РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2023 м. КиївСправа № 910/13361/22

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "СТОЛИЦЯ БЕТОН";

до: товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОДЖЕКТБУД";

про: стягнення 135.961,61 грн.

Суддя Сергій Балац

Представники: без виклику сторін.

С У Т Ь С П О Р У :

Товариство з обмеженою відповідальністю "СТОЛИЦЯ БЕТОН" (далі - позивач) звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОДЖЕКТБУД" (далі - відповідач) про стягнення 135.961,61 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено грошове зобов`язання за укладеним між сторонами спору договором про надання послуг у спрощений спосіб, що призвело до звернення позивача до господарського суду з вимогами про стягнення з відповідача 135.961,61 грн., з яких: 109.980,00 грн. - основна заборгованість, 2.549,13 грн. - 3 % річних та 23.432,48 грн. - інфляційні втрати.

Ухвалою господарського суду від 06.12.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/13361/22 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, оскільки вказана справа є справою незначної складності та визнана судом малозначною.

Ухвала про відкриття провадження у даній справі надсилалася судом відповідачеві на адресу його місцезнаходження, яка відповідає відомостям, внесеним до єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Більш того, в матеріалах даної справи міститься повідомлення поштового зв`язку про вручення уповноваженій особі відповідача поштового відправлення суду.

Відповідач відзиву на позов, в порядку передбаченого ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, суду не надав, а тому відповідно до положень частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши наявні у матеріалах даної справи докази, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

На підставі усних домовленостей позивачем надані відповідачу послуги на загальну суму 109.980,00 грн., що підтверджується актами надання послуг, які підписані сторонами, скріплені відбитками їх печаток та наявні в матеріалах справи у вигляді засвідчених копій, а саме:

- від 08.02.2022 № 70 на суму 16.380,00 грн.;

- від 09.02.2022 № 76 на суму 18.720,00 грн.;

- від 10.02.2022 № 83 на суму 14.820,00 грн.;

- від 12.02.2022 № 93 на суму 13.260,00 грн.;

- від 14.02.2022 № 96 на суму 14.040,00 грн.;

- від 15.02.2022 № 101 на суму 16.380,00 грн.;

- від 16.02.2022 № 107 на суму 16.380,00 грн.

Позивачем виставлені відповідачу рахунки на оплату на загальну суму 109.980,00 грн., які наявні в матеріалах справи у вигляді засвідчених копій, а саме:

- від 08.02.2022 № 67 на суму 16.380,00 грн.;

- від 09.02.2022 № 73 на суму 18.720,00 грн.;

- від 10.02.2022 № 79 на суму 14.820,00 грн.;

- від 12.02.2022 № 88 на суму 13.260,00 грн.;

- від 14.02.2022 № 91 на суму 14.040,00 грн.;

- від 15.02.2022 № 96 на суму 16.380,00 грн.;

- від 16.02.2022 № 104 на суму 16.380,00 грн.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною 1 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Положенням статті 205 Цивільного кодексу України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів (ст. 181 Господарського кодексу України).

Статтею 638 Цивільного кодексу України та частиною 2 статті 180 Господарського кодексу України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Факт надання послуг та виставлення рахунків свідчить про виникнення між сторонами спору договірних правовідносин з надання послуг.

Відповідно до статей 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (зобов`язань), які повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Положеннями ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Спір між сторонами судового процесу виник внаслідок порушення відповідачем його зобов`язання з оплати наданих позивачу послуг, що призвело до звернення позивача до господарського суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 109.980,00 грн.

Також позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 2.549,13 грн. та інфляційних втрат в сумі 23.432,48 грн.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з урахуванням наступного.

Приписами частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Проте, позивачем вимогу про сплату заборгованості за надані послуги відповідачу пред`явлено не було.

Таким чином, за висновками суду, даний позов і є вимогою позивача про сплату відповідачем заборгованості за надані послуги.

Жодного підтвердження факту оплати відповідачем наданих позивачем послуг в сумі 109.980,00 грн. сторонами спору до суду не подано.

Таким чином, факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, відтак позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню в сумі 109.980,00 грн.

Положеннями частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки позивачем не здійснено пред`явлення вимоги про сплату заборгованості, у відповідача не виникло прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати наданих послуг, що виключає застосування до спірних правовідносин приписів частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України.

Таким чином позовні вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 2.549,13 грн. та інфляційних втрат в сумі 23.432,48 грн. задоволенню не підлягають.

Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Пунктом 2 частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

В матеріалах справи наявний договір про надання правової допомоги від 04.08.2022 № 04-08-2022, укладений між позивачем та адвокатським об`єднанням "КОЛТ".

Так, об`єднаною палатою Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 № 922/445/19 містяться наступні висновки: "Так, господарські суди першої та апеляційної інстанцій не звернули уваги на те, що за змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.".

Також в матеріалах справи наявна додаткова угода від 04.08.2022 № 13 до договору про надання правової допомоги від 04.08.2022 № 04-08-2022, відповідно до пункту 1 якої визначений об`єм послуг та їх вартість в сумі 10.000,00 грн.

Відповідно до пункту 3 частини 4 статті 129, інші судові витрати у вигляді витрат позивача на правову допомогу покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто на відповідача в сумі 8.089,05 грн.

Враховуючи те, що спір виник в результаті неправильних дій відповідача, суд керуючись приписами частини 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладає витрати по сплаті судового збору на відповідача.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 250, 252, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОДЖЕКТБУД" (Україна, 03150, місто Київ, ВУЛИЦЯ ЛАБОРАТОРНА, будинок 33/37, офіс 101, ідентифікаційний код: 40612562) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "СТОЛИЦЯ БЕТОН" (Україна, 03056, місто Київ, ВУЛИЦЯ ВИБОРЗЬКА, будинок 18/20, К 2, кімната 19, 20, ідентифікаційний код: 39997439) заборгованість в сумі 109.980 (сто дев`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят) грн. 00 коп., витрати на правову допомогу в сумі 8.089 (вісім тисяч вісімдесят дев`ять) грн. 05 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2.481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн. 00 коп.

3. У задоволенні решти вимог - відмовити повністю.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили та може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 241, 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Cуддя Сергій Балац