ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

27.01.2023м. Дніпро№ 922/1595/22
Господарський суд Дніпропетровської області

у складі судді Дупляк С.А.,

за участю секретаря судового засідання Євтушенка Д.Є.,

представників учасників справи:

від позивача: не з`явився;

від відповідача (заявника): Колодочка Г.В.,

розглянувши заяву відповідача про відстрочення виконання судового рішення

у справі №922/1595/22

за позовом Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ХАРКІВСЬКИЙ ВАГОНОБУДІВНИЙ ЗАВОД"

про стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и в:

1. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Через відділ документального забезпечення 19.01.2023 від відповідача надійшла заява від 19.01.2023 за № 3 про відстрочення виконання судового рішення від 28.12.2022 у справі №922/1595/22, у якій відповідач просить суд відстрочити виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.12.2022 у справі №922/1595/22 на 12 місяців.

Ухвалою від 23.01.2023 заяву відповідача про відстрочення виконання рішення суду прийнято до розгляду та призначено на 27.01.2023.

В судовому засіданні 27.01.2023 представник відповідача (заявника) надав пояснення у справі, відповів на запитання суду, просив суд відстрочити виконання судового рішення.

Позивач явку представника не забезпечив.

Господарський суд зазначає, що з довідки про доставку електронного листа, сформованого в програмі Діловодство спеціалізованого суду, вбачається, що ухвала від 23.01.2023 доставлена до електронної скриньки / яка позивачем вказана у позовній заяві як електронна пошта позивача/ 23.01.2023.

Суд бере до уваги, що саме позивач вказану електронну адресу зазначив у позовній заяві, а тому наявні підстави вважати, що така електронна адреса є офіційною.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що позивач правом на подачу відзиву на заяву відповідача та участі у судовому засіданні не скористався.

Відповідно до ст. 233 ГПК України ухвала постановлена у нарадчій кімнаті за результатами оцінки фактичних обставин справи.

В судовому засіданні, яке відбулося 27.01.2023, складено (оголошено) вступну та резолютивну частину ухвали.

Стислий виклад позиції відповідача (заявника)

Заявник стверджує, що потужності підприємства відповідача знаходяться у місті Харкові /докази відсутні/.

Військова агресія російської федерації проти України мала наслідком зупинення діяльності підприємством відповідача, у зв`язку із невиходом працівників на роботу.

Отже, відповідач стверджує, що з 24.02.2022 до сьогоднішнього дня відповідач не здійснює господарську діяльність, яка і є джерелом надходження грошових коштів, але вимушений продовжувати споживати електричну енергію для збереження майна підприємства.

Стислий виклад позиції позивача

Позивач відзив не надав.

2. ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 28.12.2022 позовні вимоги задоволено у повному обсязі. Стягнуто з відповідача на користь позивача 443.408,26грн основної заборгованості та 6.651,12 грн судового збору.

На виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.12.2022, яке набрало законної сили 18.01.2023 судом видано 23.01.2023 наказ.

3. ПОЗИЦІЯ СУДУ

Відповідно до п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України, обов`язковість рішень суду відноситься до основних засад судочинства.

Частиною 1 ст. 239 ГПК України встановлено, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Статтею 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

Відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

Підставою для відстрочки можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

При цьому слід мати на увазі, що вирішуючи питання про відстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Оцінюючи доводи заяв про відстрочення виконання судового рішення, суди повинні враховувати, що ці заходи не повинні створювати боржнику можливість ухилятися від виконання судового рішення. До уваги повинні братися не лише реальний майновий стан боржника, але й його наміри, що свідчать про бажання виконати рішення.

Отже, відстрочення виконання рішення суду є таким законодавчо врегульованим механізмом відтермінування поновлення порушеного права стягувача, який ґрунтується на об`єктивних, виняткових обставинах, застосування яких не призводить до шкоди сутності права на суд, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ратифікованою Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України №16-рп/2009 від 30.06.2009, виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.

Суд відзначає, що Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.12 Конституційного суду України по справі № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення від 25.04.12. Конституційного суду України по справі № 11-рп/2012). Аналогічну позицію наведено в рішенні від 26.06.2013 Конституційного Суду України у справі № 1 7/2013.

Виходячи з того, що згідно із ст. 1 Конституції України Україна є правовою державою, то обов`язковість виконання судових рішень є обов`язковою гарантією, дотримання якої є визначальним для утвердження авторитету України.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Наведені заявником обставини, що, на думку заявника, перешкоджають виконанню судового рішення, судом оцінюються критично з огляду на таке.

Воєнний стан введений на всій території України, проте введення в Україні воєнного стану не є універсальною підставою для звільнення від оплати стягнутої судом заборгованості.

Враховуючи те, що позивач та, як зазначає заявник, виробничі потужності відповідача, знаходяться у м. Харкові, то умови, які склалися у даному місті однакові для обох сторін. А тому факт обстірлів міста Харкова також не є підставою для невиконання зобв`язань лише однією із сторін.

Крім того, представник відповідача у судовому засіданні зазначив, що виробничі потужності відповідача не зазнали прямих влучань, такі влучання мали місце поруч, що призвело до руйнувань вікон у певній частині приміщень. Однак, жодних доказів на підтвердження вказаних обставин відповідач суду не надав.

Відповідач також не надав суду доказів знищення іншого майна відповідача в результаті збройної агресії російської федерації проти України.

Заявник також посилається на призупинення дії трудових договорів з працівниками товариства відповідача, а також наголошує на тому, що продовжує споживати електричну енергію.

Однак відповідач жодним чином не обґрунтовує, як саме відстрочення виконання судового рішення буде сприяти виконанню судовому рішенню у справі №922/1595/22.

Більш того, як зазначалось вище, у своїй заяві про відстрочення виконання рішення суду заявник зазначає про призупинення дії трудових договорів з працівниками та зупинення діяльності підприємства, що, навпаки, вказує на те, що надання відповідачу відстрочки буде сприяти лише відстроченню сплати боргу, проте жодним чином не вплине на реальне виконання судового рішення, оскільки відповідач суду не надав доказів налагодження нових комерційних зв`язків, укладення договорів з контрагентами, виконання яких зумовить отримання відповідачем коштів та забезпечить можливість виконати рішення господарського суду у справі №922/1595/22.

Таким чином, а даному випадку заявник не надав доказів, що саме введення воєнного стану унеможливило виконання конкретних зобов`язань за договором. Матеріали справи не містять відомостей про те, що позивач перебуває в кращому становищі порівняно з відповідачем, з огляду на запровадження в державі воєнного стану, тобто такі форс-мажорні обставини, стосуються обох сторін договору.

За змістом статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінивши надані відповідачем докази у сукупності з фактичними обставинами справи, суд доходить висновку, що вимоги відповідача про надання відстрочення виконання судового рішення не підлягають задоволенню, оскільки відстрочення виконання не призведе до покращення фінансового стану відповідача /докази зворотного суду не надані/, а сплив дії відстрочення не буде гарантією належного виконання судового рішення у справі №922/1595/22.

При цьому, суд звертає увагу заявника на те, що у разі виникнення обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим заявник не позбавлений права повторно заявити про необхідність забезпечення позову з поданням суду відповідних доказів.

Керуючись ст. ст. 234, 331 ГПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви відповідача про відстрочення виконання судового рішення відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її (оголошення) підписання та підлягає оскарженню в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складений 27.01.2023.

Суддя С.А. Дупляк