ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.01.2023м. ХарківСправа № 922/1150/22

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жельне С.Ч.

при секретарі судового засідання Федоровій Т.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Міністерства оборони України, м.Київ
до Державного підприємства "Харківський автомобільний завод", м.Харків 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Експрес-система", м.Харків
про стягнення коштів 3 448 675,23 грн.
за участю представників:

позивача: Пономаренко В.І.;

відповідача: Повелиця Г.В.;

третьої особи: Левінсон І.Г.

ВСТАНОВИВ:

Міністерство оборони України звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Державного підприємства "Харківський автомобільний завод" про стягнення пені за порушення строків надання послуг 2 263 200,00 грн., штрафу за прострочення надання послуг понад 30 днів 1 092 000,00 грн., процентів за користування грошовими коштами у зв`язку з ненаданням в зазначений термін звітних документів, що підтверджують факт виконання послуг 93 475,23 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані порушенням відповідачем строків надання послуг, встановлених умовами договору №370/3/5/4/1/10 про закупівлю послуг за державні кошти від 29.07.2021 року.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 01.08.2022 позовну заяву Міністерства оборони України залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду засвідчених у відповідності до вимог чинного законодавства копій усіх додатків до позову.

11.08.2022 позивачем заявою (вх.№8132) усунено недоліки, які були підставою для винесення ухвали від 01.08.2022.

Ухвалою господарського суду від 15.08.2022 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 05.09.2022 об 11:00 год.

Протокольною ухалою від 05.09.2022 відкладено підготовче засідання на 05.10.2022 об 11:00.

21.09.2022 відповідач до суду надав відзив на позовну заяву (вх.№10316), в якому не погоджується з заявленими вимогами, просить відмовити у задоволенні позову. Вказує, що порушення строків виконання зобов`язань за договором №370/3/5/4/1/10 про закупівлю послуг за державні кошти від 29.07.2021 року сталося не з вини відповідача, а через затримку Товариством з обмеженою відповідальністю "Експрес-система" поставки відповідачу за договором поставки №2/152 від 27.07.2021 необхідних автошин для вчасного надання послуг, що також підтверджується висновком Харківської торгово-промислової палати від 25.11.201 №399/63.03-6 . Наголошує на помилкове визначення позивачем періоду прострочки виконання, оскільки днем завершення надання послуг є підписання між сторонами актів приймання-передачі автомобільної техніки 25.12.201 та 22.01.2022, а не 27.12.2021 та 27.01.2022, як зазначено у позовній заяві. Вказує, що розмір нарахованої пені 0,2% в день не відповідає вимогам ст.3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", вважає також, що є підстави для її зменшення в порядку ч.3 ст.551 ЦК України. У відзиві на позовну заяву відповідач просить залучити Товариство з обмеженою відповідальністю "Експрес-система" до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 26.09.2022 задоволено клопотання відповідача про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача. Залучено третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Експрес-система" (, адреса: 61099, м.Харків, проспект Героїв Харкова, 273).

20.10.2022 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив (вх.12095), в якій не погоджується з правовою позицію, викладеною відповідачем у відзиві на позовну заяву. Зазначає, що сторонами Договору не змінювалися строки надання послуг з ремонту, проте як невиконання контрагентами Відповідача своїх зобов`язань не звільняє Відповідача за порушення його зобов`язань за Договором №370/3/5/4/1/10 про закупівлю послуг за державні кошти від 29.07.2021 року. Наголошує на відсутності підстав для звільнення Відповідача від сплати штрафних санкцій.

27.10.2022 від відповідача до суду надійшли заперечення проти позову Міністерства оборони (вх.№12699) в яких,зокрема, наголошує, що послуги були надані поза межами строків, визначених календарним планом не з вини відповідача у зв`язку із чим є наявні підстави для зменшення пені.

З метою убезпечення від ризику життя та здоров`я людей, зокрема, учасників справи, а також задля забезпечення реалізації учасниками справи процесуальних прав, підготовче засідання по справі неодноразово відкладалося.

Так, відповідно до частини 3 статті 177 Господарського процесуального кодексу України, підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

Згідно зі ст.26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства в умовах воєнного стану забороняється.

При цьому, відповідно до Рекомендацій прийнятих Радою суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану, при визначенні умов роботи суду у воєнний час, рекомендовано керуватися реальною поточною обстановкою, що склалася в регіоні. У випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.

На підставі вищевикладеного, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, враховуючи поточну обстановку, що склалася в місті Харкові, суд був вимушений вийти за межі строку підготовчого провадження, встановленого статтею 177 Господарського процесуального кодексу України.

Протокольною ухвалою від 09.12.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 13.01.2023 року о 12:00.

12.01.2023 від Міністерства оборони України до суду надійшли додаткові пояснення (вх.№759), які були долучені судом до матеріалів справи.

Представник позивача в судовому засіданні 13.01.2023 року підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову,з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та запереченнях проти позову.

Приситній у судовому засіданні представник третьої особи заперечував проти задоволення позову, вказував на те, що затримка з боку ТОВ «Експрес система» постачання шин за Договором поставки №2/152 від 27.07.2021 відбулась за наявністю істотних змін обставин, які сторони не могли передбачити під час укладання цього договору.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши вступне слово представників сторін, з`ясувавши обставини справи та дослідивши подані суду докази, перевіривши відповідність доводів сторін фактичним обставинам справи, судом встановлено наступне.

29.07.2021 між Міністерством оборони України (надалі-Замовник, Позивач) та Державним підприємством «Харківський автомобільний завод» (надалі-Виконавець, Відповідач) було укладено Договір про закупівлю послуг за державні кошти №370/3/5/4/1/10 за умовам якого Виконавець зобов`язався у 2021 році надати послуги Замовникові з ремонту і технічного обслуговування транспортних засобів військового призначення (50630000-0) (Послуги з ремонту за технічним станом сідельних тягачів МАЗ-537) (далі Автомобільна техніка) за номенклатурою, у кількості, в терміни та за цінами, які зазначені у Календарному плані надання послуг (Додаток 1 до Договору), що є невід`ємною частиною цього Договору, а Замовник зобов`язався прийняти та оплатити ці послуги.(п.1.1 Договору)

Пунктом 4.5 Договору обумовлено, що за письмовим погодженням між Сторонами, відповідно до належним чином оформленого Рішення заступника Міністра оборони України, з метою виконання завдань щодо відсічі збройної агресії, забезпечення недоторканності державного кордону та захисту держави в умовах особливого періоду та у період проведення операції об`єднаних сил, Замовник має право здійснювати попередню оплату у розмірі до 30 відсотків від ціни Договору терміном на три місяці (але не пізніше терміну надання послуг за Договором) згідно абзацу 2 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 №1070 «Деякі питання здійснення розпорядниками (одержувачами) бюджетних коштів попередньої оплати товарів, робіт і послуг, що закуповуються за бюджетні кошти».

Виконавець у строк не пізніше терміну поетапного надання послуг, після отримання попередньої оплати, повинен надати Замовнику документи, що підтверджують фактичне надання послуг або повернути невикористані кошти на рахунок Замовника.

Згідно із п.5.1 Договору термін проведення ремонту за технічним станом автомобільної техніки встановлюється Календарним планом надання послуг, а саме : ремонт за технічним станом сідельних тягачів МАЗ-537, термін виконання до 30.11.2021 року.

У зв`язку із виникненням істотної зміни обставин, які впливають на можливість виконання своїх обов`язків за договором,підтверджених Висновком Харківської торгово-промислової палати від 25.11.2021 №399/63.03-6, відповідно до п.п.8.7, 8.9, 11.7,11.8,11.9 Договору 17.12.2021 між сторонами була укладена Додаткова угода №2 до Договору про закупівлю послуг за державні кошти №370/3/5/4/1/10 від 29.07.2021 якою перенесено термін дії договору від 29.07.2021 №370/3/5/4/1/10 до 31.01.2022.

Пункт 3.1 Договору викладено в наступній редакції:

«Ціна цього Договору становить 24 000 000,00 грн. (двадцять чотири мільйони), за загальним фондом КПКВ 2101150/7, КЕКВ 2260, код видатків 040/30 кошторису Міністерства оборони України , в тому числі податок на додану вартість 4000 000,00 грн. (чотири мільйони), з них:

У 2021 році ціна договору становить 8 400 000,00 грн. (вісім мільйонів чотириста тисяч), за загальним фондом КПКВ 2101150/7, КЕКВ 2260, код видатків 040/30 кошторису Міністерства оборони України , в тому числі податок на додану вартість 1 400 000,00 грн. (один мільйон чотириста тисяч).

У 2022 році ціна договору становить 15 600 000,00 грн. (п`ятнадцять мільйонів шістсот тисяч), за загальним фондом КПКВ 2101150/7, КЕКВ 2260, код видатків 040/30 кошторису Міністерства оборони України , в тому числі податок на додану вартість 6 600 000,00 грн.

Позивачем у відповідності до п.4.5 Договору та Вимоги на оплату №370/3/2618 від 26.08.2021 було перераховано Відповідачу попередню оплату у розмірі 7 167 743,89 грн.

Позивач у позовній заяві зазначає, що відповідач послуги з ремонту і технічного обслуговування транспортних засобів військового призначення виконав з порушенням термінів, які були визначені у Календарному плані надання послуг (Додаток 1) до Договору, що і стало підставою для нарахування та стягнення пені за порушення строків надання послуг 2 263 200,00 грн., штрафу за прострочення надання послуг понад 30 днів 1 092 000,00 грн., процентів за користування грошовими коштами у зв`язку з ненаданням в зазначений термін звітних документів, що підтверджують факт виконання послуг 93 475,23 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною першою статті 173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань) є, зокрема, договір.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною першою статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Як було встановлено судом, умовами Договору, а саме п.5.1 визначено, що термін проведення ремонту за технічним станом автомобільної техніки встановлюється «Календарним планом надання послуг» (Додаток 1 до Договору). Так у Додатку №1 до Договору №370/3/5/4/1/10 від 29.07.2021 термін виконання ремонту за технічним станом сідельних тягачів МАЗ-537 кількістю 20 шт. встановлений - до 30.11.2021.

Відповідно до п.5.17 Договору приймання автомобільної техніки після проведення ремонту за технічним станом здійснюється власними силами та засобами представника Замовника у відповідності до вимог нормативно-технічної документації на здачу Автомобільної техніки в ремонт та її видачу з ремонту та оформляється Актом приймання-передачі автомобільної техніки (Додаток 3 до Договору), який підписується уповноваженими особами Виконавця, 85 ГВП та представник замовника.

Пунктом 5.19 Договору визначено, що за результатами приймання наданих послуг комісія складає та підписує Акт приймання наданих послуг (додаток 4 до Договору) який надається на адресу Замовника та Виконавця для затвердження. Зобов`язання Виконавця по наданню послуг за Договором вважаються виконаними в повному обсязі після підписання комісією Акту приймання наданих послуг (додаток 4 до Договору).

Таким чином суд не бере до уваги доводи відповідача, стосовно того, що строк фактичного виконання відповідачем зобов`язань за Договором слід вважати 25.12.2021 та 22.01.2022, а саме - з моменту підписання сторонами Актів приймання-передачі автомобільної техніки (Додаток 3 до Договору), оскільки у відповідності до п.5.17, 5.19 Договору складання та підписання вказаних актів передує підписанню комісією Акту приймання наданих послуг, який підтверджує надання послуг Виконавцем Замовнику у повному обсязі.

Судом встановлено, що Відповідачем послуги за Договором №370/3/5/4/1/10 про закупівлю послуг за державні кошти від 29.07.2021 року були надані Замовнику з порушенням термінів, які встановлені Календарним планом надання послуг (Додаток 1 до Договору)

Відповідно до Акту №1 приймання-передавання наданих послуг від 27.12.2021 виконавець здав, а замовник прийняв послуги (сім одиниць) на загальну суму з ПДВ - 8 400 000,00 грн.

Відповідно до Акту №2 приймання-передавання наданих послуг від 01.02.2022 виконавець здав, а замовник прийняв послуги (13 одиниць) на загальну суму з ПДВ - 15 600 000,00 грн.

Дослідивши зазначені Акти судом встановлено, що вказані Акти підписано уповноваженими представниками сторін та засвідчено печаткою замовника.

Частиною першою ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У силу ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

За змістом частин першої, другої, четвертої ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Відповідач у своїх запереченнях, як на підставу для звільнення від відповідальності за неналежне виконання зобов`язання посилається на те, що вказане прострочення відбулось не з його вини, а внаслідок затримки з боку ТОВ «Експрес система» (третя особа) постачання шин за Договором поставки №2/152 від 27.07.2021, що також було відображено у висновку Харківської торгово-промислової палати від 25.11.2021 №399/63.03-6.

Суд зазначає, що внаслідок вищевказаних істотних змін обставин, підтверджених висновком Харківської торгово-промислової палати від 25.11.2021 №399/63.03-6 між сторонами була укладена Додаткова угода №2 від 17.12.2021 в якій було перенесено термін дії договору №370/3/5/4/1/10 від 29.07.2021 до 31.02.2022, проте будь-яких змін до Календарного плану надання послуг (Додатку 1 до Договору) стосовно строків виконання послуг сторонами внесено не було, вказане також заперечує позивач. При цьому у Додатковій угоді №2 від 17.12.2021 сторони погодили, що перенесення терміну дії договору не звільняє Виконавця від сплати штрафних санкцій.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Отже, однією із основних умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Пунктом 7.2.2 Договору передбачено, що за порушення терміну виконання зобов`язання з Виконавця стягується пеня у розмірі 0,2 відсотка вартості послуг, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі 7 відсотків вказаної вартості.

Згідно із п.7.2.3 Договору у випадку не повернення попередньої оплати (її частини) або ненадання в зазначений термін звітних документів, що підтверджують факт виконання послуг, Виконавець сплачує проценти за кожний день користування грошовими коштами у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми невикористаних коштів.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

У відповідності до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

В частині 2 статті 343 Господарського кодексу України прямо зазначається, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін господарських договорів, але її розмір не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України.

У Постанові Пленуму Вищого Господарського Суду України від 17.12.2013 № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» надано роз`яснення щодо правильного розуміння та застосування понять «термін» та «строк». У п. 1.9 зазначено, що якщо у договорі виконання грошового зобов`язання визначається до настання певного терміну, наприклад, до 1 серпня 2014 року (ч. 2 ст. 252 ЦК України), то останнім днем виконання такого зобов`язання вважається день, що передує цьому терміну (в даному прикладі 31 липня 2014 року). Водночас коли у тексті договору виконання грошового зобов`язання визначено по 1 серпня 2014 року або включно до 1 серпня 2014 року, то останнім днем виконання такого зобов`язання буде 1 серпня 2014 року.

Позивачем за Актом №1 від 27.12.2021 на суму 8 400 000,00 грн. здійснено розрахунок пені за період з 30.11.2021 по 26.12.2021 року у розмірі 453 600,00 грн.

За Актом №2 від 01.02.2022 на суму 15 600 000,00 грн. здійснено розрахунок пені за період з 30.11.2021 по 26.01.2022 року у розмірі 1 809 600,00 грн.

Перевіривши розрахунок пені, судом встановлено, що в порушення вимог ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" пеня у розмірі 453 600.00 грн. за Актом №1 від 27.12.2021 та пеня у розмірі 1809 600,00 грн. за Актом №2 від 01.02.2022 розрахована з перевищенням розміру подвійної облікової ставки Національного банку України.

З урахуванням вищевказаного, здійснивши власний перерахунок пені за вищевказані періоди, суд встановив, що до стягнення підлягає задоволенню пеня у розмірі загальному розмірі 556 602,74 грн. (За Актом №1 від 27.12.2021 пеня складає 109545.21 грн., за Актом №2 від 01.02.2022 пеня складає 447057.53 грн.)

У відповідності до п.7.2.2 Договору позивачем був нарахований штраф у розмірі 1092 000,00 грн. за період 30.11.2021 по 26.01.2022 за прострочення надання послуг понад 30 днів за Актом №2 від 01.02.2022

Перевіривши розрахунок штрафу за прострочення надання послуг понад 30 днів суд дійшов висновку, що відповідний розрахунок є вірним, відповідає умовам договору та нормам чинного законодавства, а тому позовні вимоги в цій частині є такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи те, що звітні документи щодо використання коштів авансового платежу станом на 30.11.2021 надані Замовнику не були, а в матеріалах справи такі докази відсутні, розраховані у відповідності до п.7.2.2 Договору проценти за користування грошовими коштами у зв`язку з ненаданням в зазначений термін звітних документів, що підтверджують факт виконання послуг у розмірі 93 475,23 грн. є арифметично вірними та підлягають задоволенню.

У відзиві на позовну заяву, відповідач з посиланням на ч.3 ст.551 ЦК України вказував, що у зв`язку із тим, що у замовника відсутні збитки, а наявність обставин, які мають істотне значення підтверджується висновком Харківської торгово-промислової палати від 25.11.2021 №399/63.03-6 вказане є підставою для зменшення розміру неустойки.

Відповідно до частин 2, 3 статті 551 ЦК України, розмір неустойки (до якої віднесено штраф і пеню) встановлюється договором або актом цивільного законодавства і може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступінь виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання; строк прострочення виконання; наслідки порушення зобов`язання, відповідність/невідповідність розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінку винної особи (в тому числі, вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Таким чином, законом надано право суду зменшити неустойку, яка є надмірною порівняно з наслідками порушення грошового зобов`язання, що спрямовано на встановлення балансу між мірою відповідальності і дійсного (а не можливого) збитку, що завданий правопорушенням, а також проти зловживання правом.

В даному випадку, суд зазначає,що відповідно до статті 263 Цивільного кодексу України, статті 617 Г Господарського кодексу України не вважаються обставинами непереборної сили, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами боржника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

При цьому Статтею 17 Конституції України встановлено, що оборона України, захист її суверенітету територіальної цілісності і недоторканності, забезпечення економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. , , .

Статтетю 3 Закону «Про оборону України» передбачено, що підготовка держави до оборони у мирний час, серед іншого часу включає забезпечення Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, та правоохоронних органів озброєнням, військовою та іншою технікою.

З урахуванням того, що порушення відповідачем строків виконання договору про закупівлю послуг за державні кошти №370/3/5/4/1/10 за умовами якого останній зобов`язався у 2021 та 2022 роках надати послуги позивачу з ремонту і технічного обслуговування транспортних засобів військового призначення впливає на ефективність обороноздатності держави в цілому, оскільки відповідачем добровільно на власний розсуд було взято на себе відповідальність передбачену умовами Договору, в тому числі за прострочення зобов`язання, беручи до уваги наведені обставини справи та норми чинного законодавства, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для зменшення розміру неустойки.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту статті 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1,2,3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання, в першу чергу, національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010 року).

Питання справедливості розгляду не обов`язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008 року).

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що суд задовольнив позов частково, у відповідності ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати щодо сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 20, 73, 74, 86, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Харківській автомобільний завод» (61098, м.Харків, вул. Цементна, 2; ) на користь Міністерства оборони України (03168, м.Київ, пр-т Повітрофлотський, 6; ) пеню за порушення строків надання послуг 556 602 грн. 74 коп., штраф за прострочення надання послуг понад 30 днів 1 092 000 грн. 00 коп., проценти за користування грошовими коштами у зв`язку з ненаданням в зазначений термін звітних документів, що підтверджують факт виконання послуг 93 475 грн. 23 коп. та витрати по сплаті судового збору 26 131 грн. 18 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення буде складено судом протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повне рішення складено "20" січня 2023 р.

Суддя С.Ч. Жельне