УХВАЛА

м. Київ

18.01.2023Справа № 910/728/23

Суддя Господарського суду міста Києва Н.Плотницька, розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповіда льністю "Борей-Трейд" (03067, місто Київ, бульвар Вацлава Гавела, будинок 6, корпус літ.З, приміщення 51, ідентифікаційний код 40840299) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповіда льністю "Авіаційна компанія "Роза Вітрів" (04070, місто Київ, вулиця Волоська, будинок 50/38, офіс 134, ідентифікаційний код 32657656) заборгованості за договором купівлі продажу № 17/0637 від 14.06.2017 у розмірі 27 010 грн 34 коп., втому числі: 21 299 грн 20 коп. основного боргу, 5 135 грн 14 коп. інфляційний втрат та 576 грн 00 коп. 3 % річних, встановив, що подана заява не підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 147 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Відповідно до статті 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Частиною 3 статті 150 Господарського процесуального кодексу України визначено, що до заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Пунктом 1 частини 1 статті 152 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, встановлено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

Як встановлено судом, до заяви про видачу судового наказу в якості доказів підтвердження поставки товару за договором заявником надано податкову накладну та квитанцію про реєстрацію податкової накладної, проте фактом підтвердження господарської операції є первинні документи, а не податкові накладні, які підтверджують лише порядок оподаткування цієї операції, оскільки сам факт вчинення оподаткування не свідчить про наявність господарської операції та наявність правовідносин між сторонами. Таким чином, судом встановлено, що заявником не надано документи, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Стосовно вимог про стягнення 5 135 грн 14 коп. інфляційний втрат та 576 грн 00 коп. 3 % річних суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Грошовим, за змістом статей 524, 533 - 535, 625 Цивільного кодексу України, є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов`язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Грошовим слід вважати будь-яке зобов`язання, що складається в тому числі з правовідношення, за яким праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (пункт 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зауважує, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

За змістом пункту 3 частини 1 статті 152 Господарського процесуального кодексу України, суд відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

Оскільки вимоги про стягнення 535 грн 26 коп. пені, 48 грн 88 коп. 3 % річних, 487 грн 03 коп. інфляційних втрат та 325 грн 84 коп. відсотків за користування чужими коштами не відповідають вимогам статті 148 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у видачі судового наказу.

Крім того, суд зазначає, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 частини першої статті 152 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, невідповідність вимогам статті 148 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

У відповідності до статей 147, 148, 150, 152, 153, 154, 155 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповіда льністю "Борей-Трейд" у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповіда льністю "Авіаційна компанія "Роза Вітрів" (04070, місто Київ, вулиця Волоська, будинок 50/38, офіс 134, ідентифікаційний код 32657656) заборгованості за договором купівлі продажу № 17/0637 від 14.06.2017 у розмірі 27 010 грн 34 коп., втому числі: 21 299 грн 20 коп. основного боргу, 5 135 грн 14 коп. інфляційний втрат та 576 грн 00 коп. 3 % річних.

Суддя Н.Плотницька