ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" січня 2023 р. Справа№ 910/17301/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Козир Т.П.

суддів: Тищенко А.І.

Кравчука Г.А.

розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи, апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Третякової Світлани Олексіївни

на рішення Господарського суду міста Києва від 01.02.2022

у справі №910/17301/21 (суддя Гулевець О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІЛТА"

до фізичної особи-підприємця Третякової Світлани Олексіївни

про стягнення 63 340, 00 грн,

УСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ІЛТА" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до фізичної особи-підприємця Третякової Світлани Олексіївни (далі - відповідач) про стягнення 63 340,00 грн безпідставно одержаних коштів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони домовились, що 28.07.2021 відповідач надасть послуги з рекламної компанії автомобільного бренду DS та представлення самого автомобіля з тест-драйвом для відвідувачів на закритому заході "LA PERLA FASHION SHOW" на території ресторану HARVEST з подальшим наданням відеоматеріалів проведеного заходу і за вказані послуги позивач сплатив 63 340,00 грн, однак відповідач вказані посли не надала і отримані кошти не повернула.

Заперечуючи проти позову у суді першої інстанції, відповідач посилалась на те, що дійсно 28.07.2021 між сторонами була досягнута усна домовленість про термінове надання у той же день послуг для проведення рекламної компанії автомобільного бренду DS, вказані послуги були оплачені позивачем та надані відповідачем в повному обсязі, у зв`язку із чим позивачу було направлено акт виконаних робіт, який останній відмовився підписувати.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01 лютого 2022 року позов задоволено.

З Фізичної особи-підприємця Третякової Світлани Олексіївни стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІЛТА" 63 340,00 грн попередньої оплати та 2 270,00 грн судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Фізична особа-підприємець Третякова Світлана Олексіївна подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки відповідач у повному обсязі виконала взяті на себе зобов`язання, що підтверджується актом виконаних робіт, складеним та підписаним між відповідачем та ФОП Поліщуком О.Є. і оплатою останньому коштів у розмірі 60000,00 грн, що проігнороване судом першої інстанції; факт виконання відповідачем своїх зобов`язань підтверджується фотографіями, розміщеними в мережі Інтернет з проведеного в той день заходу (на наведених у скарзі веб-сайтах); судом не прийнято до уваги низку документів відповідача, як належних і допустимих доказів, що могли підтвердити факт дійсного виконання відповідачем своїх зобов`язань; відхилені та неприйняті судом докази на підтвердження позиції відповідача потрапили у справу випадково, оскільки відповідач надала докази, які не мають жодного відношення до справи; після винесення судом рішення та вступу адвоката у справу він направив ФОП Поліщуку О.Є. адвокатський запит і отримав від нього докази надання послуг позивачу; вказані докази не були подані суду першої інстанції, оскільки відповідач не знала про їх існування, що є поважною причиною їх неподання суду першої інстанції; позивач просив стягнути безпідставно отримані кошти в порядку ст.1212 ЦК України, а суд стягнув кошти як попередню оплату, чим вийшов за межі позовних вимог.

Також було заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30 листопада 2022 року поновлено строк на апеляційне оскарження, зупинено дію оскаржуваного рішення, відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу - до 20 грудня 2022 року, сторонам роз`яснено, що апеляційна скарга буде розглянута у письмовому провадженні, без виклику учасників справи.

19 грудня 2022 року від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якій він заперечує проти її задоволення, посилаючись на те, що є безпідставними доводи відповідача щодо наявності підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження; послуги мали надаватись на території ресторану HARVEST (м.Київ, Обухівське шосе, 50), але у суді першої інстанції відповідач надала, як доказ, акт №5 від 28.07.2021 з ФОП Поліщуком О.Є. щодо території ресторану HARVEST (м.Київ, вул. Гната Юри,9), на якій позивач не планував жодних рекламних акцій, а до апеляційної скарги додано акт №5 від 28.07.2021 з ФОП Поліщуком О.Є. щодо території ресторану HARVEST (м.Київ, Обухівське шосе, 50), що може свідчити про факт підробки (штучного створення) документів; позивач не мав жодних правовідносин з ФОП Поліщуком О.Є. і не надавав відповідачу повноважень залучити субпідрядників; ні позивач, ні її представник не надали жодного доказу, який би засвідчував факт надання послуг на закритому заході "FASHION SHOW" на території ресторану HARVEST (м.Київ, Обухівське шосе,50); дослідивши сайти, на які є посилання у апеляційній скарзі, позивач встановив за допомогою сервісу "Веб архів", що сторінки були створені 19.08.2021, а зміни у статтю вносились 30.05.2022 (добавлені фотографії автомобіля DS), що свідчить про підробку інформації і фотомонтаж.

Частиною 2 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) встановлено, що розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 1 ст. 273 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Частиною 3 ст. 269 ГПК України встановлено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

До апеляційної скарги додано ряд доказів, які не подавались суду першої інстанції, а саме: запит від 12.09.2022 адвоката Крупського В.В. на адресу ФОП Поліщука О.Є.; лист ФОП Поліщука О.Є. (без дати) щодо надання акту і прибуткових касових ордерів; Акт №5 прийому-передачі наданих послуг від 28.07.2021 між ФОП Поліщуком О.Є. та ФОП Третяковою С.О.; прибутковий касовий ордер №29/07 від 29.07.2021 про прийняття ФОП Поліщуком О.Є. від ФОП Третякової С.О. коштів в сумі 40 000,00 грн; прибутковий касовий ордер №30/07 від 30.07.2021 про прийняття ФОП Поліщуком О.Є. від ФОП Третякової С.О. коштів в сумі 20 000,00 грн; квитанції до вказаних прибуткових касових ордерів.

Представник відповідача вказує, що вказані докази не були подані суду першої інстанції, оскільки відповідач не знала про їх існування, що, на його думку, є поважною причиною їх неподання суду першої інстанції.

Однак, апеляційний господарський суд критично оцінює вказані доводи представника відповідача, оскільки вони суперечать змісту поданих документів, з яких вбачається, що акт підписаний відповідачем і представник відповідача вказує, що кошти також сплачені нею на користь ФОП Поліщука О.Є., отже, вона повинна була знати про існування цих документів та мала достатньо часу (з моменту відкриття провадження у справі до прийняття рішення) для їх подачі суду першої інстанції.

Згідно частини 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи викладене, додані до апеляційної скарги нові докази не приймаються судом, оскільки прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів на стадії апеляційного провадження, за відсутності визначених ст. 269 ГПК України підстав для їх прийняття, тобто, без наявності належних доказів неможливості їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від заявника, фактично порушує принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, згідно дилерського договору №2020/1/DS від 30.06.2020 і додаткової угоди до нього, укладеним з ТОВ "Пежо Сітроен Україна", є уповноваженим дилером транспортних засобів марки DS (а.с.81-86).

Судом першої інстанції вірно встановлено, що між позивачем, як замовником, та відповідачем, як виконавцем, була досягнута домовленість на надання послуг з організації рекламної кампанії автомобільного бренду DS та представлення самого автомобіля з тест-драйвом для відвідувачів на закритому заході "LA PERLA FASHION SHOW" на території ресторану HARVEST (м.Київ, Обухівське шосе, 50) з подальшим наданням відеоматеріалів проведеного заходу. Дата проведення заходу 28.07.2021.

Вказана обставина визнається обома сторонами, отже, в силу ч.1 ст. 75 ГПК України, не підлягає доказуванню.

Для здійснення позивачем оплати вартості послуг, відповідачем був виставлений рахунок на оплату №30 від 28.07.2021 на суму 63 340,00 грн (а.с.9).

Згідно з платіжним дорученням №ІЛ-003811 від 28.07.2021 позивачем здійснена попередня оплата обумовлених між позивачем та відповідачем послуг в сумі 63 340,00 грн (а.с.6).

Відповідачем був підписаний Акт надання послуг №24 від 28.07.2021, згідно якого надані послуги з проведення рекламної кампанії на суму 63340,00 грн. Акт був направлений на адресу позивача 12.08.2021 і отриманий ним 13.08.2021, що підтверджується інформацію з сайту відстеження поштових відправлень (а.с.56). Позивач вказаний акт не підписав, зазначивши у ньому, що акт не приймається з підстав не надання послуги (а.с.10).

Листом від 18.08.2021 за вих. №107-юр позивач повернув відповідачу два примірники оригіналу акту та повідомив, що направлений акт надання послуг не приймається з підстав не надання і, як наслідок, не отримання наведеної у акті послуги (а.с.11). Лист був направлений на адресу реєстрації відповідача цінним листом, однак повернутий поштою за закінченням терміну зберігання (а.с.12, 89).

Позивач вказує, що з 29 липня по 14 вересня 2021 року його представники вели переписку електронною поштою з представником відповідача (Вітою Разінковою) щодо повернення коштів або зарахування їх в якості попередньої оплати за участь в іншому заході, який буде проводитись відповідачем, однак сторони не дійшли згоди щодо цього (а.с.13-29).

14 вересня 2021 року позивач за вих.№113-юр направив відповідачу вимогу, у якій, в порядку частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України, вимагав протягом 7 календарних днів з моменту складання вимоги повернути 63 340,00 грн безпідставно отриманих коштів (а.с.30). Вимога була направлена на адресу реєстрації відповідача цінним листом, однак повернута поштою за закінченням терміну зберігання (а.с.31, 90).

У зв`язку із викладеними обставинами, оскільки відповідач не повернула отриману суму попередньої оплати, позивач звернувся до суду із даним позовом та просив стягнути 63 340,00 грн безпідставно одержаних коштів.

Заперечуючи проти позову, відповідач у відзиві на позовну заяву вказувала на те, що вона мала забезпечити на території місця проведення заходу "Fashion Show" певне місце, де мав стояти рекламований позивачем автомобіль і забезпечити до нього доступ усіх відвідувачів, а позивач повинен був забезпечити безпосередньо сам автомобіль марки DS та відповідальну особу для можливості проведення тест-драйву; позивач не повідомив відповідача ні про відмову від участі у заході, ні про наявність будь-яких спірних питань; зазначених у позовній заяві спроб і вимог повернення коштів від позивачем не було здійснено, як і намірів врегулювання спорів; жодних перемовин щодо врегулювання ситуації не було; листів-вимог відповідач не отримувала; переписка з поштовою скринькою Vita Razinkova є неналежними доказами, оскільки вона не має відношення до відповідача; відповідач повністю виконала взяті на себе зобов`язання щодо організації на території ресторану HARVEST за адресою: м.Київ, вулиця Гната Юри, 9, рекламного місця для розміщення автомобіля, забезпечення безперешкодного вільного в`їзду-виїзду автомобіля у будь-який час в межах з 19:00 по 22:00 та вільного доступу до автомобіля відвідувачів заходу, що підтверджується складеним актом 28.07.2021 між ФОП Третякова С.О. та ФОП Поліщуком Олександром Сергійовичем, якому у цей же день відповідач сплатила 60000,00 грн; незадовго до початку заходу біля 19:00 позивач під`їхав на визначеному для рекламної компанії автомобілі DS на погодженому умовами домовленості місці - перед входом до ресторану HARVEST за адресою: м.Київ, вулиця Гната Юри, 9; позивачем не надано мотивованої відмови від підписання акту; кошти не є безпідставно отриманими (а.с.51-55).

На підтвердження вказаних доводів відповідачем надано Акт про надання послуги від 28.07.2021, згідно якого ФОП Третякова С.О. прийняла від ФОП Поліщука Олександра Євгенійовича, а ФОП Поліщук Олександр Євгенійович провів ФОП Третяковій С.О. організацію місця для розміщення автомобілю марки DS, що належить ТВО "ІЛТА" для проведення рекламної кампанії автомобільного бренду DS на закритому заході "Fashion Show" на території ресторану HARVEST за адресою вулиця Гната Юри, 9, місто Київ. ФОП Поліщук О.Є. свідчить, що розміщення автомобілю DS на території (фасад, центральний вхід) ресторану HARVEST погоджено з власниками ресторану HARVEST та організаторами заходу "Fashion Show".ФОП Третякова С.О. зобов`язалась оплатити ФОП Поліщуку О.Є. вартість послуги з організації місця розміщення автомобіля у розмірі 60000 грн протягом 3 днів з дня надання послуги (а.с.61).

У відповіді на відзив позивач посилався на те, що за адресою вулиця Гната Юри, 9, знаходиться невеликий бар HARVEST, в якому не проводилось заходів, а за домовленістю сторін рекламна кампанія мала бути проведена на закритому заході "LA PERLA FASHION SHOW" на території ресторану HARVEST, що розташований на Обухівському шосе, 50, у місті Києві, і цей захід відбувся 28.07.2021, але без участі позивача, що підтверджується новинами, висвітленими в мережі Інтернет; відповідач не виконала свої зобов`язання з розміщення автомобіля для експонування (окреме місце, рекламні плакати, вільний доступ відвідувачів заходу), запропонувавши місце на загальнодоступній парковці, тому позивач був вимушений відмовитись від проведення рекламного заходу, висловивши свої претензії особисто відповідачу та її помічниці Віті Разінковій і був змушений повернути автомобілі в місце їх дислокації (автосалон); листи направлялись на адресу реєстрації відповідача і вона навмисно ухилялась від їх отримання; відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження факту надання послуг; кошти підлягають поверненню, оскільки відпала підстава їх набуття; позивач не має жодного відношення до ФОП Поліщука Олександра Сергійовича (Євгенійовича), на акт з яким посилається відповідач (а.с.74-79).

За наслідками розгляду даного спору суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги є доведеними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Північний апеляційний господарський суд погоджується із цим висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Згідно зі статтею 205 ЦК України, правочин може вчинятись усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, між сторонами укладено господарський договір з надання послуг у спрощений спосіб шляхом надання пропозиції відповідачем з оплати таких послуг та зустрічного прийняття пропозиції позивачем шляхом оплати виставленого рахунку.

Відтак, дії відповідача щодо виставлення рахунку на оплату та сплата такого рахунку позивачем засвідчують волю сторін для настання відповідних правових наслідків.

Предметом розгляду у даній справі є матеріально-правова вимога про стягнення суми попередньої оплати як такої, що безпідставно одержана відповідачем, у зв`язку із тим, що не були надані послуги.

За приписами частини 1 статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно частинами 1, 2 статті 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Частиною 1 статті 903 ЦК України передбачено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно частиною 1 статті 906 ЦК України виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідач повинна була 28.07.2021 надати послуги з організації рекламної кампанії автомобільного бренду автомобільного бренду DS на закритому заході "LA PERLA FASHION SHOW" на території ресторану HARVEST.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша). Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2)висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 79 ГПК України встановлено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Позивачем доведено належними доказами, що ним було сплачено 63 340,00грн в якості попередньої оплати за послуги, однак, як вірно встановив суд першої інстанції, відповідач не надала жодних належних і допустимих доказів, які б підтверджували факт надання нею обумовлених сторонами послуг.

Наданий відповідачем акт №5, підписаний з ФОП Поліщуком О.Є., обґрунтовано відхилений судом першої інстанції, оскільки закритий захід "LA PERLA FASHION SHOW" - на який замовляв послуги позивач, проводився в ресторані HARVEST за адресою: Обухівське шосе, 50, а у акті зазначено про організацію місця для розміщення автомобіля марки DS на території ресторану HARVEST за адресою вулиця Гната Юри, 9, м. Київ.

Відповідачем не надано доказів, які б підтверджували факт пов`язаності діяльності ФОП Поліщуком О.Є. з організацією закритого заходу "LA PERLA FASHION SHOW" або з рестораном HARVEST.

Крім цього, відповідач не надала жодних фото та/або відео доказів організації місця для розміщення автомобіля та інших витрат на підтвердження виконання взятих на себе зобов`язань.

Посилання у апеляційній скарзі на те, що факт виконання відповідачем своїх зобов`язань підтверджується фотографіями, розміщеними в мережі Інтернет з проведеного в той день заходу (на наведених у скарзі веб-сайтах), відхиляються апеляційним господарським судом, оскільки відповідачем не заявлялось клопотання про дослідження веб-сайтів в порядку, визначеному частиною 7 статті 82 ГПК України, а згідно доводів позивача, які відповідачем не спростовані, за даними сервісу "Веб архів" сторінки були створені 19.08.2021, а зміни у сторінки вносились 30.05.2022 з добавленням нових фото.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про рекламу" реклама - інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару.

Реклама має бути чітко відокремлена від іншої інформації, незалежно від форм чи способів розповсюдження, таким чином, щоб її можна було ідентифікувати як рекламу. Інформаційний, авторський чи редакційний матеріал, в якому привертається увага до конкретної особи чи товару та який формує або підтримує обізнаність та інтерес глядачів (слухачів, читачів) щодо цих особи чи товару, є рекламою і має бути вміщений під рубрикою "Реклама" чи "На правах реклами" (ст. 9 Закону України "Про рекламу").

Натомість, відповідач не надав суду жодних доказів надання реклами в розумінні норм Закону України "Про рекламу".

У відповідності до цивільного законодавства, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ч. 2 ст. 530 ЦК України).

У зв`язку з невиконанням домовленостей, позивач звернувся до відповідача з вимогою в порядку статті 530 ЦК України про повернення перерахованих коштів в розмірі 63 340,00 грн. Факт направлення вимоги відповідачу підтверджується копіями опису вкладення в цінний лист, квитанції та фіскального чеку про відправлення.

Вимога позивача залишена відповідачем без відповіді та задоволення, а ухилення відповідача від отримання поштової кореспонденції, яка належним чином була направлена на адресу її зареєстрованого місця проживання, не звільняє її від виконання зобов`язання.

Таким чином, як вірно встановлено судом першої інстанції, позивачем доведена обставина ненадання відповідачем оплачених послуг, а відповідачем на спростовання зазначеного належних доказів не надано, відповідно, позивач має право вимагати від відповідача повернення сплаченої ним попередньої оплати в сумі 63 340,00 грн. за послуги, які надані не були.

Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінивши докази у справі в їх сукупності, враховуючи наведені норми чинного законодавства, апеляційний господарський суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що оскільки оплачені позивачем послуги не були надані, тому, виходячи із загальних засад, встановлених у статті 3 ЦК України, зокрема, справедливості, добросовісності та розумності, заявлені позивачем вимоги про стягнення 63 340,00 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Посилання відповідача на те, що позивач просив стягнути безпідставно отримані кошти в порядку ст.1212 ЦК України, а суд стягнув кошти як попередню оплату, чим вийшов за межі позовних вимог, відхиляються апеляційним господарським судом, оскільки згідно сталих позицій Верховного Суду, саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та, відповідно до принципу jura novit curia ("суд знає закони") визначити, яку правову норму необхідно застосувати для вирішення спору. Зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову само по собі не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 грудня 2019 року у справі №917/1739/19 зазначила, що самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

Отже, доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог свого підтвердження не знайшли, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами для скасування рішення господарського суду першої інстанції.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.

Таким чином, суд першої інстанції повно встановив суттєві для справи обставини, дослідив та правильно оцінив надані сторонами докази, вірно кваліфікував спірні правовідносини та правильно застосував до них належні норми матеріального і процесуального права, а тому рішення Господарського суду міста Києва законне та обґрунтоване, отже, підстави для його скасування відсутні.

Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється, а витрати пов`язані з розглядом апеляційної скарги покладаються на апелянта..

Керуючись ст. ст. 129, 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Третякової Світлани Олексіївни залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 01 лютого 2022 року - без змін.

2. Справу повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 30.01.2023.

Головуючий суддя Т.П. Козир

Судді А.І. Тищенко

Г.А. Кравчук