ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2023м. ДніпроСправа № 904/4637/22

Господарський суд Дніпропетровської області

у складі судді Дупляка С.А.,

без повідомлення (виклику) учасників справи,

дослідивши у спрощеному позовному провадженні матеріали справи №904/4637/23

за позовом Приватного виробничого підприємства "ПРОМПІДРЯД"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДГРАНТ КОНСАЛТ"

про стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и в:

1. ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ ТА ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Приватне виробниче підприємство "ПРОМПІДРЯД" (далі - позивач) звернулося до господарського суду з позовною заявою від 23.11.2022 за вих. № 41 до Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДГРАНТ КОНСАЛТ" (далі - відповідач) про стягнення 271.961,21 грн, з яких 190.657,57 грн основної заборгованості, 7.586,50 грн трьох процентів річних, 73.717,14 грн інфляційний втрат.

Фактичною підставою позовних вимог визначено договір субпідряду на виконання робіт з благоустрою від 15.11.2021 № 15-11-21.

Судові витрати позивач просить стягнути з відповідача.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №904/4637/22 визначено суддю ДУПЛЯКА Степана Анатолійовича, що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.12.2022.

Ухвалою від 12.12.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без призначення судового засідання та без виклику учасників справи за наявними у ній матеріалами (в порядку письмового провадження).

Як вбачається з матеріалів справи, ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 12.12.2022 надсилалася відповідачу на адресу: 49081, м. Дніпро, просп. Мануйлівський, буд. 73, офіс 411, за трек-номером 999.

Зазначена кореспонденція повернулась на адресу господарського суду без вручення адресату, зокрема, 27.12.2022 з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до частин третьої і сьомої статті 120 ГПК України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Порядок вручення судових рішень визначено у статті 242 ГПК України, за змістом частини 5 якої учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня.

Частиною одинадцятою статті 242 ГПК України передбачено, що у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з положеннями частини 6 статті 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення (пункт 3); день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (пункт 4); день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (пункт 5).

Порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку визначають Правила надання послуг поштового зв`язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, і які регулюють відносини між ними.

Відповідно до пунктів 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження.

Поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі, зокрема, з позначкою "адресат відсутній за вказаною адресою".

Верховний Суд в ухвалі від 11.08.2022 у справі № 916/514/21 зазначає, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, за відсутності відомостей у суду про наявність у такої сторони інших засобів зв`язку та/або адреси електронної пошти, необхідність зазначення яких у процесуальних документах передбачена статей 162, 165, 258, 263, 290, 295 ГПК України, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.

Встановлений порядок надання послуг поштового зв`язку, доставки та вручення рекомендованих поштових відправлень, строк зберігання поштового відправлення забезпечує адресату можливість вжити заходів для отримання такого поштового відправлення та, відповідно, ознайомлення з судовим рішенням.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи підтверджень наявності порушень оператором поштового зв`язку вимог Правил надання послуг поштового зв`язку, господарський суд вважає, що факт неотримання відповідачем поштової кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, залежав від волевиявлення самого адресата, тобто мав суб`єктивний характер та є наслідком неотримання адресатом пошти під час доставки за вказаною адресою і незвернення самого одержувача кореспонденції до відділення пошти для отримання рекомендованого поштового відправлення.

Суд вважає за необхідне зазначити, що статтями 42, 43 ГПК України передбачено, що учасники справи мають право ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень; а також повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Сторони мають цікавитися станом відомих їм судових проваджень.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (частина третя статті 13 ГПК України).

Згідно частини четвертої статті 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

При цьому, відповідно до пункту 5 частини 6 статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Правильність адреси місця проживання відповідача підтверджується даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 22.01.2023.

Господарський суд також бере до уваги і те, що ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 12.12.2022 була оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень невідкладно.

Так, суд встановив, що ухвала від 12.12.2022 вважається врученою відповідачу 23.12.2022 (день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження).

Відповідачу(ам) в ухвалі від 12.12.2022 встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач(і) має(ють) право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 165 ГПК України, власні заяви чи клопотання, подання яких передбачене положеннями ГПК України, (у разі наявності), а також всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 165 ГПК України одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду копія відзиву та доданих до нього документів, в т.ч. заяв чи клопотань, відповідач(і) зобов`язаний(і) надіслати іншим учасникам справи, докази чого надати суду разом з відзивом (розрахунковий чек, опис вкладення до цінного листа).

Крім цього, відповідачу(ам) роз`яснено, що у разі ненадання відповідачем(ами) відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 ГПК України).

Отже, строк для подачі відзиву тривав до 09.01.2023.

Станом на 26.01.2023 відзив не надано.

Відповідно до частини 4 статті 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Подання заяв по суті справи є правом учасників справи (частина 4 статті 161 ГПК України).

З урахуванням того, що відповідач не скористався правом на подачу відзиву, господарський суд вирішив справу за наявними матеріалами.

Таким чином об`єктивних обставин, що не залежали від волевиявлення відповідача, та які могли б вплинути на пропуск встановленого процесуального строку на подачу відзиву, не вбачається.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийняв рішення у справі.

З урахуванням режиму воєнного стану та можливості повітряної тривоги в місті Дніпрі у Господарському суді Дніпропетровської області встановлено особливий режим роботи й запроваджено відповідні організаційні заходи. Відтак, справу розглянуто у розумні строки, ураховуючи вищевказані обставини та факти.

Стислий виклад позиції позивача

Між сторонами укладено договір субпідряду. На виконання укладеного між сторонами договору позивач виконав роботи, які відповідач частково оплатив, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду з даною повною заявою та нарахував на суму боргу три проценти річних та інфляційні втрати.

Стислий виклад позиції відповідача

Відповідач відзив не надав.

2. ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ

Предметом доказування у справі, відповідно до ч. 2 ст. 76 ГПК України, є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У даному випадку до предмета доказування входять такі обставини: укладення договору; виконання робіт; оплати робіт; правомірності нарахування трьох процентів річних та інфляційних втрат.

Суд встановив, що 15.11.2021 між позивачем (далі позивач, субпідрядник) та відповідачем (далі відповідач, генпідрядник) був укладений договір субпідряду № 15-11-21 на виконання робіт з благоустрою (далі договір) (арк. 8-13, том 1).

Згідно з п. 1.1 договору підрядник зобов`язується в порядку і на умовах, зазначених у даному договорі, своїми силами і на свій ризик виконати за завданням генпідрядника роботи з благоустрою на об`єкт "Благоустрій алеї вздовж пр. Металургів, м. Кривий Ріг" (далі - об`єкт) відповідно до договірної ціни, що є невід`ємною частиною договору (додаток № 1), а генпідрядник зобов`язується створити субпідрядникові необхідні для виконання даних робіт умови, прийняти виконані роботи і оплатити відповідно до умов договору.

Пунктом 2.1 договору визначено, що вартість робіт, доручених до виконання субпідрядникові, відповідно до договірної ціни становить грн без ПДВ 1.002.727,28 грн, у тому числі ПДВ 200.545,46 грн.

Даний договір вважається укладеним і набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 28.02.2022 (п. 11.1 договору).

В матеріалах справи наявний комерційний кошторис №__ вартості робіт по улаштуванню озеленення аллеї впродовж проспекту Металургів (арк. 14-15, том 1), у якому сторони дійшли згоди, що вартість робіт з ПДВ складає 1.203.272,74 грн.

Позивач виписав відповідачу рахунки-фактури на загальну суму 1.143.945,47 грн, а саме рахунок-фактуру №1-00000046 від 19.11.2021 на суму 52.664,29 грн (арк. 16, том 1) та рахунок-фактуру №1-00000058 на суму 1.091.281,18 грн (арк. 17, том 1).

На виконання умов договору позивач надав, а відповідач прийняв роботи на загальну суму 1.143.945,46 грн, що підтверджується актом виконаних робіт № 1 по улаштуванню озеленення аллеї впродовж проспекту Металлургів (арк. 18-19, том 1).

Листом від 07.03.2022 відповідач повідомив позивача, що не має змоги виконати договірні зобов`язання, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України.

У відповідь на лист відповідача від 07.03.2022 позивач листом від 09.03.2022 повідомляє відповідача про свій намір звернутися до суду з метою стягнення існуючої заборгованості у примусовому порядку.

Оскільки відповідач заборгованість не сплатив, позивач нарахував до стягнення з відповідача три проценти річні за період з 15.01.2022 до 23.11.2022 на суму 7.586,50 грн та інфляційні втрати за період прострочення з 15.01.2022 до 31.10.2022 на суму 73.717,14 грн.

Наведені вище обставини і зумовили звернення позивача до суду з даним позовом.

3. ПОЗИЦІЯ СУДУ

Предметом позову позивач визначив 190.657,57 грн основної заборгованості, 7.586,50 грн трьох процентів річних, 73.717,14 грн інфляційний втрат.

Частиною 1 статті 837 ЦК України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (ч.2 ст.837 ЦК України).

Частиною 1 статті 838 ЦК України встановлено, що підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник.

Матеріалами справи підтверджується виконання позивачем обумовлених договором робіт на суму 1.143.945,46 грн (акт виконаних робіт № 1 по улаштуванню озеленення аллеї впродовж проспекту Металлургів (арк. 18-19, том 1).

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 843 ЦК України передбачено, що у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду (ч. 1 ст. 846 ЦК України).

Згідно зі ст. 854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

У п. 2.3 договору сторони узгодили, що оплата генпідрядником вартості виконаних субпідрядником робіт здійснюється у безготівковій формі розрахунку шляхом перерахування передоплати у розмірі 50% від вартості робіт протягом 15 календарних днів з моменту підписання договору, та відстрочки платежу у розмірі 50% вартості по факту виконаних робіт та протягом 15 календарних днів з моменту підписання сторонами акту виконаних робіт прийнятих та узгоджених замовником.

Акт виконаних робіт № 1 по улаштуванню озеленення аллеї впродовж проспекту Металлургів між сторонами підписаний 31.12.2021.

Таким чином, остаточний розрахунок за договором відповідач мав провести до 17.01.2022, з урахуванням того, що п`ятнадцятиденний строк припав на суботу 15.01.2022, а тому строк оплати є таким, що настав у перший за ним робочий день, що відповідає положеннями ч. 5 ст. 254 ЦК України.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як встановлено судом, заборгованість відповідача за Актом виконаних робіт № 1 від 31.12.2021 по улаштуванню озеленення аллеї впродовж проспекту Металлургів складає 190.657,57 грн. У листі від 07.03.2022 (арк. 21, том 1) відповідач повідомив позивача, що не має можливості належним чином виконати зобов`язання за договором, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану. Водночас, дана сума боргу не заперечується відповідачем.

Докази сплати спірної заборгованості станом на час прийняття рішення у справі відсутні у матеріалах справи.

Оцінивши фактичні обставини справи, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 190.657,57 грн, визнаються обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимог про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував до стягнення з відповідача три проценти річних за період прострочення з 15.01.2022 до 23.11.2022 на суму 7.586,50 грн та інфляційні втрати за період прострочення з 15.01.2022 до 31.10.2022 на суму 73.717,14 грн.

Відповідач контррозрахунку не надав, вимог не заперечив.

Господарський суд перевірив розрахунок трьох процентів річних та визнав його таким, що містить помилки, а вимогу такою, що підлягає задоволенню у розмірі 7.497,68 грн. Так, при здійсненні розрахунку трьох процентів річних позивач не врахував положень ч. 5 ст. 254 ЦК України і визначив неправильний період для розрахунку.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Передбачені вищевказаними нормами законодавства наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов`язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та отриманні від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 роз`яснив, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Господарський суд перевірив розрахунок інфляційних втрат та визнав його таким, що містить помилки в частині правильності визначення періоду нарахування. Оскільки строк оплати заборгованості є таким, що настав 17.01.2022, то інфляційні нарахування неправомірно нараховувати за період з січня 2022 року. Таким чином, суд здійснив власний перерахунок інфляційних втрат за період з лютого 2022 року до жовтня 2022 року і визнав обґрунтованим розміром інфляційних втрат у сумі 68.964,06 грн.

Судові витрати

Згідно зі ст. 129 ГПК України витрати зі сплаті судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 4.006,80 грн, з урахуванням того, що 98,22 % позовних вимог позивача судом задоволено.

Керуючись ст.ст. 73 - 79, 86, 129, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БУДГРАНТ КОНСАЛТ» (Україна, 49081, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ПРОСПЕКТ МАНУЙЛІВСЬКИЙ, будинок 73, офіс 411; ідентифікаційний код 43093088) на користь ПРИВАТНОГО ВИРОБНИЧОГО ПІДПРИЄМСТВА «ПРОМПІДРЯД» (Україна, 50074, Дніпропетровська обл., місто Кривий Ріг, вул.Книжна, будинок 2А; ідентифікаційний код 32401421) 190.657,57 грн (сто дев`яносто тисяч шістсот п`ятдесят сім грн 57 к.) основної заборгованості, 7.497,68 грн (сім тисяч чотириста дев`яносто сім грн 68 к.) трьох процентів річних, 68.964,06 грн (шістдесят вісім тисяч дев`ятсот шістдесят чотири грн 06 к.) інфляційних втрат, 4.006,80 грн (чотири тисячі шість грн 80 к.) судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог про стягнення 88,82 грн трьох процентів річних та 4.753,08 грн інфляційних втрат відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.А. Дупляк