ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.01.2023 Справа № 914/4064/21(465/954/22)
Господарський суд Львівської області у складі судді Морозюка А.Я.,
за участю секретаря Кучинської О.Д.
розглянувши у судовому засіданні матеріали справи
за позовом: ОСОБА_1 , м. Львів
до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю Музенідіс Тревел Львів, м. Львів
до відповідача-2: Фізичної особи підприємця Криворучка Руслана Олександровича, м. Львів
про стягнення 91 494 грн. 23 коп. заборгованості та 20 000 грн. 00 коп. моральної шкоди
у межах справи № 914/4064/21
за заявою: Фізичної особи-підприємця Когута Олега Степановича, м. Львів
від позивача: не з`явився
від відповідача-1: не з`явився
від відповідача-2: не з`явився
Історія розгляду справи.
ОСОБА_1 звернулась до Франківського районного суду м. Львова з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Музенідіс Тревел Львів та Фізичної особи підприємця Криворучка Руслана Олександровича про стягнення 91 494 грн. 23 коп. (з яких: 45 125 грн. 00 коп. - коштів, сплачених за ненадані туристичні послуги, 441 грн. 36 коп. 3% річних, 770 грн. 37 коп. інфляційних втрат, 45 157 грн. 50 коп. пені) та 20 000 грн. 00 коп. моральної шкоди за невиконання договору на туристичне обслуговування №К529/200104-1 від 04.01.2020 року.
Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 29.04.2022 р. позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі №465/954/22 за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання.
Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 05.09.2022 р. цивільну справу №465/954/22 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Музенідіс Тревел Львів, Фізичної особи підприємця Криворучка Руслана Олександровича про стягнення коштів за ненадані туристичні послуги ухвалено передати до Господарського суду Львівської області, для розгляду в межах справи №914/4064/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Музенідіс Тревел Львів.
Ухвалою суду від 04.10.2022 р. прийнято справу №465/954/22 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Музенідіс Тревел Львів та Фізичної особи підприємця Криворучка Руслана Олександровича про стягнення 91 494 грн. 23 коп. (з яких: 45 125 грн. 00 коп. - коштів, сплачених за ненадані туристичні послуги, 441 грн. 36 коп. 3% річних, 770 грн. 37 коп. інфляційних втрат, 45 157 грн. 50 коп. пені) та 20 000 грн. 00 коп. моральної шкоди, до розгляду за правилами загального позовного провадження в межах справи №914/4064/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Музенідіс Тревел Львів; підготовче засідання призначено на 01.11.2022 р.; встановлено сторонам строки для подання відзиву, відповіді на відзив, заперечення.
Ухвалою суду від 01.11.2022, врахувавши неявку в судове засідання усіх учасників провадження, продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів; підготовче засідання відкладено на 20.12.2022 р.
Ухвалою суду від 20.12.2022 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 17.01.2023 р.
В судове засідання 17.01.2023 р. позивач чи її представник не з`явилися, причин неявки не повідомили, хоча позивач була обізнана про призначення справи до розгляду по суті в судовому засіданні 17.01.2023 р., про що суд повідомив її під розписку в підготовчому засіданні 20.12.2022, що засвідчено її підписом на бланку ознайомлення про відкладення розгляду справи від 20.12.2022 р.
Представники відповідачів в судове засідання не з`явилися, причин неявки не повідомили.
Суд дослідивши наявні в матеріалах справи докази, врахувавши, що позивачу та відповідачам у справі були створені необхідні можливості для подання доказів та пояснень на підтвердження своїх вимог та заперечень, взявши до уваги встановлені Господарським процесуальним кодексом України строки розгляду справи, дійшов висновку про прийняття рішення у справі.
Відтак, у зв`язку з невиконанням відповідачами зобов`язань за договором на туристичне обслуговування №К529/200104-1 від 04.01.2020, позивач просить стягнути з відповідача-1 вартість ненаданих туристичних послуг, 3% річних, інфляційні втрати, пеню та моральну шкоду.
Позиція відповідача-1.
Відповідач-1 явку повноважного представника в жодне із судових засідань не забезпечив та не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву, строк на подання відзиву в даній справі сплив.
Позиція відповідача-2:
Відповідач-2 явку повноважного представника в жодне із судових засідань не забезпечив та не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву, строк на подання відзиву в даній справі сплив.
Позиція суду щодо підсудності даного спору господарському суду.
Правовою підставою для розгляду вказаного спору в межах справи № 914/4064/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Музенідіс Тревел Львів є положення ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства.
Так, Господарським судом Львівської області розглядається справа № 914/4064/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Музенідіс Тревел Львів.
Ухвалою суду від 01.02.2022 р. відкрито провадження у справі; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника; введено процедуру розпорядження майном; розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Гаврилюка Олександра Романовича.
Ухвалою суду від 05.04.2022 р. визначено розмір та перелік визнаних судом вимог кредиторів на загальну суму 1 057 107 грн. 87 коп., що підлягають внесенню розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю Музенідіс Тревел Львів.
Постановою Господарського суду Львівської області від 04.10.2022 р. Товариство з обмеженою відповідальністю Музенідіс Тревел Львів визнано банкрутом і відкрито ліквідаційну процедуру; ліквідатором у справі призначено арбітражного керуючого Гаврилюка Олександра Романовича
На даний час справа № 914/4064/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Музенідіс Тревел Львів перебуває в ліквідаційній процедурі.
Приймаючи рішення у даній справі, суд встановив наступні обставини та виходив з наступних мотивів.
04.01.2020 року між ОСОБА_1 (замовником) та ТзОВ Музенідіс Тревел Львів (туроператором), від імені, за рахунок та за дорученням якого на підставі агентського договору діяло ТзОВ Туристична мережа Поїхали з нами, від імені, за рахунок та за дорученням якого на підставі субагентського договору діяв ФОП Криворучко Р.О. (турагент), було укладено договір №К529/200104-1 на туристичне обслуговування.
Згідно умов договору №К529/200104-1: (п. 1.1.1) туроператор (відповідач) відповідно до заявки, поданої замовником (позивачем) через турсубагента та турагента (третіх осіб), за плату зобов`язується забезпечити надання замовнику та/або туристам туристичні послуги; (п.2.1) туроператор зобов`язується забезпечити бронювання та надання туристичних послуг відповідно до заявки (пп. 2.1.2), оформити та передати через турсубагента (турагента) замовнику/туристам всі необхідні для подорожі документи, відповідно до заявки(пп.2.1.3); (п. 3.1) у випадку невиконання умов договору з боку туроператора замовник має право вимагати повернення оплачених коштів за послуги (або їх частини), які не надані у прямо пропорційному розмірі, за умови дотримання вимог п. 3.6 договору; (п. 3.2) у випадку відмови туроператора від виконання договору турист має право на відшкодування підтверджених документально збитків, заподіяних внаслідок розірвання договору, крім випадку коли це відбулося з вини туриста. При цьому відшкодуванню підлягають виключно збитки які фактично були понесені; загальна сума відшкодувань не може перевищувати вартості туристичного продукту; (п. 6.1.1) вартість туристичних послуг складає 45 125,00 грн.; (10.4) замовник усвідомлює, що сплачені, відповідно до розділу 6 цього договору, грошові кошти за туристичні послуги є транзитними та належать туроператору(окрім суми послуг з бронювання та підбору туру і надання інформації щодо турів турсубагента). Будь-які вимоги замовника або туриста щодо повернення цих коштів, якщо замовник або турист має право на їх повернення, повинні бути адресовані туроператору безпосередньо або через турсубагента чи турагента.
Додатком № 1 до договору №К529/200104-1 від 04.01.2020 року було обумовлено тур до Греції на двох осіб, у період з 03.09.2020 року по 12.09.2020 року.
Згідно зі ст. 5 Закону України Про туризм, туристичні оператори - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, для яких виключною діяльністю є організація та забезпечення створення туристичного продукту, реалізація та надання туристичних послуг, а також посередницька діяльність із надання характерних та супутніх послуг і які в установленому порядку отримали ліцензію на туроператорську діяльність.
Частинами 1-2 ст. 20 Закону України Про туризм встановлено, що за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов`язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов`язується оплатити його. До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом.
Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Згідно зі ст. 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.
За нормами ч. 12 ст. 20 Закону України Про туризм туроператор несе перед туристом відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування.
Договір №К529/200104-1 від 04.01.2020 р. укладено позивачем (через турагента та турсубагента) саме з відповідачем-1, який, як зазначено в преамбулі договору, на підставі Ліцензії на туроператорську діяльність, здійснює свою діяльність як туроператор. За умовами договору у випадку невиконання умов договору з боку туроператора замовник має право вимагати повернення оплачених коштів за послуги (п. 3.1); туроператор несе відповідальність за зобов`язаннями за цим договором згідно чинного законодавства України (п. 4.6).
Таким чином, виходячи з матеріалів справи, туристичні послуги відповідно до умов договору №К529/200104-1 від 04.01.2020 мав надавати саме туроператор, в даному випадку ТзОВ Музенідіс Тревел Львів, з яким позивачем був укладений договір на туристичне обслуговування. За таких обставин, саме ТзОВ Музенідіс Тревел Львів повинен нести відповідальність за порушення умов договору №К529/200104-1 від 04.01.2020 року (подібна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові №559/1604/18 від 30 серпня 2021 року).
Отже, з наведеного слідує, що Фізична особа-підприємець Криворучко Руслан Олександрович не являється належним відповідачем у даному спорі, оскільки, як турсубагент, не може нести відповідальність за ненадання туроператором позивачу туристичних послуг за договором №К529/200104-1 від 04.01.2020.
Згідно з ч. 11 ст. 20 Закону України Про туризм туроператор зобов`язаний, у разі неможливості надати туристичного продукту, відшкодувати вартість ненаданих туроператором туристичних послуг і виплатити компенсацію у розмірі, визначеному в договорі за домовленістю сторін.
Частиною 9 ст. 20 Закону України Про туризм визначено, що туроператор або турагент вправі відмовитися від виконання договору лише за умови повного відшкодування замовникові збитків, підтверджених у встановленому порядку та заподіяних внаслідок розірвання договору, крім випадку, якщо це відбулося з вини туриста.
Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України Про захист прав споживачів споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.
Згідно ч. 2 ст. 10 Закону України Про захист прав споживачів якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків.
Відповідно до статті ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Отже, ТзОВ Музенідіс Тревел Львів порушило умови договору на туристичне обслуговування №К529/200104-1 від 04.01.2020, оскільки матеріалами справи підтверджується і сторонами не заперечується той факт, що туристичні послуги за згаданим договором позивачу надані не були, а сплачені кошти в розмірі 45 125,00 грн. позивачу не повернуті.
Таким чином позовна вимога про стягнення з відповідача-1 45 125 грн. 00 коп. вартості ненаданих туристичних послуг є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 2 ст. 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.
Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 12 ст. 20 Закону України Про туризм туроператор несе перед туристом відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 32 Закону України Про туризм за неналежне виконання своїх зобов`язань туроператор, турагент, інші суб`єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства. Розмір майнової відповідальності туроператора, турагента чи іншого суб`єкта туристичної діяльності не може перевищувати фактично завданих замовнику збитків з їх вини.
Відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України Про захист прав споживачів у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством.
Верховний Суд у постанові від 30.08.2021 р. у справі №559/1604/18, дійшов висновку, що до правовідносин про надання туристичних послуг слід застосовувати розмір пені, передбачений в частині п`ятій статті 10 Закону України Про захист прав споживачів.
Водночас розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (частина друга статті 551 ЦК України).
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення пені на підставі частини третьої статті 551 ЦК України, яку позивач просить стягнути в розмірі 45 157,50 грн., до 45 125,00 грн. - вартості туристичного продукту, оскільки сума нарахованої пені перевищує розмір завданих позивачу збитків та вартість туру.
Таким чином позовна вимога в частині стягнення з відповідача на користь позивача пені підлягає задоволенню частково в розмірі 45 125,00 грн. В стягненні решти частини пені суд відмовляє.
Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
В частині позовних вимог про стягнення інфляційних втрат в розмірі 770,37 грн. та 3% річних в розмірі 441,36 грн., то перевіривши здійсненні нарахування суд дійшов висновку, що дані суми розраховані відповідно до ст. 625 ЦК України, і позовні вимоги про їх стягнення є обґрунтованими.
За змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди.
Статтею 25 Закону України Про туризм встановлено, що туристи мають право на відшкодування матеріальних і моральних збитків у разі невиконання або неналежного виконання умов договору.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Частиною 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб; розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення; при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Пунктом 9 постанови Пленуму ВСУ Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 р. роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Відповідно до ч. 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Судом встановлено, що з вини відповідача-1 позивач була позбавлена відпочинку, який було заплановано спочатку у 2020 році, а потім перенесено на вересень 2021 року, проте туроператором наданий так і не був, тому суд вважає доведеним факт спричинення позивачу неправомірними діями відповідача-1 моральної шкоди. Разом з тим, визначаючи розмір компенсації моральної шкоди, суд врахувавши характер та обсяг страждань, а також немайнових втрат (їх тривалість), яких зазнав позивач у зв`язку з порушенням її прав, та виходячи з принципу розумності, виваженості та справедливості вважає обгрунтованим розмір такої компенсації у 5 000,00 грн.
Відтак позовна вимога в частині стягнення моральної шкоди задовольняється частково у розмірі 5 000,00 грн. У стягненні решти моральної шкоди в розмірі 15 000, 00 грн. слід відмовити.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно ч. 1 ст. 236 ГПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим.
Згідно з ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень
В силу приписів ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З врахуванням всього вищенаведеного позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.
Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає таке:
Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, в тому числі, на професійну правничу допомогу.
Згідно ч. 3 ст. 22 Закону України Про захист прав споживачів споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.
Відповідно до ч.2 ст.129 ГПК України, судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.
Оскільки позивач від сплати судового збору у розглядуваній справі звільнений, судовий збір в розмірі 2 481 грн. 00 коп. покладається на відповідача-1 та підлягає стягненню в дохід Державного бюджету України.
Докази про сплату учасниками справи інших судових витрат чи докази судових витрат, які сторона має сплатити у зв`язку з розглядом даної справи, суду не надано, і такі в матеріалах справи відсутні.
Виходячи із усього вищенаведеного, керуючись ст.ст. 13,74,76-79,86,123,129, 236-241, 327 ГПК України, ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства, суд -
ВИРІШИВ:
1. Позов задоволити частково.
3. У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
5. Накази, відповідно до ст. 327 ГПК України, видати після набрання судовим рішенням законної сили.
Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 241 ГПК України, та може бути оскаржено в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Повне рішення складено 27.01.2023 р.

Суддя Морозюк А.Я.