ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2023м. ХарківСправа № 922/558/22

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Рильової В.В.

при секретарі судового засідання Сіліній М.Г.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Дніпроазот" (місцезнаходження: 51909, Дніпропетровська область, місто Кам`янське, вулиця С.Х.Горобця , будинок 1; )
до Комунального підприємства "Харківводоканал" (місцезнаходження: 61013, місто Харків, вулиця Шевченка, будинок 2; )
про стягнення 5 259 342,69 грн.
за участю представників:

позивача - адвокат Буря О.Є.

відповідача - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Дніпроазот" звернулося до Господарського суду Харківської області із позовом про стягнення з Комунального підприємства "Харківводоканал" 5 259 342,69 грн. заборгованості за Договором про закупівлю товару № 12/3-ПЦ/20 від 02.03.2020, з яких: 3 142 500,00 грн. - сума основного боргу за поставлений згідно Договору товар (хлор рідкий), 372 748,68 грн. - три проценти річних та 1 744 094,01 грн. - інфляційні втрати, нараховані за весь час прострочення оплати за поставлений по Договору товар (в редакції заяви АТ "Дніпроазот" про уточнення розміру позовних вимог від 28.09.2022 за вх. № 10789).

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 14 лютого 2022 року позовну заяву АТ "Дніпроазот" прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 922/558/22 та призначено її до розгляду в порядку (за правилами) загального позовного провадження. Однак, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та введенням воєнного стану з 24 лютого 2022 року підготовче засідання у справі № 922/558/22 не відбулося.

В подальшому, виходячи з поточної ситуації у місті Харкові та Харківській області станом на 16.08.2022, суд призначив нову дату розгляду справи № 922/558/22: на 19 вересня 2022 року, про що повідомив учасників справи відповідною ухвалою, в порядку статті 120 Господарського процесуального кодексу України.

Розгляд справи № 922/558/22 в підготовчому засіданні неодноразово відкладався задля забезпечення принципу змагальності та реалізації прав сторін в умовах дії в Україні воєнного стану. Учасники справи виклали письмово свої вимоги, заперечення, аргументи та пояснення щодо предмета спору у заявах по суті справи: позовній заяві, відзиві на позовну заяву (вх. № 11052 від 03.10.2022), відповіді на відзив (вх. № 11661 від 12.10.2022), запереченнях на відповідь на відзив (вх. № 13132 від 02.11.2022), письмових пояснення, запереченнях та інш.

Також КП "Харківводоканал" звернулося до суду із заявою про зменшення заявлених до стягнення 3% річних на 90% (вх. № 13133 від 02.11.2022).

За результатами підготовчого засідання 07.11.2022 судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження і призначено справу № 922/558/22 до розгляду по суті на 21 листопада 2022 року.

21 листопада 2022 року судом було задоволено заяву представника КП "Харківводоканал" (вх. № 14317) та відкладено розгляд справи № 922/558/22 в судовому засіданні на 05 грудня 2022 року, на підставі пункту 2 частини другої статті 202 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 05.12.2022 у справі № 922/558/22 оголошено перерву до 26 грудня 2022 року о 12:00 годині, на підставі статті 216 Господарського процесуального кодексу України. Зазначену ухвалу постановлено судом без виходу до нарадчої кімнати та занесено до протоколу судового засідання.

В судовому засіданні 26.12.2022 у справі № 922/558/22 також було оголошено перерву до 23 січня 2023 року о 12:20 годині, на підставі статті 216 Господарського процесуального кодексу України. Зазначену ухвалу постановлено судом без виходу до нарадчої кімнати та занесено до протоколу судового засідання.

Представник позивача, який брав участь в судовому засіданні 23.01.2023, позовні вимоги підтримував та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та додаткових поясненнях.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. У відзиві на позовну заяву КП "Харківводоканал" заперечує щодо стягнення інфляційних нарахувань та 3% річних, які були розраховані в період після 24.02.2022, посилаючись на обставини непереборної сили, які засвідчені листом Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0.7.1 та визнані до їх офіційного закінчення надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності по договору виконання, якого настало згідно з умовами договору, і виконання відповідно до якого стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Відповідач зазначає, що кошти, які надходять на рахунки підприємства за надані послуги з водопостачання і водовідведення, особливо з введенням воєнного стану, не забезпечують передбачені тарифом потреби підприємства, необхідні для виконання виробничих планових програм, аварійних робіт, виплати заробітної плати, сплати податків, придбання матеріалів та іншого необхідного для забезпечення надання послуг з водопостачання та водовідведення мешканцям міста Харкова та області, що виключило можливість вчасного проведення розрахунків з контрагентами. Отже, невиконання зобов`язань перед АТ "Дніпроазот" в строки передбачені договором, було зумовлено браком коштів, яке пов`язане з відсутністю отримання відшкодування різниці між встановленими тарифами та фактичними витратами, які перераховуються з державного бюджету місцевим бюджетом з подальшим перерозподілом між постачальниками житлово-комунальних послуг.

Судом також оголошено, що 20.11.2023 через кабінет Електронного суду КП "Харківводоканал" подало Доповнення до клопотання про зменшення 3% річних (вх. № 421), згідно якого відповідач, враховуючи скрутне становище підприємства (в умовах воєнного стану), який є об`єктом критичної інфраструктури та забезпечує безпеку здоров`я та населення, шляхом безперебійного надання послуг з водопостачання та водовідведення, витрачання коштів не передбачених тарифом для усунення аварійних ситуацій створених у зв`язку з ракетними ударами по Харкову та Харківській області, значене зростання заборгованості населення за послуги з водопостачання та водовідведення, наявність значної кредиторської та дебіторської заборгованості, та законодавче закріплення необхідності захисту критичної інфраструктури як складової частини забезпечення національної безпеки України, просить суд зменшити розмір нарахованих 3% річних до 99%.

З огляду на те, що на момент завершення підготовчого провадження зазначені документи були відсутні (не існували) або знаходились в структурному підрозділі доступ до якого був обмеженим, КП "Харківводоканал" також поновити строк для долучення наданих до клопотання документів до матеріалів справи.

Дослідивши в судовому засіданні подане відповідачем клопотання, враховуючи те, що надані докази не відносяться до заяв по суті справи (заперечень на позов), суд оголосив ухвалу про поновлення строку для долучення додаткових документів до матеріалів справи та прийняв до розгляду Доповнення КП "Харківводоканал" до клопотання про зменшення 3% річних (вх. № 421). Зазначену ухвалу постановлено судом без виходу до нарадчої кімнати та занесено до протоколу судового засідання.

Представник АТ "Дніпроазот" проти зменшення 3% річних заперечував.

Крім того, 23.11.2023 до суду надійшло клопотання представника КП "Харківводоканал" про відкладення розгляду справи (вх. № 1488) у зв`язку з необхідністю прийняти участь 23.01.2023 в розгляді справи № 638/9801/21 в Полтавському апеляційному суді.

Розглянувши в судовому засіданні 23.01.2023 вказане клопотання, суд виходив з того, що розгляд даної справи не може бути відкладено безстроково. Рішенням від 24 лютого 2022 року № 9 Рада суддів України звернула увагу усіх судів України, що навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану робота судів не може бути припинена, тобто не може бути обмежено конституційне право людини на судовий захист.

Водночас відкладення розгляду справи є правом суду, основною передумовою для чого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Явка представників сторін у судове засідання обов`язковою судом не визнавалася. Відтак, судом відмовлено в задоволенні клопотання представника КП "Харківводоканал", оскільки жодних обставин, які б вказували на існування об`єктивних перешкод для розгляду справи, відповідачем не наведено та судом не встановлено.

Враховуючи те, що учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог, а неявка учасників справи в судове засідання, відповідно до приписів частини першої статті 202 ГПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті, суд також вважає за можливе розглянути справу № 922/558/22 за відсутності представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги АТ "Дніпроазот" та заперечення КП "Харківводоканал", об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

02 березня 2020 року між Акціонерним товариством "Дніпроазот" (надалі - Постачальник) та Комунальним підприємством "Харківводоканал" (надалі - Покупець) було укладено Договір про закупівлю товару № 12/3-ПЦ/20, відповідно до умов якого Постачальник зобов`язався поставити Покупцеві Товар: код ДК 021:2015-24310000-0 Основні неорганічні хімічні речовини (хлор рідкий в цистернах) (надалі - "Товар"), а Покупець - прийняти і оплатити такий Товар.

Відповідно до пункту 1.2 Договору найменування та кількість Товару визначаються Специфікацією.

Згідно пункту 3.1 Договору (в редакції Додаткової угоди № 2 від 13.07.2021 до Договору) загальна вартість цього Договору складає 43 125 000,00 грн. (сорок три мільйони сто двадцять п`ять тисяч грн. 00 коп.), у тому числі ПДВ (20%) - 7 187 500,00 грн. (сім мільйонів сто вісімдесят сім тисяч п`ятсот грн. 00 коп.).

Відповідно до пункту 3.2 Договору ціна за одиницю Товару визначається Специфікацією.

Пунктами 4.1, 4.2 Договору сторони погодили, що Покупець здійснює оплату за поставлений Товар шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Постачальника на умовах післяоплати в розмірі 100% від вартості партії Товару протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати поставки відповідної партії Товару, що підтверджується відповідною видатковою накладною. Джерело фінансування: власний бюджет (кошти від господарської діяльності підприємства).

Згідно з пунктом 5.3 Договору (в редакції Додаткової угоди № 1 від 24.12.2020 до Договору) строк поставки Товару: до 31.12.2021.

Відповідно до пунктів 5.4, 5.6 Договору поставка Товару здійснюється протягом 5 (п`яти) календарних днів з моменту отримання Постачальником заявки Покупця. Місце поставки Товару: Україна, відповідно до документації. Адреса поставки Товару: 63513. Україна, Харківська область, м. Чугуїв (станція Чугуїв Виробничого підрозділу "Харківська дирекція залізничних перевезень" філії "Південна залізниця" ПАТ "Укрзалізниця", код станції 430809, код отримувача 1790 Комунальне підприємство "Харківводоканал", гілка Комплекс водопідготовки "Донець").

Пунктом 5.9 Договору передбачено, що датою поставки є дата передачі Товару Покупцю згідно видаткової накладної, підписаної обома Сторонами, та надання Покупцю документів, передбачених п. 5.2 Договору.

Згідно з пунктом 10.1 Договору (в редакції Додаткової угоди № 3 до Договору) цей Договір набирає чинності з моменту його підписання обома Сторонами і діє по 31.12.2021, а в частині грошових розрахунків не менше, ніж до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за Договором.

Відповідно до Специфікації до Договору (в редакції Додаткової угоди № 2 від 13.07.2021 до Договору) (Додаток № 1) Постачальник зобов`язався поставити Покупцеві хлор рідкий в цистернах у кількості 1437,5 т за ціною 30 000,00 грн. з ПДВ (20%) на загальну суму 43 125 000.00 грн.

У відповідності до умов Договору № 12/3-ПЦ/20 та на підставі письмових заявок КП "Харківводоканал" у квітні 2020 - вересні 2021 АТ "Дніпроазот" було здійснено поставку Товару відповідачу на загальну суму 43 120 200,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями Залізничних накладних, а також копіями Видаткових накладних, які без зауважень підписано представниками та скріплено печатками Сторін.

Однак, КП "Харківводоканал" здійснило оплату отриманого Товару лише частково на суму 37 865 000,00 грн. та з порушенням встановленого Договором строку оплати. Розмір простроченої заборгованості відповідача станом на 07 лютого 2022 року складав 5 255 200,00 грн.

Позивач листами № 1615/01-6 від 14.08.2020, № 02/01 від 19.01.2021, № 1261/01-6 від 21.05.2021, № 1682/01-6 від 14.07.2021, № 2280/01-6 від 29.09.2021 та № 2994/01-6 від 28.12.2021 звертався до КП "Харківводоканал" та повідомляв про наявну за Договором заборгованість, у тому числі прострочену, а також про необхідність погашення наявної заборгованості. Проте, листи АТ "Дніпроазот" № 1615/01-6 від 14.08.2020, № 02/01 від 19.01.2021, № 1261/01-6 від 21.05.2021, № 2280/01-6 від 29.09.2021 відповідачем залишені без відповіді та без задоволення.

На лист АТ "Дніпроазот" № 1682/01-6 від 14.07.2021 відповідач листом № 01-01-23/3733-21 від 16.07.2021 надав позивачу графік погашення заборгованості.

На лист АТ "Дніпроазот" № 2994/01-6 від 28.12.2021 відповідач листом № 01-01-23/70-22 від 06.01.2022 повідомив позивача про те, що у КП "Харківводоканал" наявний гострий дефіцит грошових коштів.

В процесі розгляду справи відповідачем було також частково погашено спірну суму основного боргу в розмірі 2 112 700,00 грн., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями, зокрема:

- № 1587 від 03.02.2022 на суму 25 000,00 грн.;

- № 1698 від 04.02.2022 на суму 55 200,00 грн.;

- № 1699 від 04.02.2022 на суму 45 000,00 грн.;

- № 1777 від 07.02.2022 на суму 100 000,00 грн.;

- № 1888 від 09.02.2022 на суму 100 000,00 грн.;

- № 1990 від 11.02.2022 на суму 500 000,00 грн.;

- № 2103 від 14.02.2022 на суму 200 000,00 грн.;

- № 2221 від 15.02.2022 на суму 200 000,00 грн.;

- № 2355 від 16.02.2022 на суму 500 000,00 грн.;

- № 2560 від 17.02.2022 на суму 100 000,00 грн.;

- № 1694 від 13.06.2022 на суму 287 500,00 грн.

Таким чином, АТ "Дніпроазот" засвідчує, що за відповідачем обліковується заборгованість із залишку вартості поставлених за Договором № 12/3-ПЦ/20 партій Товару на суму 3 142 500,00 грн., як сума основного боргу. Крім того, внаслідок прострочення КП "Харківводоканал" виконання грошового зобов`язання, позивачем нараховно і заявлено до стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 372 748,68 грн. та інфляційні втрати в розмірі 1 744 094,01 грн. (в порядку статті 625 Цивільного кодексу України), згідно уточненого розрахунку ціни позову в частині нарахування штрафних санкцій. Обставини щодо стягнення суми основного боргу та вказаних нарахувань в примусовому порядку стали підставою для звернення Акціонерного товариства "Дніпроазот" до суду із даним позовом.

Вирішуючи питання про правомірність та обґрунтованість заявлених в межах даної справи позовних вимог, суд виходить із наступного.

За загальними положеннями цивільного законодавства цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (стаття 11 ЦК України). При цьому, стаття 12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

У відповідності зі статтею 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України), зі змістом якої кореспондуються і приписи статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконати її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (стаття 174 ГК України).

Частиною третьою статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно статті 193 ГК України та статті 526 ЦК України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Крім того, за змістом статті 193 ГК України не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом. Аналогічні застереження містить стаття 525 ЦК України.

Частиною першою статті 530 ЦК України також встановлено: якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (частина перша статті 193 ГК України). Укладений сторонами правочин за своїм змістом та правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм статті 712 Цивільного кодексу України та статей 264-271 Господарського кодексу України. В частині, що не суперечить договору, до вказаного правочину також застосовуються норми Цивільного кодексу України, які регулюють правила купівлі-продажу (статті 655-697 Цивільного кодексу України).

Так, згідно статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

При цьому, наявні в матеріалах справи Видаткові накладні є первинними обліковими документами у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і відповідають вимогам статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, оскільки фіксують факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, а отже є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за Товар.

Суд зазначає, що в Додаткових письмових поясненнях (вх. № 15453 від 05.12.2022) КП "Харківводоканал" вказує на умови пунктів 4.3, 5.2 Договору № 12/3-ПЦ/20, якими передбачено обов`язок Постачальника під час поставки кожної партії товару надати Покупцеві відповідні товарно-розпорядчі документи: видаткову накладну, товарно-транспортну накладну, рахунок-фактуру, паспорт про якість, зміст якого повинен відповідним вимогам "ГОСТ 6718-936. Хлор рідкий Технічні умови". Проте в доданих до позовної заяви документах товарно-транспортні накладні відсутні, а отже відповідач звільняється від відповідальності.

Разом з тим, необхідно звернути увагу відповідача на те, що товарно-транспортна накладна підтверджує факт перевезення вантажу автомобільним транспортом. Водночас, як же було встановлено судом, пунктом 5.2 Договору визначено спосіб поставки Товару, а саме: товар до місця поставки Товару транспортується залізничним транспортом у вагонах-цистернах згідно Правил перевезення наливних вантажів у супроводі представників вантажовідправника.

Відповідно до пункту 6 Розділу І Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, який визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення. Перевізні документи - накладна та інші залізничні документи на вантаж.

Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем (пункт 23 Розділу II Статуту).

Отже, накладна (залізнична) підтверджує факт перевезення вантажу залізничним транспортом. Оскільки поставка Товару за Договором здійснювалася залізничним транспортом, то перевізними документами, які складалися позивачем для виконання свого обов`язку по поставці Товару, не могли бути товарно-транспортні накладні, а були - накладні (залізничні), які видавалися відповідачу станцією призначення разом із Товаром.

Відповідні накладні (залізничні), які також є первинними документами в розумінні Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, та підтверджують здійснення господарських операцій суб`єктами господарювання, були подані позивачем суду разом із позовною заявою.

Зважаючи на встановлені обставини та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи те, що Комунальне підприємство "Харківводоканал" доказів остаточної оплати отриманого Товару не надало, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства "Дніпроазот" в частині примусового стягнення з відповідача 3 142 500,00 грн. основного боргу за Договором про закупівлю товару № 12/3-ПЦ/20 від 02.03.2020 обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами і підлягають задоволенню.

Крім того, згідно частини другої статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням інфляційних витрат на суму боргу та процентів річних виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки за порушення виконання зобов`язання.

Отже, в даному випадку, за порушення виконання грошового зобов`язання на відповідача покладається відповідальність відповідно до статті 625 ЦК України, яка полягає у приєднанні до невиконаного обов`язку, нового додаткового обов`язку у вигляді відшкодування матеріальних втрат позивача від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми.

До матеріалів справи АТ "Дніпроазот" надано детальний розрахунок процентів річних та інфляційних втрат по кожному зобов`язанню відповідача окремо.

Комунальне підприємство "Харківводоканал", в свою чергу, вказує на те, що позивачем неправомірно нараховано інфляційні втрати на суму боргу з інфляційною складовою, оскільки обчисленню підлягає тільки основний борг, а не сума, на яку збільшився цей борг за попередні періоди внаслідок інфляційних процесів.

Перевіривши розрахунки позивача, суд звертає увагу на правову позицію, викладену у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.06.2020 у справі № 905/21/19 щодо погодження методики розрахунку інфляційних збитків відповідно до статті 625 ЦК України, яка передбачає такий математичний підхід, що дозволяє включення інфляційних збитків попереднього періоду до загальної суми боргу, яка обраховується із застосуванням індексів інфляції, визначених Держстатом України на наступні періоди, без переривання ланцюга розрахунку у випадку зниження інфляції менше 100% (дефляції).

Так, згідно роз`яснень Верховного Суду (пункти 28, 29 Постанови): "У судовій практиці часто виникають проблеми із застосуванням механізму розрахунку інфляційних збитків у випадку часткового помісячного погашення суми основного боргу. З огляду на таке, касаційний суд вважає за доцільне роз`яснити, що при зменшенні суми боргу у конкретному місяці "А" на певну суму (до прикладу 100 грн.), до уваги приймається сума боргу на початок розрахункового періоду "Х", помножена на індекс інфляції у цьому місяці (до прикладу " і-1"), і від зазначеного добутку необхідно віднімати суму погашення (100 грн.) Отже, у математичному викладі це можна відобразити такою формулою:

"Х" * "і-1" - 100 грн. = "ЗБ",

де "Х" - залишок боргу на початок розрахункового періоду, "і-1" - офіційно встановлений індекс інфляції у розрахунковому місяці та 100 грн. - умовна сума погашення боргу у цьому місяці, а "ЗБ" - залишок основного боргу з інфляційною складовою за цей місяць (вартість грошей з урахуванням інфляції у цьому місяці та часткового погашення боргу у цьому ж місяці).

А за наступний місяць базовою сумою для розрахунку індексу інфляції буде залишок боргу разом з інфляційною складовою за попередній місяць ("ЗБ" відповідно до наведеної формули), який перемножується на індекс інфляції за цей місяць, а від зазначеного добутку має відніматися сума погашення боржником своєї заборгованості у поточному місяці (якщо таке погашення відбувалося).

У випадку, якщо погашення боргу не відбувалося декілька місяців підряд, то залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць такого періоду ("ЗБ") перемножується послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу та ділиться на 100%.

Для відокремлення інфляційних збитків за певний період від основної заборгованості, від остаточного розрахунку основного боргу з інфляційною складовою, проведеного із застосуванням такої послідовності, необхідно відняти основний борг, який залишився непогашеним на кінець розрахункового періоду.

Суд зазначає, що такий спосіб розрахунку інфляції за статтею 625 ЦК України з точки зору математичного підходу не є єдиним, але вбачається найбільш простим для застосування юристами.

Отже, при зменшенні суми боргу, внаслідок часткового виконання зобов`язання боржником, сума погашення має відніматися не від основного боргу, який існував на початок розрахункового місяця, а від суми основного боргу, помноженої на індекс інфляції у цьому місяці (фактичної вартості грошей на кінець розрахункового місяця з урахуванням інфляційних процесів). А подальший розрахунок інфляційних збитків здійснюється з урахуванням саме проіндексованого залишку основного боргу за попередній місяць у тій же послідовності (шляхом перемножування на індекс інфляції за наступний місяць та віднімання конкретної суми погашення боргу у новому розрахунковому місяці)".

Крім того, суд враховує також правову позицію Верховного Суду у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19, згідно якої "сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується".

Наведені АТ "Дніпроазот" нарахування інфляційних втрат (заява за вх. № 10789) в розмірі 1 744 094,01 грн. здійснено позивачем відповідно до вимог чинного законодавства, за формулою, вказаною у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.06.2020 у справі № 905/21/19 та з урахуванням роз`яснень Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19.

Перевіривши нарахування трьох процентів річних, суд встановив, що заявлена позивачем до стягнення сума річних: 372 748,68 грн. також не суперечить вимогам чинного законодавства та арифметично вірною.

У відзиві на позовну заяву КП "Харківводоканал", посилаючись на обставини непереборної сили, які засвідчені листом Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0.7.1, а також положення пунктів 8.1., 8.3 Договору, заперечує проти стягнення інфляційних нарахувань та 3% річних нарахованих після 24.02.2022.

За приписами частини першої статті 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Також згідно частини другої статті 218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Частиною другою статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" визначено, що форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору, зокрема, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, тощо.

У постановах Верховного Суду від 15.06.2018 зі справи № 915/531/17, від 26.05.2020 зі справи № 918/289/19, від 17.12.2020 зі справи № 913/785/17 викладено висновок щодо застосування статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", відповідно до якого:

- статтею 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" визначено, що засвідчення дії непереборної сили шляхом видачі сертифіката про форс-мажорні обставини покладено на Торгово-промислову палату України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати;

- форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання;

- доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Торгово-промисловою палатою України було оприлюднено лист № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, яким повідомлено, що військова агресія Російської Федерації проти України є форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили), які є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стаю неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс- мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Таким чином, введення воєнного стану на території України може бути підставою для звільнення від відповідальності за порушення умов договору, однак, між обставинами непереборної сили та неможливістю належного виконання зобов`язання має бути причинно-наслідковий зв`язок. Тобто неможливість виконання зобов`язання має бути викликана саме обставиною непереборної сили, а не обставинами, ризик настання яких несе учасник правовідносин.

Однак, у даному випадку відповідач, посилаючись на скрутне фінансове становище КП "Харківводоканал", зумовлене дією та наслідками воєнного стану, не надає жодних пояснень і доказів того, що саме стало причиною невиконання ним грошових зобов`язань по оплаті Товару, поставленого ще з серпня 2020 року, а також не обґрунтовує і не надає належних доказів про причинно-наслідковий зв`язок між введенням в Україні воєнного стану та продовженням невиконання підприємством грошових зобов`язань за Договором про закупівлю товару № 12/3-ПЦ/20.

Крім того, пунктами 8.2 та 8.3 Договору встановлено порядок засвідчення настання форс-мажорних обставин, а саме: сторона, що не може виконувати зобов`язання за цим Договором унаслідок дії обставин непереборної сили, повинна не пізніше ніж протягом 3 днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу Сторону у письмовій формі. Доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідні документи, які видаються Торгово-промисловою палатою України, іншими компетентними органами, тощо.

Тобто відповідно до умов Договору відповідач повинен був повідомити позивача про настання у нього (відповідача) неможливості виконання своїх зобов`язань за спірним Договором протягом 3 (трьох) днів від дня виникнення у нього неможливості виконання зобов`язань за Договором та підтвердити факт настання випадку або дії обставин непереборної сили належними доказами.

Всупереч умовам Договору КП "Харківводоканал" цього зроблено не було. Враховуючи викладене, у суду відсутні підстави для звільнення відповідача від відповідальності за порушення умов Договору.

Відповідно, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог Акціонерного товариства "Дніпроазот" в частині стягнення з КП "Харківводоканал" 3% річних в розмірі 372 748,68 грн. грн. та інфляційних втрат в розмірі 1 744 094,01 грн.

Водночас, вирішуючи також заяву відповідача про зменшення 3% річних, суд зазначає наступне.

Частинами першою та другою статті 233 ГК України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Суд також зауважує, що інститут зменшення неустойки є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання та спрямований на забезпечення цивільно-правових принципів рівності. Право на зменшення пені направлене на захист слабшої сторони договору, яка в силу зацікавленості в укладені договору, монополістичного положення контрагенту на ринку чи інших причин не має можливості оскаржити включення в договір завищених санкцій.

При цьому ні у зазначених нормах, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, а також розмір, до якого підлягає її зменшення, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

У розрізі спірних правовідносин, судом враховано правову позицію, що викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18, згідно якої, з огляду на компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних , як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

В обґрунтування підстав зменшення процентів річних відповідач зазначає, що згідно Статуту КП "Харківводоканал" є одним з найбільших в Україні підприємств у галузі централізованого водопостачання та водовідведення; метою діяльності підприємства є здійснення виробничої, науково-дослідної роботи та комерційної діяльності для повного та якісного задоволення потреб населення, суб`єктів господарювання в комунальних послугах, забезпечення групового, індивідуального водопостачання, водовідведення м. Харкова та Харківської області, здійснення заходів для поліпшення екологічної обстановки м. Харкова, при цьому, єдиним джерелом доходу підприємства є отримання плати за надані послуги з водопостачання та водовідведення з населення.

З метою створення додаткових соціальних гарантій для населення міста Харкова, що постраждало внаслідок широкомасштабної збройної агресії Російської Федерації проти України, керуючись статтями 30, 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", виконавчим комітетом Харківської міської ради прийнято Рішення від 08.06.2022 № 163 "Про деякі питання оплати житлово-комунальних та транспортних послуг в умовах воєнного стану», відповідно до якого вирішено Комунальним підприємствам ХМР, що надають житлово-комунальні послуги на території міста Харкова, здійснити заходи щодо припинення стягнення плати за надані послуги фізичним особам громадянам України- споживачам (за виключенням отриманих споживачам пільг та субсидій на оплату житлово-комунальних послуг) за теплову енергію, за послуги з постачання теплової енергії, за послуги з постачання гарячої води, за послуги з централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, за послуги з поводженням з побутовими відходами, за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, плати за технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньо будинкових систем теплопостачання, водопостачання та водовідведення; за абонентське обслуговування за відповідні послуги та проведення відповідного коригування за період з 24.02.2022 року до 31 травня 2022 року.

В рішенні наголошено про необхідність надавачів/виконавців не нараховувати та стягувати неустойку (штрафів, пені), інфляційні нарахування, проценти річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальні послуг населення в разі несплати за них або оплати їх не в повному обсязі.

Також відповідач наголошує, що зазначеному рішенню передувало публічне звернення Харківського міського голови про звільнення харків`ян від сплати вищезазначених послуг.

Тільки за сім місяців війни рівень отриманих платежів становив лише 15,6% від передбачених тарифами, а розмір збитків підприємства від недоотриманих і неоплачених послуг сягнув 1,1 млрд грн. Станом на 01.12.2022 розмір дебіторської заборгованості споживачів за отримані послуги склав 3 447 035,2 тис. грн.

Зазначене зростання заборгованості в першу чергу пов`язане з настанням надзвичайних обставин в м. Харкові та Харківської області, що зумовило значний рівень безробіття серед населення і вплинуло на платоспроможність населення зі сплати комунальних послуг останніх.

Таким чином, у зв`язку з вищезазначеним Підприємство не отримало значну частину грошових коштів та не мало можливості розрахуватися з АТ "Дніпроазот".

Крім того, переліком територіальних громад, розташованих у районах проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають у тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) затвердженим Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25 квітня 2022 року № 75, що район мешкання Харківської територіальної громади визначений як район проведення бойових дій.

В умовах воєнного стану робота КП "Харківводоканал", як об`єкту критичної інфраструктури, здійснюється в обмеженому режимі. Значна кількість майна, документації, тощо, були знищені внаслідок ракетних ударів по об`єктах Комунального підприємства. Військові дії завдавали та завдають шкоди трубопроводам, насосним станціям та іншим будівлям та спорудам, задіяним в технологічному циклі видобування та доставки якісної питної води, а матеріальні збитки наразі підраховуються та сягають понад 250 млн. грн.

Усі зусилля підприємства спрямовані на відновлення систем водопостачання, забезпечення водовідведення стічних вод. Скрутне майнове становище підприємства створює реальну загрозу повного зупинення виробничої діяльності, з доведенням Підприємства до стану банкрутства, і як наслідок, до неспроможності КП "Харківводоканал" здійснювати фінансування власної виробничої діяльності для забезпечення нормального функціонування єдиної технологічної системи водопостачання та водовідведення, що матиме надзвичайні наслідки екологічного, санітарно-епідемічного та соціального характеру для всього Харківського регіону, особливо в умовах воєнного стану.

У наведених умовах КП "Харківводоканал" також було вимушено відповідно до Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану", призупинити трудові відносини з 1702 співробітниками підприємства та зосередити обмежені ресурси виключно на забезпечені роботи критичної інфраструктури, виконанні виробничих функцій водовідведення та подачу питної води, що відповідає санітарногігієнічним нормам, цілодобове оперативне проведення аварійно-відновлювальних робіт (ліквідацію пошкоджень) на мережах водопостачання та водовідведення, об`єктах критичної інфраструктури, підготовку до експлуатації мереж в осінньо-зимовий період.

Водночас, попри умови воєнного стану, відповідачем здійснюються заходи щодо поступового погашення заборгованості за Договором про закупівлю товару № 12/3-ПЦ/20 від 02.03.2020.

Враховуючи наведене, суд зазначає, що в сукупності із об`єктивними обставинами, складною ситуацією у державі та її економічного становища у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та введенням воєнного стану, а також виходячи з поточної ситуації у Харкові та Харківській області, обставини, на які посилався відповідач, свідчать про їх винятковість. Разом з тим, зважаючи на компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, стягнення інфляційних втрат в розмірі 1 744 094,01 грн. у значній мірі компенсує позивачу негативні наслідки, пов`язані з порушенням відповідачем умов Договору.

Відповідно, суд приймає позицію КП "Харківводоканал" та вважає за можливе задовольнити заяву відповідача частково: зменшити загальний розмір відсотків річних, як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання на 90%.

Таким чином, позовні вимоги Акціонерного товариства "Дніпроазот" підлягають задоволенню в частині стягнення з Акціонерного товариства "Дніпроазот" суми основного боргу за Договором про закупівлю товару № 12/3-ПЦ/20 від 02.03.2020 в розмірі 3 142 500,00 грн., інфляційних втрати в розмірі 1 744 094,01 грн. та трьох процентів річних в розмірі 37 274,87 грн. В іншій частині стягнення трьох відсотків річних в розмірі 335 473,81 грн., суд відмовляє в задоволенні позову.

Вирішуючи питання розподілу судового збору, суд керується частиною першою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підставі, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином витрати по сплаті судового збору в розмірі 78 890,14 грн. (в повному обсязі) покладаються на КП "Харківводоканал" і підлягають стягненню на користь позивача.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Так, відповідно до статті 195 ГПК України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Проте, 24.02.2022 Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року (який продовжено на даний час).

Згідно статті 26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства в умовах воєнного стану забороняється.

При цьому, згідно Рекомендацій, прийнятих Радою суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану, при визначенні умов роботи суду у воєнний час, рекомендовано керуватися реальною поточною обстановкою, що склалася в регіоні. У випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.

На підставі вищевикладеного, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, враховуючи поточну обстановку, що склалася в місті Харкові, суд був вимушений вийти за межі строку, встановленого статтею 195 ГПК України, та розглянути справу в розумні строки.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1, 2, 13, 73-80, 86, 123, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства "Дніпроазот" задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства "Харківводоканал" (місцезнаходження: 61013, місто Харків, вулиця Шевченка, будинок 2; ) на користь Акціонерного товариства "Дніпроазот" (місцезнаходження: 51909, Дніпропетровська область, місто Кам`янське, вулиця С.Х.Горобця , будинок 1; ) суму основного боргу за Договором про закупівлю товару № 12/3-ПЦ/20 від 02.03.2020 в розмірі 3 142 500,00 грн., інфляційні втрати в розмірі 1 744 094,01 грн., три відсотки річних в розмірі 37 274,87 грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 78 890,14 грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

В задоволені позову в частині стягнення трьох відсотків річних в розмірі 335 473,81 грн. - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "27" січня 2023 р.

Суддя В.В. Рильова