ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
23.01.2023 Справа № 914/2509/22
місто Львів
Господарський суд Львівської області у складі судді Сухович Ю.О., за участі секретаря судового засідання Полюхович Х.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вімекс-М», місто Рогатин, Івано-Франківська область
про стягнення витрат на професійну правничу допомогу
у справі №914/2509/22
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вімекс-М», місто Рогатин, Івано-Франківська область
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Імекс Макс», село Дуліби, Стрийський район, Львівська область
про стягнення 83 000,00 грн.
За участю представників:
від позивача: не з`явився;
від відповідача: не з`явився.
У провадженні Господарського суду Львівської області перебувала справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вімекс-М» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Імекс Макс» про стягнення 83 000,00 грн основного боргу.
У позовній заяві позивач зазначав про те, що ТзОВ «Вімекс-М» очікує понесення витрат на правову допомогу у зв`язку із залученням адвоката, розмір яких буде заявлений в процесі розгляду справи.
В судовому засіданні 14.12.2022 під час розгляду справи по суті, представник позивача заявив про подання заяви про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу протягом 5 днів після ухвалення рішення суду.
Рішенням Господарського суду Львівської області у справі №914/25/09/22 від 14.12.2022 позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Імекс Макс» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вімекс-М» 83 000,00 грн основного боргу та 2 481,00 грн судового збору.

23.12.2022 до канцелярії суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Вімекс-М» надійшла заява б/н від 19.12.2022 (вх.№4284/22) про ухвалення додаткового рішення у справі №914/2509/22.

У поданій заяві представник позивача просить суд ухвалити додаткове рішення у справі №914/2509/22 яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Імекс Макс» судові витрати на правничу допомогу в сумі 8 300,00 грн. До заяви долучено докази її надсилання 19.12.2022 на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Імекс Макс» (відповідача).

Ухвалою від 23.12.2022 суд постановив прийняти заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вімекс-М» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу до розгляду та призначити судове засідання для розгляду заяви на 04.01.2023 року об 11:00 год.

26.12.2022 через систему «Електронний суд» (документ сформований в системі «Електронний суд» 23.12.2022) від представника відповідача надійшло заперечення на клопотання (заяву) ТзОВ «Вімекс-М» про відшкодування судових витрат (вх.№26684/22 від 26.12.2022). У поданому запереченні представник ТзОВ «Імекс Макс» просить суд залишити без розгляду заяву ТзОВ «Вімекс-М».

26.12.2022 через систему «Електронний суд» (документ сформований в системі «Електронний суд» 26.12.2022) від представника відповідача надійшло клопотання про дистанційне ознайомлення з матеріалами справи №914/2509/22 та надання електронної копії матеріалів на електронну адресу (вх.№26670/22 від 26.12.2022).

27.12.2022 через систему «Електронний суд» (документ сформований в системі «Електронний суд» 26.12.2022) від представника відповідача надійшла заява про відвід судді Сухович Ю.О. (вх.№26865/22 від 27.12.2022).

Ухвалою суду від 23.12.2022 (суддя Сухович Ю.О.) постановлено визнати необґрунтованою заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Імекс Макс» про відвід судді Сухович Ю.О. у справі № 914/2509/22 та передати заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Імекс Макс» про відвід судді Сухович Ю.О. у справі №914/2509/22 для вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, що розглядає дану справу, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 32 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою суду від 02.01.2023 (суддя Король М.Р.) постановлено відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Імекс Макс» про відвід судді Сухович Ю.О. у справі №914/2509/22.

30.12.2022 через систему «Електронний суд» (документ сформований в системі «Електронний суд» 30.12.2022) від представника відповідача повторно надійшло клопотання про дистанційне ознайомлення з матеріалами справи №914/2509/22 та надання електронної копії матеріалів на електронну адресу (вх.№27151/22 від 30.12.2022). У поданій заяві представник ТзОВ «Імекс Макс», зокрема, підтвердив про надходження на його електронну адресу матеріалів заяви ТзОВ «Вімекс-М» (вх.№4284/22 від 23.12.2022). Також, клопотанні, представник ТзОВ «Імекс Макс» просив суд розмістити скановані матеріали поданого 14.12.2022 клопотання ТзОВ «Вімекс-М» (вх.№25826/22 від 14.12.2022) разом з доданими до цього клопотання додатками, або надіслати їх на електронну адресу представника Кирєєвої Олени Григорівни ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

04.01.2023 на електронну адресу суду від позивачак надійшов супровідний лист (вх.№279/23 від 04.01.2023), про долучення до матеріалів справи списку згрупованих відправлень за 19.12.2022 та поштової квитанції від 19.12.2022.

04.01.2023 через систему «Електронний суд» (документ сформований в системі «Електронний суд» 04.01.2023) від представника відповідача надійшло заперечення на заяву ТзОВ «Вімекс-М» про відшкодування судових витрат у справі №914/2509/22 (вх.№270/23 від 04.01.2023).

Крім того, 04.01.2023 через систему «Електронний суд» (документ сформований в системі «Електронний суд» 04.01.2023) від представника відповідача надійшла заява про відвід судді Сухович Ю.О. (вх.№271/23 від 04.01.2023).

Оскільки заява про відвід судді надійшла до суду в день судового засідання 04.01.2023 тому враховуючи положення викладені в абзаці 2 частини 3 статті 39 Господарського процесуального кодексу України, вона не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Ухвалою суду від 04.01.2023 (суддя Сухович Ю.О.) постановлено відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Імекс Макс» про відвід судді Сухович Ю.О. у справі №914/2509/22 (вх.№271/23 від 04.01.2023).

Судове засідання для розгляду заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу призначене на 04.01.2023 на 11:00 год. не відбулося через оголошення повітряної тривоги у Львівській області, яка тривала з 10:37 год до 12:36 год.

Після оголошення відбою повітряної тривоги у Львівській області, суд визначив дату та час судового засідання для розгляду заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, яке не відбулося 04.01.2023.

Ухвалою від 04.01.2023 суд постановив відкласти розгляд заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу на 09.01.2023 року о 10:00 год.

Ухвалою від 09.01.2023 суд постановив відкласти розгляд заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу на 23.01.2023 року о 10:00 год.

10.01.2023 від представника відповідача через систему «Електронний суд» надійшла повторна заява про дистанційне ознайомлення з матеріалами справи та надання електронної копії матеріалів на електронну адресу (документ сформований в системі «Електронний суд» 10.01.2023, вх.№493/23).

11.01.2023 від представника відповідача через систему «Електронний суд» надійшла заява про дистанційне ознайомлення з протоколом судового засідання, що відбулось 09.01.2023 (документ сформований в системі «Електронний суд» 10.01.2023, вх.№604/23).

12.01.2023 від представника відповідача через систему «Електронний суд» втретє надійшла заява про відвід (документ сформований в системі «Електронний суд» 12.01.2023, вх.№812/23).

Ухвалою суду від 13.01.2023 (суддя Сухович Ю.О.) постановлено визнати необґрунтованою заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Імекс Макс» про відвід судді Сухович Ю.О. у справі № 914/2509/22 та передати заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Імекс Макс» про відвід судді Сухович Ю.О. у справі №914/2509/22 для вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, що розглядає дану справу, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 32 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою суду від 16.01.2023 (суддя Юркевич М.В.) постановлено відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Імекс Макс» про відвід судді Сухович Ю.О. у справі №914/2509/22.

19.01.2023 до суду від позивача надійшли пояснення щодо укладених між адвокатом Андрейківим О.В. та ТОВ «Вімекс-М» договорів про надання правничої допомоги щодо супроводження справи №914/2509/22, укладених 11.08.2022 та 22.08.2022 (надійшло електронною поштою). До пояснення долучено незасвідчену копію договору про надання правничої допомоги № 2208/2022 від 22.08.2022.

20.01.2023 до суду надійшли пояснення позивача щодо заперечень на заяву ТОВ «Вімекс-М» про відшкодування судових витрат у справі (надійшло електронною поштою).

Сторони явки представників в судове засідання 23.01.2023 не забезпечили, ухвалою суду від 09.01.2023 явка не визнавалась обов`язковою.

Відводів судді та секретарю судового засідання станом на 23.01.2023 сторонами не заявлено.

Розглянувши подане представником відповідача заперечення (вх.№26684/22 від 26.12.2022) на клопотання (заяву) позивача про відшкодування судових витрат, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку відсутності підстав для його задоволення, з огляду на таке.

Відповідач у запереченні на клопотання (заяву) ТзОВ «Вімекс-М» про відшкодування судових витрат (вх.№26684/22 від 26.12.2022) просив суд залишити без розгляду заяву ТзОВ «Вімекс-М», з огляду на те, що:

- заява позивача про відшкодування судових витрат на адресу відповідача не направлялася;

- у матеріалах справи відсутня заява позивача про орієнтовний розмір судових витрат у справі;

- заява про розподіл судових витрат подана позивачем 23.12.2022 року, а судове рішення у справі прийнято 14.12.20.12022 року.

На думку відповідача, оскільки заява позивача про відшкодування судових витрат подана позивачем без попереднього подання до закінчення судових дебатів заяви про орієнтовний розмір судових витрат та з порушенням 5 денного граничного терміну на подання такої заяви з моменту ухвалення судового рішення, а також не надіслана до відповідача, то така заява підлягає залишенню судом без розгляду на підставі частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Судом встановлено, що заява б/н від 19.12.2022 (вх.№4284/22) Товариства з обмеженою відповідальністю «Вімекс-М» подана до поштового відділення зв`язку для її надсилання відповідачу 19.12.2022, вказана обставина вбачається із долученого до матеріалів справи списку згрупованих відправлень від 19.12.2022 та з фіскального чеку АТ «Укрпошта» від 19.12.2022 (штрихкодовий ідентифікатор №453). Як вбачається з інформації, що знаходиться на веб-сайті акціонерного товариства «Укрпошта» поштове відправлення за номером 453 прийнято 19.12.2022 та з 23.12.2022 відправлення знаходиться у точці видачі/доставки відповідача ТзОВ «Імекс Макс».

Враховуючи вищевикладене, Товариство з обмеженою відповідальністю «Вімекс-М» виконало свій обов`язок щодо надіслання відповідачу копії заяви про відшкодування судових витрат з додатками, яка в подальшому була зареєстрована канцелярією суду за вх.№4284/22 від 23.12.2022. Неотримання відповідачем кореспонденції, яка направлялася позивачем на його юридичну адресу, зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

Судом встановлено, що у позовній заяві позивач зазначав про те, що ТзОВ «Вімекс-М» очікує понесення витрат на правову допомогу у зв`язку із залученням адвоката, розмір яких буде заявлений в процесі розгляду справи.

Суд звертає увагу на те, що в судовому засіданні 14.12.2022 під час розгляду справи по суті, представником позивача заявлено про подання ним заяви про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу протягом 5 днів після ухвалення рішення суду.

Судом встановлено, що заява б/н від 19.12.2022 (вх.№4284/22) Товариства з обмеженою відповідальністю «Вімекс-М» подана до поштового відділення зв`язку для її надсилання до Господарського суду Львівської області 19.12.2022, вказана обставина вбачається із проставленого відбитку календарного штемпеля поштовим відділенням зв`язку на описі вкладення у цінний лист та із проставленої дати оформлення на поштовій накладній на конверті в якому позовна заява надійшла до Господарського суду Львівської області. Враховуючи вищевикладене, Товариством з обмеженою відповідальністю «Вімекс-М» не пропущено строк на подання заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Відтак, клопотання відповідача (викладене у запереченні вх.№26684/22 від 26.12.2022) про залишення без розгляду заяви позивача (ТзОВ «Вімекс-М») задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

У судовому засіданні 23.01.2023 прийнято додаткове рішення у справі. Вступну та резолютивну частини рішення долучено до матеріалів справи.

Обставини встановлені судом.

11.08.2022 року між адвокатом Андрейків Олегом Володимировичем (надалі адвокат) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вімекс-М» (надалі клієнт) укладено договір про надання правничої допомоги б/н.

Відповідно до п. 2.1. договору адвокат приймає від клієнта доручення щодо надання правової допомоги, а клієнт зобов`язується сплатити адвокату гонорар у порядку, визначеному цим договором. У випадку, якщо адвокат не може надати правову допомогу особисто, адвокат має право покласти виконання цього договору на іншу особу; при цьому адвокат залишається відповідальною особою в повному обсязі перед клієнтом за порушення умов договору.

У пункті п. 3.1. договору сторони передбачили види правової допомоги, що надає адвокат.

Пунктом 3.1. договору сторони погодили, що за надання юридичних послуг, а саме: консультування клієнта з питання стягнення заборгованості з Товариства з обмеженою відповідальністю «Імекс Макс», підготовка претензії, процесуальних документів в суд та супроводження справи в суді клієнт зобов`язується сплатити адвокату фіксований гонорар у розмірі 10% від суми заборгованості, що становить 8 300,00 грн на підставі акта прийому-передачі наданих послуг, який підписується сторонами (або їх представниками) та/або виставлених рахунків. У випадку вчинення додаткових процесуальних дій або участь адвоката в судових засіданнях, клієнт зобов`язаний сплатити адвокату гонорар додатково на підставі акта прийому-передачі наданих послуг, який підписується сторонами (або їх представниками) та/або виставлених рахунків. Розрахунки проводяться шляхом перерахування грошових коштів клієнтом на рахунок адвоката або будь яким іншим шляхом, що не суперечить чинному законодавству.

14.12.2022 між адвокатом Андрейківим Олегом Володимировичем (надалі - виконавець) та ТзОВ «Вімекс-М» (надалі замовник) підписано акт прийняття-передачі наданих послуг, згідно п.1 якого виконавець з 11.08.2022 року по 14.12.2022 року надав замовнику юридичні послуги відповідно до договору про надання юридичних послуг від 11.08.2022 року, а замовник прийняв надані послуги.

Підписуючи цей акт сторони зазначили, що вартість послуг за період, вказаний у п.1 цього акта, становить 8 300,00 грн (вісім тисяч триста гривень). Всього до сплати - 8 300,00 грн (вісім тисяч триста гривень). Жодних претензій по якості, повноті, строках та обсягу в цілому послуг замовник до виконавця немає.

Відповідач у запереченні на клопотання (заяву) ТзОВ «Вімекс-М» про відшкодування судових витрат (вх.№270/23 від 04.01.2023) просить суд повністю відмовити у задоволенні заяви ТзОВ «Вімекс-М» про відшкодування судових витрат у справі №914/2509/22 на суму 8 300,00 грн (вх.№4284/22 від 23.12.2022), з огляду на те, що подана заява, на думку відповідача, не містить доказів, які підтверджують здійснення ТзОВ «Вімекс-М» витрат саме на правову допомогу у справі №914/2509/22.

Також відповідач зазначає, що на його думку акт наданих послуг від 14.12.2022 не містить жодних відомостей, що адвокатом Андрейків О.В. було надано позивачу правову допомогу саме у цій справі №914/2509/22, а не надано юридичні послуги з питань іншої підприємницької діяльності позивача, що передбачено пп. 2.3.1. 2.3.11. договору про надання правової допомоги від 11.08.2022, та які, на думку відповідача, відносяться до внутрішньої діяльності позивача та не пов`язані з розглядом цієї справи.

У запереченні відповідач також зазначає про те, що позивачем не подано до суду детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Андрейків О.В., та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги що, на думку відповідача, унеможливлює визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу для розподілу судових витрат.

Крім того, у запереченні відповідач просить суд звернути увагу на те, що в матеріалах справи №914/2509/22 наявний ордер адвоката Андрейків О.В. серія АТ №1029594 від 30.09.2022 року на представлення інтересів ТзОВ «Вімекс-М» у цій справі, згідно якого адвокатом Андрейків О.В. надається ТзОВ «Вімекс-М» правова допомога у справі №914/2509/22 за договором про надання правової допомоги від 22.08.2022 року №2208/2022. Між тим, договір про надання правової допомоги від 22.08.2022 року №2208/2022, за яким адвокатом Андрейків О.В. здійснювалася правова допомога ТзОВ «Вімекс-М» у справі №914/2509/22, позивачем до матеріалів справи подано не було та його умови невідомі.

Представник позивача у поясненні (вх.№1392/23 від 19.01.2023) зазначив, що договір про надання правничої допомоги від 11.08.2022, укладений між ТОВ «Вімекс-М» та адвокатом Андрейківим О.В. на супроводження справи про стягнення заборгованості з ТОВ «Імекс Макс», був втрачений позивачем, тому 22.08.2022 між ТОВ «Вімекс-М» та адвокатом Андрейківим О.В. укладено такий же договір про надання правничої допомоги №2208/2022.

Представник позивача у поясненні (вх.№1461/23 від 20.01.2023) зазначив, що вважає заперечення відповідача безпідставними та необгрунтованими з огляду на наступне.

Щодо строку подання заяви про відшкодування судових витрат, представник позивача покликаючись на частину 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України вказав, що відповідач не звернув увагу, що у позовній заяві вказано про те, що позивач понесе витрати на правову допомогу у зв`язку із залученням адвоката, розмір яких буде зазначено в процесі розгляду справи.

Щодо розміру витрат на правову допомогу представник позивача вказав на те, що розмір оплати між позивачем та адвокатом встановлений в договорах у фіксованому розмірі, отже не потребує детального опису робіт.

При ухваленні додаткового рішення суд керувався наступним.

За приписами пункту 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, є однією із засад (принципів) господарського судочинства.

Відповідно до статті 131 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частина 3 стаття 2 Господарського процесуального кодексу України ).

Метою запровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді та захиститися у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до врегулювання спору в досудовому порядку.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Практична реалізація принципу відшкодування судових витрат в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (надання послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України ).

Згідно частинами 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

З матеріалів справи вбачається, що у позовній заяві позивач зазначив про те, очікує понесення витрат на правову допомогу у зв`язку із залученням адвоката, розмір яких буде заявлений в процесі розгляду справи.

В судовому засіданні 14.12.2022 під час розгляду справи по суті, представник позивача заявив про подання заяви про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу протягом 5 днів після ухвалення рішення суду.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу представник позивача надав наступні документи: ордер на надання правничої (правової) допомоги серія АТ №1029594 від 30.09.2022; договір про надання правничої допомоги від 11.08.2022 б/н; акт про прийняття-передачі наданих послуг від 14.12.2022.

Розглянувши подані позивачем документи на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті першій вказаного Закону, згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За приписами частини 3 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Витрати на професійну правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені; відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Вказане узгоджується з висновком викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16.

Слід зазначити, що згідно вимог процесуального законодавства України сам по собі договір про надання правової допомоги не є достатнім та належним доказом повноважень адвоката в господарському процесі (ухвала Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.07.2018 у справі № 910/17956/17).

На підставі договору адвокатом (адвокатським об`єднанням) видається ордер, що є належним та достатнім підтвердженням правомочності адвоката (адвокатського об`єднання) на вчинення дій в інтересах клієнта.

У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.07.2019 у справі № 910/7398/18 зазначено, що ордер, який видано відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», є самостійним документом, що підтверджує повноваження адвоката.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Єдині для всіх адвокатів України, адвокатських об`єднань/адвокатських бюро правила виготовлення, оформлення, зберігання, обліку ордерів встановлені в Положенні про ордер на надання правничої (правової) допомоги, затвердженому рішенням Ради адвокатів України від 12.04.2019 № 41 із змінами та доповненнями (далі по тексту - Положення).

Згідно пункту 2 Положення, ордер на надання правової допомоги - письмовий документ, що посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги у випадках і порядку, встановлених Законом України від 05.07.2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та іншими законами України.

В Україні встановлюється єдина, обов`язкова для всіх адвокатів, типова форма ордера, яку затверджує Рада адвокатів України (пункт 3 Положення).

Згідно пункту 4 Положення ордер видається адвокатом, адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням та повинен містити обов`язкові реквізити, передбачені цим Положенням.

Ордер, встановленої цим Положенням форми, є належним та достатнім підтвердженням правомочності адвоката на вчинення дій в інтересах клієнта.

Пункт 12 Положення визначає реквізити ордеру. Так, одним із реквізитів ордеру є посилання на договір про надання правової допомоги/доручення органу (установи), уповноважених законом на надання безоплатної правової допомоги, номер (у випадку наявності) та дату цього документа (підпункт 12.3. Положення).

Як вбачається з долученого позивачем до позовної заяви ордеру на надання правничої (правової) допомоги серія АТ №1029594 від 30.09.2022, такий було видано адвокату Андрейківу Олегу Володимировичу на підставі договору про надання правової допомоги №2208/2022 від 22.08.2022, а не на підставі договору б/н від 11.08.2022, який долучений до заяви позивача про відшкодування судових витрат від 19.12.2022 (вх.№ 4284/2223 від 23.12.2022) та знаходиться в матеріалах справи.

Представник позивача у поясненні (вх.№1392/23 від 19.01.2023) зазначив, що договір про надання правничої допомоги від 11.08.2022, укладений між ТОВ «Вімекс-М» та адвокатом Андрейківим О.В. на супроводження справи про стягнення заборгованості з ТОВ «Імекс Макс», був втрачений позивачем, тому 22.08.2022 між між ТОВ «Вімекс-М» та адвокатом Андрейківим О.В. укладено такий же договір про надання правничої допомоги №2208/2022.

Водночас, суд критично ставиться до вказаного пояснення поданого адвокатом, оскільки про вказані обставини він не зазначав у заяві про відшкодування судових витрат, а повідомив лише після того, як суд звернув на це увагу. Представник позивача не пояснив причин неможливості оформлення ордера на представництво інтересів відповідно до діючого між сторонами договору, який є наявний в обох сторін та був укладений ще до подання позову до суду.

Слід зазначити, що в акті про прийняття-передачу послуг від 14.12.2022 року вказано, що юридичні послуги надані відповідно до договору про надання юридичних послуг від 11.08.2022 б/н, який, як зазначає представник позивача, втрачений.

Долучений представником позивача до пояснення (вх.№1392/23 від 19.01.2023) договір про надання правничої допомоги від 22.08.2022 № 2208/2022 не береться судом до уваги, оскільки його сканкопія не засвідчена, оригінал вказаного договору або належним чином засвідчена копія в матеріалах справи не міститься. Крім того, вказаний договір не був долучений до заяви про відшкодування судових витрат, як доказ на підтвердження понесення таких.

Стверджуючи про втрату договору від 11.08.2022 б/н представник позивача надав акт виконаних робіт складений на підставі втраченого договору, водночас у ордері є покликання на договір від 22.08.2022 № 2208/2022, який представник позивача не долучив до заяви про відшкодування судових витрат.

Господарським процесуальним кодексом України встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відтак, суд бере до уваги тільки ті докази, які були подані представником позивача разом із заявою про відшкодування судових витрат.

Надані представником позивача докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, та вищенаведені невідповідності не дають суду можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо надання адвокатських послуг та доведеності вказаних витрат.

Положеннями частини першої статті 124 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи. Частиною другою статті 124 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Позивач у позовній заяві не вказав попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу, а зазначивши лише, що очікує понесення витрат на правову допомогу у зв`язку із залученням адвоката, розмір яких буде заявлений в процесі розгляду справи.

Попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу вказується для того, щоб інша сторона могла

Судові витрати на професійну правничу допомогу не відшкодовуються, якщо під час розгляду справи в суді першої інстанції сторона разом з першою заявою по суті спору не подала попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат. Вказане узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.11.2019 у справі № 904/4494/18.

Як зазначає представник позивача, сторони погодили фіксований розмір гонорару адвоката, який був вказаний у договорі, відтак сума була відома ще до подання позову до суду.

Подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно, забезпечує дотримання принципу змагальності. Вказане узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 14.12.2021 у справі № 922/676/21.

Хоча подача попереднього розрахунку суми судових витрат на більш пізніх стадіях не є безумовною підставою для відмови у відшкодуванні таких витрат, та залишається на розсуд суду, водночас суд враховує обставини конкретної справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п.95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, п.п.34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, п.80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, п.88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

З огляду на вищенаведене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про відшкодування судових витрат та покладення на відповідача 8 300,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищенаведене, суд, детально проаналізувавши всі докази, дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні заяви про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу.

Частиною першою статті 244 Господарського процесуального кодексу України встановлено вичерпний перелік випадків, коли суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення: 1) якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) якщо суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Керуючись статтями 2, 11, 13, 15, 16, 74, 123, 126, 129, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

У задоволенні заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Вімекс-М» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити повністю.

Відповідно до статті 244 Господарського процесуального кодексу України додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Додаткове рішення набирає законної відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки визначені в статтях 256-257 Господарського процесуального кодексу України.

Інформація щодо руху справи розміщена в мережі Інтернет на інформаційному сайті за посиланням http://www.reyestr.court.gov.ua та на офіційному веб-порталі судової влади України за посиланням: http://court.gov.ua.

Повне додаткове рішення

складено та підписано 26.01.2023

Суддя Сухович Ю.О.