НОМЕР_1 (позивач-2) пені у сумі 114 331,73 грн за період з 15.03.2022 по 03.06.2022 на підставі п. 10.5 Договору оренди та штрафу у сумі 146 058,78 грн на підставі ч. 2 ст. 231 ГК України.

Згідно з ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

За змістом ч. 2 ст. 217 ГК України одним з видів господарських санкцій є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч. 1 ст. 230 ГК України).

За приписами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 10.5 Договору оренди (в редакції Додаткової угоди №6 від 21.06.2011) визначено, що за несвоєчасне повернення орендодавцю ПС орендар сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня, від балансової вартості ПС за кожний день прострочення.

Відповідно до ч. 1 ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Оскільки виконання вимоги позивача-2, викладеної у листі № 69/14-523 від 24.02.2022, про повернення повітряного судна на базовий аеродром позивача-2 було неможливим внаслідок наявності безпекових ризиків перельотів повітряних суден повітряним простром України та закриття повітряного простру України для польотів цивільних повітряних суден і ці обставини не залежали від відповідача-2, то підстави для покладення на нього відповідальності за прострочення виконання зобов`язання за цією вимогою за період з 15.03.2022 по 23.03.2022 в силу приписів ст. 617 ЦК України відсутні. Судом враховано, що у подальшому саме позивачем-2 було змінено місце повернення вертольоту на на міжнародний аеродром Ясси, Румунія.

У зв`язку зі зміною місця повернення повітряного судна за Договором оренди відповідач-2 був зобов`язаний виконати вимогу позивача-2 згідно листа № 69/21-544 від 09.03.2022 не пізніше 23.03.2022.

Виходячи з наведеного, відповідач-2 є відповідальним за прострочення повернення орендованого повітряного судна у період з 24.03.2022 (09.03.2022 + 14 днів) по 10.06.2022 (кінцева дата нарахування пені згідно заявлених позовних вимог).

Суд, здійснивши за допомогою інформаційно-пошукової системи «Ліга» власний розрахунок пені за період з 24.03.2022 по 10.06.2022, встановив, що сума пені за цей період відповідно до п. 10.5 Договору оренди складає 104 041,87 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Посилання відповідача-2 на звільнення орендаря від виконання зобов`язань щодо повернення вертольоту на підставі абз. 1 п. 11.1 Договору оренди та звільнення орендаря від відповідальності за прострочення повернення вертольоту на підставі ч. 2 ст. 218 ГК України судом відхиляються як такі, що суперечать змісту договору в частині п. 11.1 та п. 11.3 Договору оренди, які саме пов`язують момент виникнення обставин, названих форс-мажорними, з моментом виникнення в орендаря обов`язку повернути орендоване майно.

Водночас, відповідач-2 посилався на об`єктивні обставини, які перешкоджають поверненню повітряного судна позивачу-2, зокрема, перебування повітряного судна у складі чинної місії ООН, відсутність дозволу органів державної влади Республіки Малі на перельот орендованого вертольоту, який використовується у багатовимірній комплексній місії ООН зі стабілізації ситуації в Малі (МINUSМА). Наведені обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.

Згідно з частиною 3 статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зазначена норма чинного законодавства України не містить переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання).

Судом враховано, що зменшення розміру неустойки є правом суду, а за відсутності в законі як переліку виняткових обставин, так і врегульованого розміру (відсоткового співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 Цивільного кодексу України (справедливість, добросовісність, розумність) та з дотриманням правил статті 86 Господарського процесуального кодексу України на власний розсуд та за внутрішнім переконанням вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе таке зменшення та конкретний розмір зменшення неустойки.

Судом по матеріалам справи встановлено, що причини несвоєчасного повернення орендованого вертольоту є дійсно винятковими, а поведінка відповідачів 1 та 2 свідчить про вжиття останніми ряду заходів, направлених на виконання зобов`язання щодо повернення вертольоту.

Отже, проаналізувавши, оцінивши та дослідивши конкретні обставини даної справи відповідно до статті 86 ГПК України, з огляду на встановлені судом фактичні обставини причин невиконання відповідачем-2 зобов`язання за Договором оренди та вжиття останнім ряду заходів до виконання зобов`язання, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру пені до 0,00 грн.

Вимогу про стягнення з відповідача-2 штрафу заявлено на підставі ч. 2 ст. 231 ГК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 231 ГК України у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);

за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Таким чином, встановлені цією нормою права штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачене законом чи договором.

Розділом 10 Договору оренди за несвоєчасне повернення повітряного судна сторони передбачили відповідальність лише у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня, від балансової вартості повітряного судна за кожний день прострочення (п. 10.5 Договору оренди).

Враховуючи, що питання відповідальності за порушення господарського зобов`язання договором сторін урегульовано інакше, підстави для стягнення нарахованого на підставі ч. 2 ст. 231 ГК України штрафу у розмірі 146 058,78 грн відсутні. Отже, у позові у цій частині належить відмовити.

Підсумовуючи викладені вище фактичні обставини, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства та матеріалів справи в цілому, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах "Трофимчук проти України", "Серявін та інші проти України" обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що решта долучених до матеріалів справи доказів та доводів сторін була ретельно досліджена судом і наведених вище висновків стосовно наявності підстав для часткового задоволення позову не спростовує.

Щодо заяви відповідача-1 про надання відстрочки виконання рішення суду.

Частиною 1 ст. 239 ГПК України встановлено, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Частиною 1 статті 331 ГПК України встановлено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Відповідно до поданої заяви відповіда-1 просить суд відстрочити виконання рішення суду, яке буде ухвалене у справі № 910/5033/22, на 12 місяців.

В обґрунтування заяви про відстрочку виконання рішення суду відповідач-1 вказує на існування об`єктивних обставин, які незалежно від волі відповідача-1 перешкоджають виконанню зобов`язання щодо повернення повітряного суду та виконанню рішення суду на даний час, а саме ненадання державним органом Республіки Малі дозволу на виліт повітряного судна з території країни, позиція Управління цивільної авіації Малі та Центру повітряних операцій (ССАО) ВПС Малі викладена в наявному в матеріалах справи листі від Багатовимірної комплексної місії ООН зі стабілізації в Малі від 12.08.2022 № МINUSМА/OSDM/L/2022/0110 - виведення спеціалізованих вертольотів є неможливим, якщо тільки ООН не надасть вертольоти на заміну з таким же рівнем можливостей. Відповідачем-1 надаються докази, які підтверджують факт здійснення ним дій, які дозволять виконати рішення суду.

Відповідно до частин 3, 4 статті 331 ГПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (ч. 5 ст. 331 ГПК України).

Відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

Підставою для відстрочки виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк.

Вирішуючи питання про відстрочку виконання рішення суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

В силу приписів ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Подані докази мають бути належними, допустимими, достовірними, вірогідними (ст. 76-79 ГПК України).

Додатково до доводів, наведених відповідачем-1 у заяві про надання відстрочки виконання рішення суду, судом враховано інформацію, яка міститься у долученому позивачем-2 до матеріалів справи листі Міністерства закордонних справи України № 650/17-194/013-108548 від 30.12.2022, наданому у відповідь, зокрема, на лист Головного управління Національної гвардії України № 27/1/2/2-9270/01 від 06.12.2022. З листа Міністерства закордонних справи України вбачається, що Національне агентство Цивільної авіації Малі підтвердило отримання прохання української сторони надати дозвіл на переліт орендованих українських вертольотів, які використовуються у багатовимірній інтегрованій місії ООН зі стабілізації у Малі (МINUSМА) і просить надати детальну інформацію щодо цих польотів.

Здійснивши аналіз наведених відповідачем-1 доводів та наданих на їх підтвердження доказів, врахувавши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд доходить висновку про достатню винятковість наведених відповідачем-1 обставин для застосування визначеної ст. 331 ГПК України процедури відстрочення виконання судового рішення, водночас вважає обґрунтованим встановити відстрочення виконання судового рішення у справі № 910/5033/22 в частині зобов`язання відповідачів передати позивачу-2 відповідний вертоліт за актом приймання-передавання, - до 16.07.2023. Відтак заява відповідача-1 про надання відстрочки виконання рішення суду у справі № 910/5033/22 підлягає задоволенню частково.

Стаття 238 ГПК України містить приписи щодо змісту рішення, зокрема, відповідно до п. 2 ч. 6 наведеної статті,у разі необхідності у резолютивній частині рішення вказується про надання відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Прокурором в позовній заяві наведено попередній (орієнтовний) розмір суми судових витрат, який складається з витрат по оплаті судового збору в розмірі 6 386,86 грн.

Відповідач-1 попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, до суду не подав.

Відповідач-2 у відзиві на позовну заяву вказав, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи складає 60 000,00 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 9 ст. 129 ГПК України передбачено, зокрема, що якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи приписи ст. 129 ГПК України, витрати прокурора по сплаті судового збору в сумі 6 386,86 грн покладаються в рівних частинах на відповідача-1 та відповідача-2, внаслідок неправильних дій яких виник спір у справі.

Керуючись ст. 56, 58, 73, 74, 76-80, 86, 123, 124, 129, 165, 236-241, 327 ГПК України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Зобов`язати Приватне акціонерне товариство "Авіакомпанія "Українські вертольоти" (Україна, 04080, м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 19-21; ідентифікаційний код 31792885) та Державне підприємство "Українське авіаційно-транспортне підприємство "Хорів-Авіа" (Україна, 04071, м. Київ, вул. Ярославська, буд. 6; ідентифікаційний код 30550903) передати Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) у справному стані вертоліт МІ-8МТВ із заводським номером 95128 за актом приймання-передавання.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Українські вертольоти" (Україна, 04080, м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 19-21; ідентифікаційний код 31792885) на користь Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону (Україна, 65012, м. Одеса, вул. Пироговська, буд. 11, ідентифікаційний код 38296363) 3 193,43 грн (три тисячі сто дев`яносто три гривні 43 коп.) витрат по сплаті судового збору.

4. Стягнути з Державного підприємства "Українське авіаційно-транспортне підприємство "Хорів-Авіа" (Україна, 04071, м. Київ, вул. Ярославська, буд. 6; ідентифікаційний код 30550903) на користь Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону (Україна, 65012, м. Одеса, вул. Пироговська, буд. 11, ідентифікаційний код 38296363) 3 193,43 грн (три тисячі сто дев`яносто три гривні 43 коп.) витрат по сплаті судового збору.

5. В іншій частині позову відмовити.

6. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

7. Відстрочити виконання судового рішення у справі № 910/5033/22 до 16.07.2023.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» ГПК України.

Повне рішення складено 27.01.2023.

Суддя Оксана ГУМЕГА