ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" січня 2023 р. м. Ужгород Справа № 907/823/22

Суддя Господарського суду Закарпатської області Лучко Р.М.,

Розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Ветсавія, м. Львів

до відповідача Фермерського господарства Новий Рівень 2006, с. Тячівка Закарпатської області

про стягнення 520 306,20 грн

секретар судового засідання - Піпар А.Ю.

учасники справи не викликались

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Ветсавія звернулося до Господарського суду Закарпатської області з позовом до Фермерського господарства Новий Рівень 2006 про стягнення 520 306,20 грн заборгованості, посилаючись на неналежне виконання відповідачем Договору поставки № ДГ-50 від 01.11.2018.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №907/823/22 визначено головуючого суддю Лучка Р.М., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.11.2022.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 11.11.2022 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків, виявлених судом.

Беручи до уваги усунення позивачем виявлених судом недоліків позовної заяви ухвалою суду від 05 грудня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розглянути спір в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи та встановлено строки для подання заяв по суті спору.

Відповідач не скористався наданим йому правом заперечити проти позовних вимог та надати суду відзив на позов, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку. Ухвала суду про відкриття провадження у справі, надіслана на встановлену адресу місце проживання відповідача АДРЕСА_1 .

При цьому, поштовий конверт з зазначеною ухвалою суду 04.04.2022 повернутий до суду відділенням поштового зв`язку з проставлення відмітки про причини не вручення «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до інформації, яку містить сервіс відстеження поштових відправлень на офіційному вебресурсі ПАТ «Укрпошта», поштове відправлення за трек-номером 770 02.04.2022 повертається за зворотною адресою.

Відповідач не скористався наданим йому правом заперечити проти позовних вимог та надати суду відзив на позов, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку. Ухвала суду про відкриття провадження у справі від 05.12.2022, яка надіслана судом на офіційну юридичну адресу відповідача вручена Фермерському господарству Новий Рівень 2006 18.12.2022, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за трек-номером 619 та вбачається з відомостей з вебсайту Укрпошти щодо відстеження рекомендованого відправлення за трек-номером 619.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідач мав час та можливість надати свої заперечення з приводу предмета спору, та докази, які мають значення для розгляду справи по суті.

Учасник справи розпоряджається своїми правами на власний розсуд (ч. 2 ст. 14 ГПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Відтак, відповідно до положень ч. ч. 8, 9 ст. 165, ч. 1 ст. 251 ГПК України у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Правова позиція позивача.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань з оплати вартості за переданий за Договором поставки № ДГ-50 від 01.11.2018 товар, у зв`язку з чим в нього виникла заборгованість в розмірі 520 306,20 грн, з вимогами про стягнення якої подано даний позов до Господарського суду.

Заперечення (відзив) відповідача.

Відзив на позов відповідачем не подано.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

01 листопада 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вемман Центр» (в подальшому 21.12.2020 змінено назву на Товариство з обмеженою відповідальністю «Ветсавія»), як Постачальником та Фермерським господарством Новий Рівень 2006, як Покупцем, укладено договір поставки № ДГ-50 (надалі Договір), за умовами якого Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця Товар, відповідно до Рахунків, а Покупець зобов`язується прийняти цей Товар та сплатити за нього визначену в Рахунках вартість в строки та в порядку, передбаченому Договором та додатками до нього. (п. 1.1. Договору).

За умовами п.п. 1.2., 2.1. Договору ціна, кількість і терміни поставки Товару обумовлюється в додатках до даного Договору чи Рахунках, які погоджуються Сторонами попередньо, додаються до цього Договору та є його невід`ємною частиною. Кількість Товару, що поставляється за цим Договором зазначається в Рахунках і визначається відповідно до замовлення, яке подається Покупцем у будь-якій формі (в тому числі усно).

Розділом 3 Договору сторонами визначено умови та строк поставки. Зокрема, відповідно до п.п. 3.1.-3.3. Договору постачання Товару здійснюється на умовах СІР (м. Львів) за правилами Інкотермс, в редакції 2010 року. Строки поставки Товару погоджуються Сторонами. Датою поставки та датою переходу права власності вважається дата прийняття Товару Покупцем та підписання видаткової накладної.

Згідно з п. 5.1. Договору оплата здійснюється на умовах передбачених в Рахунках за даним Договором.

Покупець здійснює повну (100%) попередню оплату вартості товару протягом 3 робочих днів з моменту виставлення рахунку (п. 5.6. Договору).

Строк дії договору Сторони обумовили в п. 10.2. Договору, відповідно до якого Договір набуває чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін і укладається терміном до 31.12.2019 року включно, але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами своїх обов`язків. Строк дії може бути продовжений за згодою Сторін, про що укладається відповідна додаткова угода, яка є невід`ємною частиною цього Договору (п. 10.3. Договору).

Згідно з укладеною 01.01.2020 Додатковою угодою №1 до Договору Сторонами продовжено строк дії Договору № ДГ-50 від 01.11.2018 до 31.12.2021 (п. 1 Додаткової угоди №1 до Договору), а відповідно до Додаткової угоди №2 від 30.09.2020 до Договору Сторонами змінено найменування Постачальника за Договором (з ТОВ «Вемман Центр» на ТОВ «Ветсавія»).

Судом встановлено, що на виконання умов Договору Постачальником згідно з видатковими накладними №41 від 16.11.2020 (на суму 84 787,75 грн), №74 від 24.12.2020 (на суму 13 278,00 грн), №35 від 09.02.2021 (на суму 7438,40 грн), №65 від 12.03.2021 (на суму 13 500,00 грн), №99 від 06.04.2021 (на суму 74 918,10 грн), №-000176 від 16.06.2021 (на суму 18 400,00 грн), №186 від 25.06.2021 (на суму 7840,00 грн), №220 від 20.07.2021 (на суму 13 200,00 грн), №256 від 11.08.2021 (на суму 20 256,00 грн), №269 від 25.08.2021 (на суму 86 855,00 грн), №347 від 13.10.2021 (на суму 4355,00 грн), №407 від 03.12.2021 (на суму 118 238,50 грн), №417 від 09.12.2021 (на суму 10 860,00 грн), №435 від 24.12.2021 (на суму 26 008,00 грн), №25 від 31.01.2022 (на суму 33 300,00 грн), №28 від 31.01.2022 (на суму 1800,00 грн), №33 від 03.02.2022 (на суму 63 580,00 грн), передано, а Покупцем, в свою чергу, прийнято Товар (ветеринарні товари, препарати та кормові добавки) на загальну суму 598 614,75 грн, що підтверджується долученими до позовної заяви копіями зазначених видаткових накладних та не заперечено відповідачем у справі

Як зазначає в позовній заяві ТОВ «Ветсавія» на виконання умов Договору відповідачу виставлялися рахунки на оплату товару за вищезазначеними видатковими накладними (копії рахунків №31 від 31.01.2022,№33 від 31.01.2022, №38 від 03.02.2022, №90 від 31.03.2021, №169 від 16.06.2021, №181 від 25.06.2021, №211 від 20.07.2021, №246 від 11.08.2021, №257 від 25.08.2021, №336 від 13.10.2021, №401 від 03.12.2021, №411 від 09.12.2021, №431 від 24.12.2021, №35 від 10.02.2021, №64 від 12.03.2021, №45 від 16.11.2020, №80 від 24.12.2020.

Судом також встановлено, що хоч поставка Товару за видатковими накладними №25 від 31.01.2022, №28 від 31.01.2022, №33 від 03.02.2022 та на підставі рахунків на оплату №31 від 31.01.2022,№33 від 31.01.2022, №38 від 03.02.2022 і була проведена Сторонами за межами строку дії Договору (з урахуванням його продовження до 31.12.2021 відповідно до Додаткової угоди №1 до Договору), проте, як вбачається зі змісту вказаних первинних документів, сторонами на вказані правовідносини поширено дію Договору, що вбачається з графи «Договір» означених видаткових накладних та рахунків на оплату.

За твердженням Позивача, Відповідачем не в повній мірі виконано зобов`язання з оплати вартості переданого йому Товару за Договором у визначений Договором строк, у зв`язку з чим, з врахуванням наявної станом на 01.01.2022 у Покупця заборгованості в сумі 852 681,20 грн, здійснених протягом 2022 року поставок на суму 299 333,00 грн та часткової сплати за Товар відповідно до банківської виписки по рахунку позивача за період з 01.01.2022 по 30.09.2022 на загальну суму 631 708,00 грн (з відповідними зарахуваннями оплати за поставлений Товар в якості погашення заборгованості за зазначеними в листі Покупця №77 від 25.10.2022 рахунками), заборгованість Відповідача складає 520 306,20 грн, стягнення якої і є предметом судового розгляду у цій справі.

ПРАВОВЕ ОБГРУНТУВАННЯ І ОЦІНКА СУДУ

За положеннями ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Аналогічні за змістом норми містяться і в ст.ст. 509, 526 Цивільного кодексу України.

До вимог господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з врахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За своїм змістом та правовою природою укладений між сторонами правочин є договором поставки.

В силу ст. 712 ЦК України, ч. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 статті 530 ЦК України обумовлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Приписами ч. 1 ст. 538 ЦК України визначено, що виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання.

Якщо зустрічне виконання обов`язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов`язку, друга сторона повинна виконати свій обов`язок (ч. 4 ст. 538 ЦК України).

При цьому, приписи ч. 7 ст. 193 ГК України та ст. 525 ЦК України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 ЦК України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи встановлено, що відповідачем на виконання умов укладеного між сторонами Договору отримано Товар на загальну суму 598 614,75 грн, а відтак, з врахуванням здійсненої ФГ «Новий Рівень 2006» часткової оплати за Товар в розмірі 631 708,00 грн, беручи до уваги наявну станом на 01.01.2022 у відповідача заборгованість в сумі 852 681,20 грн, здійснені протягом 2022 року поставки Товару на суму 299 333,00 грн, слід дійти висновку про порушення ФГ «Новий Рівень 2006» взятих на себе зобов`язань щодо попередньої оплати вартості отриманого ним Товару (в якості зустрічного виконання обов`язку Постачальником), у зв`язку з чим на час розгляду справи в суді за Відповідачем рахується заборгованість за поставлений йому за Договором Товар в сумі 520 306,20 грн.

За таких обставин, сума основної заборгованості перед позивачем станом на час звернення з позовом та вирішення даного спору становить 520 306,20 грн, яка відповідачем не спростована, навпаки, - визнана шляхом підписання Акту звірки взаєморозрахунків за період з 01.01.2022 по 22.08.2022, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення як заявлені обґрунтовано та правомірно.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Положеннями статей 13-14 ГПК України унормовано, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В той же час, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 ст. 73 ГПК України унормовано, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Сторонами у справі не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності інших обставин ніж ті, що досліджені судом, а відтак, розглянувши спір на підставі поданих сторонами доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги як обґрунтовано заявлені підлягають до задоволення в заявленому розмірі.

Розподіл судових витрат.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача у справі. В той же час, зайво сплачений позивачем судовий збір в розмірі 0,01 грн може бути повернутий Товариству з обмеженою відповідальністю Ветсавія в порядку п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» за його клопотанням.

Відповідно до ч. 5 ст. 240 ГПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 126, 129, 221, 236, 238, 240, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фермерського господарства Новий Рівень 2006 (90509, с. Тячівка Закарпатської області, вул. Центральна, буд. 1Е, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Ветсавія (79014, м. Львів, вул. Станція Личаків, 7, ) 520 306,20 грн (п`ятсот двадцять тисяч триста шість гривень 20 копійок) заборгованості та 7804,59 грн (сім тисяч вісімсот чотири гривні 59 копійок) в повернення сплаченого судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

На підставі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення Господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду згідно ст. 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без участі (неявки) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного Господарського суду.

Повне судове рішення складено та підписано 31 січня 2023 року.

Суддя Лучко Р.М.