РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.01.2023Справа № 910/12527/22
Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали господарської справи

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група"

до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго"

про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування в розмірі 139 157,18 грн.

Без повідомлення (виклику) сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» звернулась до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування в розмірі 139 157,18 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані виплатою позивачем потерпілій особі страхового відшкодування згідно Договору добровільного страхування заставного майна № 12-2501-20-00083 від 15.12.2020, внаслідок чого до позивача перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.11.2022 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/12527/22. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

02.12.2022 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому відповідач, заперечуючи проти позову зазначає, що позивачем не пред`явлено жодних документів та належних доказів, що підтверджують правомірність вимог позивача і факт протиправної поведінки відповідача та наявність причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та збитками позивача або інших осіб, оскільки немає належних доказів того, що залиття та пошкодження майна сталося з вини КП «Київтеплоенерго». Відповідач зазначає, що висновки позивача про наявність винуватості відповідача є передчасними та помилковими, оскільки Акт про залиття від 31.01.2022 є неналежним доказом наявності правопорушення з боку підприємства. Відповідач також зазначає, що означений Акт складено без виклику, повідомлення та участі представників відповідача, що позбавило відповідача, як зацікавлену особу, права надавати свої заперечення, пояснення щодо подій вказаних в позові. Також відповідач зазначає, що Звіт МН-1525а про незалежну оцінку дійсної вартості застрахованого майна - група приміщень № 30 в літ. А-4, загальною площею 189,4 кв.м., що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Юрківська, 37/3 від 06.06.2022, не є належним та допустимим доказом, оскільки у ньому не зазначено, що представник суб`єкта оціночної діяльності ФОП Ільченко Д.В. обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок і що він підготовлений для подання до суду. Відповідач також зазначає, що відповідно до п. 40 Правил користування тепловою енергією, п. 3.3.6 Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, п. 31 Положення про порядок підготовки систем тепло споживання споживачів до опалювального сезону у м. Києві, п. 6 розділу IX Правил підготовки теплових господарств до опалювального сезону, заборонено зберігати матеріальні цінності в підвальних приміщеннях. Як зазначає відповідач, відповідно до п. 2.8.2, п. 4.1.10 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, п. 22 Додатку до Положення про порядок підготовки систем теплоспоживання споживачів до опалювального сезону у м. Києві, для запобігання потрапляння води до підвальних приміщень будівель нормативними документами передбачено виконання герметизації інженерних вводів, за яким відповідно до розділу 4 Правил повинна слідкувати житлово-експлуатаційна організація, яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

05.12.2022 представником відповідача подано доповнення до відзиву, у яких відповідач зазначає, що відповідно до витягу з Оперативного Журналу ОДУ КП «Київтеплоенерго» за період з 22.12.2021 по 24.12.2021, за адресою: вул. Юрківська, 37/3, пошкоджень теплових мереж, які знаходяться на балансі відповідача - не вбачається.

11.01.2023 представником позивача подано відповідь на відзив, у якій позивач зазначає, що доводи відповідача про те, що акт від 13.01.2022 про залиття нежитлового приміщення, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Юрківська, 37/3 є неналежним доказом наявності вини відповідача у залитті належної позивачу квартири, не заслуговують на увагу, оскільки цей акт повністю відповідає формі, встановленій наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій». Також позивач зазначає, що заперечуючи проти суми страхового відшкодування, виявлених пошкоджень, відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів на спростування визначеної вартості ремонтних робіт необхідних для відновлення пошкодженого майна, клопотань про призначення експертизи з приводу того, що встановлена вартість матеріального збитку суперечить дійсності, відповідач та його представник не заявляли.

17.02.2023 представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 184573936 від 11.10.2019, ТОВ «Прадо Клінінг» є власником нежитлової нерухомості - групу приміщень № 30 в літ. А-5, загальна площа 189,4 кв.м., за адресою: м. Київ, вул. Юрківська, буд. 37/3.

15.12.2020 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» (далі - страховик, позивач) та ТОВ «Прадо Клінінг» (далі - страхувальник), укладено Договір добровільного страхування заставного майна № 12-2501-20-00083, за яким страховик застрахував майно страхувальника - групу приміщень № 30 в літ. А-5, загальна площа 189,4 кв.м., за адресою: м. Київ, вул. Юрківська, буд. 37/3.

Строк дії Договору встановлено з 25.12.2020 по 24.12.2021 (п. 2.11 Договору).

13.01.2022 комісією Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» у складі: головного інженера опорного пункту № 1 Папки В.М., провідного інженера відділу експлуатації та утримання житлового фонду Клименко Т.М., провідного інженера відділу експлуатації та утримання житлового фонду Полонікової Н,П. складено Акт про залиття нежитлового приміщення, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Юрківська, 37/3, відповідно до звернення від 30.12.2021 № 10663/4626.

Відповідно до означеного Акту, залиття нежитлового приміщення у підвальному приміщенні сталося внаслідок пориву зовнішніх теплових мереж, та оскільки балансоутримувачем зовнішньої тепломережі, яка забезпечує будинок за вищезазначеною адресою центральним опаленням являється постачальна організація КП «Київтеплоенерго», вини КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району міста Києва» щодо нанесення матеріальних збитків внаслідок залиття у нежитловому приміщенні ТОВ «Прадо Клінінг» не вбачається.

24 грудня 2021 аварійним комісаром складено Акт огляду пошкодженого майна, внаслідок події - дія води, дата настання події - 23.12.2021, характеристика події - внаслідок прориву теплотраси поруч із будинком було залито офісне приміщення.

28 грудня 2021 року ТОВ «Прадо Клінінг» звернулось до страховика із Заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

Відповідно до Звіту № МН-1525а про незалежну оцінку дійсної ринкової вартості застрахованого майна - група приміщень № 30 в літ. А-4, загальною площею 189,4 кв.м., що розташоване за адресою м. Київ, вул. Юрківська, буд. 37/3, складеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП Ільченко Д.В 06.06.2022, на замовлення ПрАТ «СК «Українська страхова група», оцінювач дійшов висновку про те, що дійсна ринкова вартість об`єкта оцінки, на дату оцінки, 23.12.2021, становить 4 861 379,00 грн.

У відповідності до Висновку № МН-1525/1 про розмір матеріального збитку, складеного ФОП Ільченко Д.В. 04.06.2022, оцінювач дійшов висновку, що розмір матеріального збитку завданий об`єкту оцінки та вартість відновлювальних робіт не застрахованого майна, що розташовані за адресою: м. Київ, вул. Юрківська, буд. 37/3, станом на 24.12.2021 становить 355 164,35 грн. без ПДВ, та 426 197,22 грн. з ПДВ.

Позивач з урахуванням умов Договору, склав страховий акт № МН-1525 від 22.06.2022, згідно з якими пошкодження нежитлового приміщення визнано страховим випадком та призначено до виплати страхове відшкодування в розмірі 139 157,18 грн.

На підставі складеного страхового акту № МН-1525 від 22.06.2022 Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група», виконуючи свої зобов`язання за договором, сплатило суму страхового відшкодування в розмірі 139 157,18 грн. на рахунок страхувальника (платіжне доручення № 31262 від 22.06.2022 на суму 139 157,18 грн.).

Як зазначає позивач, відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону України «Про трубопровідний транспорт», шкода заподіяна здоров`ю, а також майну громадян внаслідок аварій на об`єктах трубопровідного транспорту підлягає відшкодуванню за рахунок підприємств, установ, та організацій трубопровідного транспорту, тобто Комунальним підприємство виконавчого органу Київської міської державної адміністрації «Київтеплоенерго», а отже саме в обов`язки відповідно входить здійснення контролю за технічним станом інженерного обладнання зовнішньої тепломережі, яка забезпечує центральним опаленням будинок № 37/3 по вул. Юрківській у м. Києві, вжиття заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, в зв`язку з чим, саме в результаті неналежного виконання відповідачем своїх обов`язків по здійсненню контролю за технічним станом інженерного обладнання зовнішньої тепломережі, власнику нежитлового приміщення було завдано матеріальної шкоди, яка у відповідності до вимог ст. 993 ЦК України, підлягає стягненню на користь позивача.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Пункт 3 ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлює, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Частина ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України визначає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України).

З огляду на зазначені норми законодавства, для застосування такої міри цивільно-правової відповідальності, як відшкодування збитків, необхідною є наявність чотирьох умов: протиправної поведінки боржника, яка проявляється у невиконанні або неналежному виконанні ним зобов`язання; наявності збитків; причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою та завданими збитками, що означає, що збитки мають бути наслідком саме даного порушення зобов`язання боржником, а не якихось інших обставин, зокрема, дій самого кредитора або третіх осіб; вини боржника.

Відсутність будь-якої з зазначених умов виключає настання цивільно-правової відповідальності виконавця у вигляді покладення на нього обов`язку з відшкодування збитків.

В даному випадку, позивач має довести, серед іншого, протиправність поведінки відповідача та те, що саме протиправні дії чи бездіяльність відповідача є причиною завдання збитків, які виникли у власника нежитлового приміщення, як безумовний наслідок такої протиправної поведінки.

13.01.2022 комісією Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» у складі: головного інженера опорного пункту № 1 Папки В.М., провідного інженера відділу експлуатації та утримання житлового фонду Клименко Т.М., провідного інженера відділу експлуатації та утримання житлового фонду Полонікової Н,П. складено Акт про залиття нежитлового приміщення, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Юрківська, 37/3, відповідно до звернення від 30.12.2021 № 10663/4626.

Відповідно до означеного Акту, залиття нежитлового приміщення у підвальному приміщенні сталося внаслідок пориву зовнішніх теплових мереж, та оскільки балансоутримувачем зовнішньої тепломережі, яка забезпечує будинок за вищезазначеною адресою центральним опаленням являється постачальна організація КП «Київтеплоенерго», вини КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району міста Києва» щодо нанесення матеріальних збитків внаслідок залиття у нежитловому приміщенні ТОВ «Прадо Клінінг» не вбачається.

Відповідач в свою чергу, заперечуючи проти позову зазначає, що висновки позивача про наявність винуватості відповідача є передчасними та помилковими, оскільки Акт про залиття від 31.01.2022 є неналежним доказом наявності правопорушення з боку підприємства. Відповідач також зазначає, що означений Акт складено без виклику, повідомлення та участі представників відповідача, що позбавило відповідача, як зацікавлену особу, права надавати свої заперечення, пояснення щодо подій вказаних в позові.

Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року N 76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 р. за N 927/11207 затверджено Правила утримання жилих будинків та прибудинкових територій (далі - Правила)

Пунктом 2.3.6 вказаних Правил визначено, що заявки на несправність інженерного обладнання або конструкцій повинні розглядатися в день їх надходження. У тих випадках, коли для усунення несправностей необхідний тривалий час, потрібно письмово повідомити заявника про прийняті рішення із зазначенням строку виконання робіт. При цьому термін виконання робіт повторно не продовжується. Неусунення несправностей в установлений термін є невиконанням робіт. Заявки, пов`язані з забезпеченням безпеки проживання, усуваються в терміновому порядку.

У разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт, примірна форма якого викладена Додатком 4 до даних Правил.

Як встановлено судом, за винятком відсутності представника виконавця послуг, відсутності дати залиття та відсутності підпису ТОВ «Прадо Клінінг», як власника приміщення, Акт про залиття від 13.01.2022 відповідає Додатку № 4 до Правил.

Разом з тим, Акт про залиття нежитлового приміщення від 13.01.2022, може підтверджувати факт залиття приміщення, проте не є належним доказом в підтвердження наявності вини відповідача у залитті означеного приміщення.

Зокрема, означений Акт про залиття нежитлового приміщення не містить жодної конкретизації події, внаслідок якої сталося залиття, як конкретних обставин щодо порушення саме відповідачем своїх зобов`язань, як і наявності дій відповідача або ж бездіяльності, внаслідок яких відбулось залиття приміщення за адресою: м. Київ, вул. Юрківська, 37/3.

Більше того, відповідно до п. 2.8.2, п. 4.1.10 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, п. 22 Додатку до Положення про порядок підготовки систем тепло споживання споживачів до опалювального сезону у м. Києві, для запобігання потрапляння води до підвальних приміщень будівель нормативними документами передбачено виконання герметизації інженерних вводів, за яким відповідно до розділу 4 Правил повинна слідкувати житлово-експлуатаційна організація, яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, тобто - Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва», працівниками якої і складено означений Акт, без виклику представника виконавця послуг, та як заінтересованою особою зазначено про відсутність її вини у завданні збитків.

Як вже зазначалось судом, позивач має довести, серед іншого, протиправність поведінки відповідача та те, що саме протиправні дії чи бездіяльність відповідача є причиною завдання збитків, які виникли у власника нежитлового приміщення, як безумовний наслідок такої протиправної поведінки.

Суд звертає увагу, що позивач звертаючись до суду з позовом самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.

Оцінка предмету заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права позивача про яке ним зазначається в позовній заяві здійснюється судом на розгляд якого передано спір крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги (аналогічні висновки алгоритму розгляду спорів викладено у постановах Верховного Суду від 19.09.2019 у справі № 924/831/17 та від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18).

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

У пунктах 1 - 3 частини першої статті 237 ГПК України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених статтею 86 ГПК України щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.

Суд зауважує, що чітке обґрунтування та аналіз є базовими вимогами до судових рішень та важливим аспектом права на справедливий суд.

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є компетенцією виключно національних судів першої та апеляційної інстанцій. Проте зважаючи на прецедентну практику ЄСПЛ, суд зобов`язаний мотивувати свої дії та рішення, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Однак, жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про протиправність поведінки відповідача та те, що саме протиправні дії чи бездіяльність відповідача є причиною завдання збитків, які виникли у власника нежитлового приміщення, як безумовний наслідок такої протиправної поведінки, матеріали справи не містять, а позивачем не надано, як і не заявлено клопотань про призначення судової експертизи, з метою визначення причин залиття нежитлового приміщення за адресою: м. Київ, вул. Юрківська, 37/3.

Також, статтею 623 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Положення ч. 2 ст. 623 Цивільного кодексу України кореспондує положенням ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до Звіту № МН-1525а про незалежну оцінку дійсної ринкової вартості застрахованого майна - група приміщень № 30 в літ. А-4, загальною площею 189,4 кв.м., що розташоване за адресою м. Київ, вул. Юрківська, буд. 37/3, складеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП Ільченко Д.В 06.06.2022, на замовлення ПрАТ «СК «Українська страхова група», оцінювач дійшов висновку про те, що дійсна ринкова вартість об`єкта оцінки, на дату оцінки, 23.12.2021, становить 4 861 379,00 грн.

В підтвердження розміру матеріального збитку, завданого власнику нежитлового приміщення, позивачем надано Висновок № МН-1525/1 про розмір матеріального збитку, складений ФОП Ільченко Д.В. 04.06.2022, відповідно до якого, оцінювач дійшов висновку, що розмір матеріального збитку завданий об`єкту оцінки та вартість відновлювальних робіт не застрахованого майна, що розташовані за адресою: м. Київ, вул. Юрківська, буд. 37/3, станом на 24.12.2021 становить 355 164,35 грн. без ПДВ, та 426 197,22 грн. з ПДВ.

Відповідач в свою чергу, заперечуючи проти позову зазначає, що Звіт МН-1525а про незалежну оцінку дійсної вартості застрахованого майна - група приміщень № 30 в літ. А-4, загальною площею 189,4 кв.м., що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Юрківська, 37/3 від 06.06.2022, не є належним та допустимим доказом, оскільки у ньому не зазначено, що представник суб`єкта оціночної діяльності ФОП Ільченко Д.В. обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок і що він підготовлений для подання до суду.

Частина 1 ст. 98 ГПК України визначає, що висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз.

В свою чергу, за приписами ст. 10 Закону України "Про судову експертизу" судовими експертами можуть бути особи, які мають необхідні знання для надання висновку з досліджуваних питань. Судовими експертами державних спеціалізованих установ можуть бути фахівці, які мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності. До проведення судових експертиз, крім тих, що проводяться виключно державними спеціалізованими установами, можуть залучатися також судові експерти, які не є працівниками цих установ, за умови, що вони мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку в державних спеціалізованих установах Міністерства юстиції України, атестовані та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності у порядку, передбаченому цим Законом. Судовому експерту забороняється використовувати свої повноваження з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття обіцянки та пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб. До фахівця у відповідній галузі знань, який проводить судову експертизу, застосовуються положення цього Закону щодо гарантій, прав, обов`язків, відповідальності судового експерта, крім відповідальності за відмову від проведення експертизи та положень розділу III цього Закону.

З наявних у матеріалах справи копій Висновку № МН-1525/1 про розмір матеріального збитку, складений ФОП Ільченко Д.В. 04.06.2022 та Звіту № МН-1525а про незалежну оцінку дійсної ринкової вартості застрахованого майна - група приміщень № 30 в літ. А-4, загальною площею 189,4 кв.м., що розташоване за адресою м. Київ, вул. Юрківська, буд. 37/3, складеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП Ільченко Д.В 06.06.2022 вбачається, що єдине їх призначення - для замовника, що зазначено безпосередньо як у звіті, так і висновку. Також, жодних доказів того, що Ільченко Д.В є судовим експертом, та він попереджений про кримінальну відповідальність, матеріали справи не містять.

За вищевказаних обставин, наданий позивачем як висновок, так і звіт, не можуть бути прийняті судом у якості доказів.

При цьому, відповідно до Висновку № МН-1525/1 про розмір матеріального збитку, складений ФОП Ільченко Д.В. 04.06.2022, було визначено розмір матеріального збитку завданий як об`єкту оцінки, так і вартість відновлювальних робіт незастрахованого майна.

Позивачем в свою чергу, як особою, на яку покладено обов`язок довести розмір збитку, клопотань про призначення судової експертизи, як і висновку судового експерта, до матеріалів справи не надано.

За приписами частин 1, 3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною 1 статті 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами, за визначенням частини 1 статті 73 ГПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: - втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); - доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно ч. 1 ст. 219 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 та ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включається, зокрема, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Отже, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова (господарсько-правова) відповідальність не настає. При цьому, у спорах, пов`язаних з відшкодуванням шкоди, на кредитора покладений обов`язок доведення факту неправомірності (протиправності) поведінки відповідача, прямого (безпосереднього) причинного зв`язку між неправомірними діями або бездіяльністю особи, яка заподіяла шкоду, і самою завданою шкодою та обґрунтування його розміру. Тобто, відшкодування шкоди включає в себе не тільки поняття "шкоди", але й покладення обов`язку на потерпілу сторону щодо доведення її розміру.

За загальним принципом цивільного права особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина перша статті 22, стаття 611, частина перша статті 623 Цивільного кодексу України). Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то:

протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи;

шкідливий результат такої поведінки (збитки);

причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками;

вина правопорушника.

Кредитор, вимагаючи відшкодування збитків, має довести три перші умови відповідальності, зокрема факт порушення боржником зобов`язання, розмір збитків, причинний зв`язок. Вина боржника у порушенні презюмується та не підлягає доведенню кредитором.

За висновками суду, всупереч наведеним вимогам процесуальних норм, позивачем не було доведено за допомогою належних, допустимих та достатніх доказів, що саме внаслідок дій або бездіяльності Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" відбулось затоплення нежитлового приміщення, та як наслідок, наявності відповідальності відповідача за завдання збитків власнику нежитлового приміщення, а також розміру таких збитків, що свідчить про відсутність складу цивільного правопорушення.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору на позивача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне рішення складено: 23.01.2023

Суддя О.А. Грєхова