ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2023 року м. Харків Справа № 913/602/20
Провадження №1/913/602/20
За позовом Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ
до відповідача Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Луганськгаз, м. Сєвєродонецьк Луганської області
Суддя Зюбанова Н.М.
Секретар судового засідання - Чуєва М.С.
За участю представника позивача адвоката Верхацького І.В. (довіреність від 26.12.2022 № 14-114) у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду;
відповідач не подав заяву про участь представника у режимі відеоконференції;
Ухвалою від 20.01.2021 суд задовольнив клопотання відповідача про призначення судової економічної експертизи, проведення якої доручив Національному науковому центру Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса Міністерства юстиції України.
20.02.2022 провадження у справі було поновлене у зв`язку з проведенням вказаної експертизи, а 01.02.2022 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті.
Ухвалою від 16.02.2022 через захворювання на коронавірус повноважного представника відповідача суд оголосив перерву у засіданні до 02.03.2022.
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 годин 30 хвилин 24.02.2022.
Указом Президента України від 07.11.2022 № 757/2022, затвердженим Законом України від 16.11.2022 № 2738-ІХ , строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.
Відповідно до рекомендацій Ради суддів України від 02.03.2022 щодо роботи судів в умовах воєнного стану при визначенні умов роботи суду у воєнний час, рекомендовано керуватися реальною поточною обстановкою, що склалася в регіоні.
Як відомо, Харківську міську територіальну громаду із центром у місті Харків, на території якої знаходиться Господарський суд Луганської області, було включено до Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затв. наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 25.04.2022 № 75.
Ухвалою від 27.06.2022 суд відклав розгляд справи з метою збереження життя і здоров`я працівників, учасників справи, захисту їх законних прав та інтересів. Вказані обставини обумовили неможливість розгляду справи у строк, передбачений ст. 177 ГПК України.
За змістом статей 10, 12-2 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" правосуддя в Україні в умовах воєнного стану має здійснюватися у повному обсязі, тобто не може бути обмежено конституційне право людини на судовий захист.
Також в пункті 1 рішення Ради суддів України № 9 від 24.02.2022 зазначено, що навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану, робота судів не може бути припинена, тобто не може бути обмежено конституційне право людини на судовий захист.
Господарський суд Луганської області продовжує здійснювати правосуддя та працює у дистанційному режимі.
Враховуючи поточну обстановку у місті Харкові станом на 27.01.2023, а також з метою дотримання завдань, принципів господарського судочинства та розумності строків розгляду справи, суд призначив судове засідання, зазначив про можливість участі у засіданні в режимі відеоконференції.
Відповідач, за клопотанням якого оголошувалась перерва у судовому засіданні по розгляду справи по суті, відповідну заяву про дистанційну участь у судовому засіданні не подав.
Суд відхилив вказане клопотання відповідача, як необґрунтоване, оскільки вважає, що має місце повторна неявка у судове засідання учасника справи.
Так, у відповідності до ст. 202 ГПК України, яка регулює наслідки неявки в судове засідання учасника справи, така неявка, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:
1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання;
2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними;
3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи;
4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.
Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі:
1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки;
2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки;
3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник;
4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою.
Щодо необхідності ознайомлення з матеріалами справи, то процесуальна стадія розгляду по суті не передбачає долучення нових доказів, а тому відповідач цілком обізнаний про матеріали справи.
Дослідивши матеріали справи, вислухавши представника позивача, суд дійшов наступних висновків щодо причин виникнення спору.
Так, в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем п. 6.1 договору, за умовами якого остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу.
Відповідач у відзиві на позовну заяву від 16.12.2020 № 01-02-45/2205 проти позову заперечує з посиланням на наступне:
- своєчасне виконання зобов`язань по сплаті заявленого боргу залежить від своєчасного внесення побутовими споживачами платежів за природний газ, оскільки останній поставлявся за договором від 14.11.2018 № 18-528-Н для побутових споживачів, які сплачують кошти на окремі поточні рахунки із спеціальним режимом використання, відкриті уповноваженими банками для кожної такої категорії (групи) споживачів;
- факт переплати за поставлений позивачем природний газ через визнання нечинними нормативних актів щодо підвищення норм споживання природного газу, зокрема, за договором від 14.11.2018 № 18-528-Н різниця склала 11518306 грн 40 коп.;
- постановами КМ України від 08.02.2019 № 63 та від 27.02.2019 № 143 було встановлено заборону нараховувати постачальникам природного газу заборгованість та штрафні санкції на різницю між нормами споживання за постановами КМ України від 29.04.2015 № 237 та від 08.06.1996 № 619;
- факт необґрунтованої відмови АТ НАК Нафтогаз України в коригуванні зобов`язань за відповідними договорами на поставку природного газу.
Факт часткової оплати боргу на суму 141853791 грн 37 коп. та припинення оплати з лютого 2019 року відповідач пояснив наступним.
Так, постановою Кабінету Міністрів України № 619 від 08.06.1996 були встановлені норми споживання газу населенню у разі відсутності газових лічильників.
Постановою Кабінету Міністрів України № 237 від 29.04.2015 були змінені норми споживання природного газу, які встановлені постановою № 619 від 08.06.1996, у бік зменшення.
У подальшому постановою Кабінету Міністрів України №203 від 23.03.2016 затверджені нові норми споживання природного газу для населення у разі відсутності газових лічильників. Постановою Кабінету Міністрів України № 609 від 18.08.2017 були внесені зміни до постанови № 203 від 23.03.2016 в частині норм споживання природного газу.
Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.05.2018 у справі №826/2507/18, залишеною без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 09.08.2018, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 203 від 23.03.2016.
З огляду на те, що постанови Кабінету Міністрів України № 237 від 29.04.2015 р. та № 203 від 23.03.2016 визнані нечинними, то відповідач вважає, що саме за нормами споживання, встановленими постановою Кабінету Міністрів України № 619 від 08.06.1996, повинні здійснюватися розрахунки між сторонами за договором.
27.02.2019 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 143, якою встановлено заборону нараховувати заборгованість та штрафні санкції на різницю між нормами споживання за постановою Кабінету Міністрів України № 619 та постановами Кабінету Міністрів України № 237 та № 203. Зокрема, за цією урядовою постановою не допускається нарахування та облік заборгованості на особовому рахунку побутового споживача за природний газ, яка виникла у зв`язку з втратою чинності постановами Кабінету Міністрів України від 29.04.2015 № 237 "Про внесення змін до норм споживання природного газу населення у разі відсутності газових лічильників" та від 23.03.2016 № 203 "Про норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників"; не нараховуються постачальникам природного газу для потреб побутових споживачів заборгованість за природний газ у межах норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.1996 №619, в редакції, що діяла до 01.10.2014, а також штрафні санкції, три відсотки річних та інфляційні втрати, нараховані на таку заборгованість.
У відповіді на відзив від 05.01.2021 № 39/5-25-21 позивач доводи відповідача відхилив та звернув увагу суду на відсутність з боку відповідача контррозрахунку суми боргу, а також те, що відповідач сам складав акти приймання-передачі природного газу, зазначав фактичний обсяг переданого газу та його вартість. Вказані акти підписані сторонами без заперечень та зауважень, що свідчить про фактичне визнання відповідачем фактів отримання природного газу у відповідних об`ємах.
У ході розгляду справи суд задовольнив клопотання відповідача та призначив судову економічну експертизу, на вирішення якої поставив питання:
- який фактично обсяг та вартість природного газу, що отриманий АТ Оператор газорозподільної системи Луганськгаз від АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" у лютому 2019 року - липні 2020 року за показами комерційних вузлів обліку відповідно до Кодексу газорозподільних систем та яка фактична заборгованість АТ Оператор газорозподільної системи Луганськгаз за цей період?
Встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову та його повне задоволення з огляду на наступне.
Так, 14.11.2018 між ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" України", перейменованого в АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (позивач) згідно постанови КМ України від 06.03.2019 № 226, та ПАТ по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз", перейменованого в АТ "Оператор газорозподільної системи "Луганськгаз" (відповідач), укладений договір № 18-528-Н купівлі-продажу природного газу.
Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 договору продавець зобов`язався передати покупцеві у 2018 році природний газ, а покупець - прийняти та оплатити його на умовах цього договору; газ, що передається за цим договором використовується покупцем виключно для постачання побутовим споживачам.
За змістом п. 3.1 договору продавець передає покупцеві природний газ у віртуальній точці газотранспортної системі, в якій здійснюється передача природного газу. Право власності на природний газ переходить від продавця до покупця у віртуальній точці газотранспортної системі, в якій здійснюється передача природного газу. Після переходу права власності на природний газ покупець несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ.
Пунктом 3.2 договору визначено, що приймання-передача природного газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці постачання, оформляється актом приймання-передачі.
Покупець зобов`язався подати не пізніше 08 числа місяця, що настає за місяцем постачання природного газу, продавцеві підписані та скріплені печаткою покупця (за її наявності) два примірника акта приймання-передачі природного газу, де зазначаються фактичні обсяги переданого газу згідно з цим договором у розрахунковому місяці, його ціна та фактична вартість (п. 3.3 договору).
Продавець до 12 числа місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу газу після подачі покупцем документів, визначених п. 3.3 повертає покупцеві один примірник оригіналу акту приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою (п.3.4 договору).
Згідно з п. 3.6 договору коригування обсягів природного газу, які планується передати згідно з цим договором, оформляється покупцем у вигляді заявки.
Кількість природного газу, яка передається покупцеві, визначається за показами комерційних вузлів обліку природного газу відповідно до вимог, установлених Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2494 (п. 4.1 договору).
За змістом п. 5.1. договору ціна па природний газ становить 6235,51 грн за 1000 куб.м, крім того ПДВ - 20%. Всього до сплати за 1000 куб.м. природного газу 7482,61 грн. з ПДВ.
Згідно з п 6.1. договору оплата за природний газ здійснюється покупцем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця купівлі-продажу природного газу.
Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ, крім фактично переданого природного газу, визначеного абзацом третім цього пункту, здійснюється до 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу газу.
Остаточний розрахунок з оплати вартості придбаного природного газу на суму наданих побутовим споживачам пільг, субсидій та компенсацій проводиться за процедурою, визначеною Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 року №256 і має бути здійснений протягом 90 днів з 1 числа місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу.
Вартість фактично переданого природного газу, яка підлягає сплаті грошовими коштами за процедурою, передбаченою абзацом третім цього пункту, визначається на підставі актів звіряння розрахунків (в тому числі, коригуючих актів) за відповідний місяць, підписаних покупцем та розпорядником коштів місцевого бюджету, оригінали яких надаються покупцем продавцеві до 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу.
У разі не надання покупцем продавцеві до 25 числа (включно) передбачених в абзаці четвертому цього пункту актів звіряння розрахунків за відповідний місяць, остаточний розрахунок за весь фактично переданий у відповідному місяці купівлі-продажу природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу газу.
За змістом п. 6.2. договору оплата за природний газ здійснюється з поточного рахунка із спеціальним режимом використання покупця на поточний рахунок із спеціальним режимом використання продавця згідно з нормативами розподілу коштів, розрахованих до нормативно-правових актів України.
Відповідно до розділу 11 договору він набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, поширює свою дію на відносини, що фактично склались між сторонами з 01.11.2018, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.
Додатковою угодою № 6 від 29.03.2019 проведено заміну сторони договору через перейменування продавця на Акціонерне товариство "Нафтогаз України".
Додатковою угодою № 7 від 19.04.2019 року до договору п. 2.1 договору доповнено наступним абзацом: "Продавець передає покупцеві з 01 травня 2019 року по 31 травня 2019 року природний газ обсягом до 4000,000 тис.куб.м."; п. 5.1 договору змінено ціну газу з 01.05.2019 на 8621,76 грн. з ПДВ; п. 11 договору продовжено його дію до 31.05.2019.
Додатковою угодою № 8 від 17.05.2019 до договору п. 2.1 договору доповнено наступним абзацом: "Продавець передає покупцеві з 01 червня 2019 року по 30 червня 2019 року природний газ обсягом до 3400,000 тис.куб.м.»; п. 5.1 договору змінено ціну газу з 01.05.2019 по 31.05.2019 на 7188,00 грн. з ПДВ, а з 01.06.2019 по 30.06.2019 - 7558,80 грн. з ПДВ; п. 11 договору продовжено його дію до 30.06.2019.
Додатковою угодою № 9 від 10.06.2019 проведено заміну сторони договору через перейменування покупця на Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Луганськгаз".
Додатковою угодою № 10 від 21.06.2019 до договору в п. 5.1.2 договору змінено ціну газу з 01.06.2019 по 30.06.2019 на 6664,67 грн. з ПДВ.
Додатковою угодою № 11 від 27.06.2019 до договору п. 2.1 договору доповнено наступним абзацом: "Продавець передає покупцеві з 01 липня 2019 року по 31 липня 2019 року природний газ обсягом до 3450,000 тис.куб.м. "; п. 5.1.1 договору змінено ціну 1000 куб.м. газу з 01.06.2019 по 30.06.2019 на 6664,67 грн. з ПДВ; п.11 договору продовжено його дію до 31.07.2019.
Додатковою угодою № 12 від 19.07.2019 п. 5.1.2 договору доповнено наступним абзацом: "Ціна за 1000 куб.м. газу з 01 липня 2019 року по 31 липня 2019 року становить 4905,675 грн за 1000 куб.м, крім того податок на додану вартість - 20%. Всього до сплати за 1000 куб.м. природного газу 5886,81 грн. з ПДВ".
Додатковою угодою № 13 від 22.07.2019 року до договору п. 2.1 договору доповнено наступним абзацом: "Продавець передає покупцеві з 01 серпня 2019 року по 31 серпня 2019 року природний газ обсягом до 3500,000 тис.куб.м. "; п.11 договору продовжено його дію до 31.08.2019.
Додатковою угодою № 14 від 20.08.2019 до договору п. 2.1 договору доповнено наступним абзацом: "Продавець передає покупцеві з 01 вересня 2019 року по 30 вересня 2019 року природний газ обсягом до 4300,000 тис.куб.м. "; п. 5.1 договору доповнено п.п. 5.1.3 "Ціна за 1000 куб.м. газу з 01 серпня 2019 року по 31 серпня 2019 року становить 4653,544 грн за 1000 куб.м, крім того податок на додану вартість - 20%"; п.11 договору продовжено його дію до 30.09.2019.
Додатковою угодою № 20 від 27.02.2020 до договору п. 5.1 договору викладено у новій редакції: "Ціна за 1000 куб.м. газу з 01 лютого 2020 року по 29 лютого 2020 року становить 3948,00 грн за 1000 куб.м, крім того податок па додану вартість - 20%, всього з ПДВ - 4737,60 грн".
Додатковою угодою № 21 від 23.03.2020 п. 5.1 договору викладено у наступній редакції: "Ціна за 1000 куб.м. газу з 01 березня 2020 року по 31 березня 2020 року становить 3396,00 грн за 1000 куб.м, крім того податок на додану вартість - 20%, всього з ПДВ - 4075,20 грн".
Додатковою угодою № 22 від 23.04.2020 до договору п. 5.1 договору викладено у наступній редакції: "Ціна за 1000 куб.м. газу з 01 квітня 2020 року по 30 квітня 2020 року становить 2897,00 грн за 1000 куб.м, крім того податок на додану вартість - 20%, всього з ПДВ - 3476,40 грн".
Додатковою угодою № 23 від 27.05.2020 п. 5.1 договору викладено у наступній редакції: "Ціна за 1000 куб.м. газу з 01 травня 2020 року по 31 травня 2020 року становить 2275,00 грн за 1000 куб.м, крім того податок на додану вартість - 20%, всього разом з ПДВ - 2730,86 грн".
Додатковою угодою № 27 від 27.07.2020 п. 5.1 договору викладено у наступній редакції: "Ціна за 1000 куб.м. газу з 01 липня 2020 року по 31 липня 2020 року становить 2297,530 грн за 1000 куб.м, крім того податок на додану вартість - 20%, всього разом з ПДВ - 2757,036 грн".
Згідно з ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Акти приймання-передачі підписані з боку позивача та відповідача уповноваженими особами та скріплені печатками підприємств. Заперечень або обумовлень при підписанні цих первинних документів відповідачем не висунуто.
Крім цього, суд враховує результати судової економічної експертизи, проведеної експертами Національного наукового центру "Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С.Бокаріуса", м.Харків на підставі ст. 104 ГПК України, згідно з якою висновок експерта не має заздалегідь встановленої сили для суду і оцінюється разом з іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 509 ЦК України та ст.173 ГК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з ст.ст. 11, 509 ЦК України зобов`язання виникають зокрема з договорів. Отже, в контексті зазначених норм укладений між позивачем та відповідачем договір є належною підставою для виникнення у останнього грошових зобов`язань, визначених його умовами.
Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України та ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
При цьому, приписи ч. 7 ст. 193 ГК України та ст. 525 ЦК України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 ЦК України відносно обов`язковості договору для виконання сторонами.
Умовами договору (п.п. 3.2, 3.3) сторонами погоджено, що приймання - передача природного газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці постачання, оформляється актом приймання передачі, які оформлюється самим відповідачем та надаються позивачу на підписання; в акті приймання-передачі природного газу зазначаються фактичні обсяги переданого газу згідно з цим договором у розрахунковому місяці, його ціна та фактична вартість.
Отже, підписання покупцем та продавцем актів приймання-передачі, які є первинними обліковими документами у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і які відповідають вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксують факт здійснення господарських операцій і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.
Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГК України та ст.599 ЦК України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Виходячи зі змісту домовленостей між сторонами, судом встановлено, що обов`язок відповідача з оплати вартості товару за актами приймання-передачі погоджений сторонами у п. 6.1. договору, а саме до 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу.
Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження здійснення з позивачем повного розрахунку по договору № 18-528-Н від 14.11.2018.
Суд відхиляє доводи відповідача та виходить з наступного.
Так, основним запереченням відповідача є посилання на факти здійснення закупівлі природного газу у АТ НАК "Нафтогаз України" за нормами споживання, встановленими постановою Кабінетом Міністрів України № 619, а проведення постачання природного газу побутовим споживачам без приладів обліку до січня 2019 року за нормами споживання, встановленими постановами Кабінетом Міністрів України від 29.04.2015 № 237 та від 23.03.2016 № 203.
Обгрунтовуючи призначення судової експертизи, відповідач стверджував, що в підставу оформлення актів приймання-передачі природного газу покладено об`єми, що визначені за нормами споживання.
Проте, відповідно до п. 3.3 укладеного договору покупець при оформленні акта приймання-передачі природного газу сам зазначає фактичні обсяги переданого природного газу, а п. 4.1 договору передбачає, що кількість природного газу, яка передається покупцеві, визначається за показами комерційних вузлів обліку природного газу відповідно до вимог, установлених Кодексом газорозподільних систем, затверджених постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 № 2494.
Комерційний вузол обліку вузол обліку природного газу, організований відповідно до вимог цього Кодексу для комерційного обліку природного газу при визначенні об`єму (обсягу) передачі та розподілу (споживання-постачання) природного газу в точці комерційного обліку.
У відповідності до частини 1розділу ІХ цього Кодексу об`єм природного газу в точках комерційного обліку має бути приведений до стандартних умов та переведений в одиниці енергії (обсяг) згідно з розділом ХV цього Кодексу.
Оператор ГРМ відповідає за переведення об`єму природного газу в обсяг переданої (спожитої) енергії.
Порядок комерційного обліку природного газу (визначення його об`ємів і обсягів) в точках надходження природного газу до ГРМ з газотранспортної системи здійснюється згідно із договором транспортування природного газу, укладеним між Оператором ГТС та Оператором ГРМ, та з урахуванням вимог Кодексу ГТС та цього Кодексу, норми якого не суперечать Кодексу ГТС.
Відповідач, як вказано в його Статуті, є оператором ГТС.
Таким чином, в підтвердження своєї правової позиції у справі відповідач мав би надати дані комерційного обліку природного газу, визначені оператором ГРМ та передані йому, проте таких доказів у справі не надавалося, а тому твердження про недостовірність відомостей за актами приймання-передачі природного газу не знайшли свого підтвердження при розгляді справи, так само, як і при проведенні судової економічної експертизи.
Щодо фактів переплати на загальну суму 158136257,94 грн за договорами купівлі-продажу природного газу № 16-147-Н від 12.01.2016, № 16-429-Н від 27.09.2016, № 17-228-Н від 14.04.2017, № 17-428-Н від 03.10.2017, № 18-328-Н від 08.10.2018, № 18-528-Н від 14.11.2018, то врахування цих коштів можливе тільки через проведення відповідного заліку між сторонами.
Щодо заперечень відповідача про здійснення розрахунків по договору за межами його впливу на алгоритм розподілу коштів, передбачений Порядком відкриття (закриття) поточних рахунків із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ, проте, такий порядок не обмежує газопостачальні підприємства у можливості виконати свої обов`язки з оплати отриманого газу за договорами, укладеними з оптовими продавцями, шляхом здійснення розрахунків у інший спосіб, ніж з поточних рахунків із спеціальним режимом використання; не ставлять повноту та своєчасність виконання газопостачальними підприємствами договірних обов`язків з оплати отриманого газу на користь оптових продавців в залежність від оплати газу споживачами; не скасовують і не обмежують відповідальність споживачів перед газопостачальними підприємствами за невиконання обов`язків з оплати за спожитий газ; не змінюють строків здійснення розрахунків за договорами, укладеними між газопостачальними підприємствами та оптовими продавцями.
Відповідну правову позицію висловлено у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 26.06.2020 у справі № 904/1210/18.
З огляду на викладене, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.
Згідно з ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 ГПК України).
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 ГПК України).
За приписами ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі ст. ст. 78, 79 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ст. 129 Конституції України та ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.
Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача повністю, у т.ч. за проведення судової економічної експертизи у сумі 200050 грн 56 коп. (рахунок № 3 від 29.01.2021).
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 232-233, 236-241, 247 ГПК України, суд
в и р і ш и в :
У відповідності до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно зі ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Дата складення повного рішення 30.01.2023.
Суддя Наталія ЗЮБАНОВА