ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"27" січня 2023 р. м. Одеса Справа № 916/2568/22
Господарський суд Одеської області у складі судді Смелянець Г.Є.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін

справу №916/2568/22

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро (51000, Дніпропетровська область, Царичанський район, смт Царичанка, вул. Царичанська, б. 168, ; адреса для листування: 49044, м. Дніпро, вул. Святослава Хороброго, б. 12)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю ТАІС-ДІСТРИБЬЮШН (65003, м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, б. 115, )

про стягнення 242 371, 92 грн.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю ТАІС-ДІСТРИБЬЮШН суми боргу в розмірі 242 371, 92 грн., а також судових витрат, які складаються із судового збору у розмірі 3 635, 58 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

07.10.2022 Господарським судом Одеської області постановлено ухвалу, якою позовну заяву ТОВ Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження. В ухвалі суду сторонам встановлено строки на подання до суду заяв по суті справи, а також роз`яснено про можливість звернення до суду з клопотанням про призначення проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у строки, визначені ч.7 ст. 252 ГПК України.

На виконання ухвали суду від 07.10.2022 сторонами надано до суду:

відзив на позовну заяву за вх.№24296/22 від 31.10.2022 та доповнення до відзиву за вх.№24340/22 від 31.10.2022;

відповідь на відзив за вх.№26016/22 від 15.11.2022;

Клопотання про призначення проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у строки, визначені ч.7 ст. 252 ГПК України, від сторін до суду не надходило.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Стислий виклад позиції позивача:

- на виконання умов договору поставки №29.09/21п від 29.09.2021 позивачем на підставі видаткових накладних було поставлено товар на загальну суму 463 171, 80 грн. Відповідач частину поставлено позивачем товару оплатив в сумі 83 883,72 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №1065907 від 05.07.2022 на суму 31883,72 грн.; № 1065907 від 05.08.2022 на суму 52000 грн. Частину товару на суму 136916,16 грн. відповідач повернув позивачу відповідно до наступних видаткових накладних на повернення: видаткова накладна на повернення № 8051 від 13.12.2021 на суму 64,32 грн.; видаткова накладна на повернення № 1735 від 09.05.2022 на суму 127775,40 грн.; видаткова накладна на повернення № 3177 від 03.08.2022 на суму 384 грн.; видаткова накладна на повернення № 3178 від 03.08.2022 на суму 7463,64 грн.; видаткова накладна на повернення № 3179 від 03.08.2022 на суму1228,80 грн.;

- з врахуванням воєнного стану, видаткові накладні на повернення № 1735 від 09.05.2022 на суму 127775,40 грн., № 3177 від 03.08.2022 на суму 384,00 грн., № 3178 від 03.08.2022 на суму 7463,64 грн., № 3179 від 03.08.2022 на суму 1228,80 грн. позивачу не надійшли, але позивач визнає такі повернення і в доведення таких повернень надає розрахунки коригування кількісних та вартісних показників № 95 від 09.05.2022 р., № 96 № від 09.05.2022р., № 97 від 09.05.2022р., № 292 від 03.08.2022р., № 293 від 03.08.2022р., №294 від 03.08.2022р. до податкових накладних на відповідні суми.

- до дати подання позову залишається не сплаченим товар на суму 242 371,92 грн.;

- відповідач некоректно трактує умови п.13.3 договору, оскільки із врахуванням умов викладених у даному пункті, договір в частині виконання грошового зобов`язання є чинним на дату подання позову, а отже може бути розірваним за умови розділу 10 договору;

- долучені додатковим відзивом накладні про внутрішнє переміщення товарів додатково підтверджують реалізацію покупцем правомочності самостійного на власний розсуд володіння, користування та розпорядження отриманим у власність товаром, що свідчить про повну «триаду власності» покупця над переданим йому товаром;

- відповідач згадує про право на повернення товару, передбачене п. 4.16 Договору. Разом з тим, відповідач не надає жодних документів, підтверджуючих його реальний намір та готовність передати такий товар. Більш того, посилання відповідача на розкрадання такого товару російськими загарбниками, свідчить про об`єктивну і реальну неможливість повернення такого товару в належному вигляді позивачу;

- судова практика зводиться до того, що само по собі посилання на воєнний стан не є підставою для невиконання зобов`язання сторонами договору.

Стислий виклад позиції відповідача:

- 01.09.2022р. позивач надсилає на адресу відповідача повідомлення про розірвання Договору №3108/01 від 31.08.2022р., яке по суті своїй є некоректним та не передбаченим умовами Договору, оскільки станом на дату його відправки Договір вже був припинений в силу положень п.13.3. У зв`язку із цим відповідач не підписав надіслані разом з цим повідомленням Акти звірки взаємних розрахунків у період 0101.2017-31.08.2022р, оскільки такий період виходить за межі періоду узгодженого сторонами при підписанні Договору. Станом на 01.01.2022р. строк дії Договору закінчився;

- п. 4.16 Договору передбачено право відповідача повернути позивачу поставлений товар, зокрема, у випадку закінчення строку дії Договору, а відтак після 31.12.2021 у відповідача виникає право на повернення товару позивачу, яке він мав намір реалізувати. При цьому, договір не містить узгоджених строків і порядку повернення товару позивачу на випадок повернення товару у зв`язку із закінченням строку дії договору;

- 05.08.2022 відповідач надсилає електронною поштою звернення щодо повернення наступної партії товару, а також накладну на повернення товару №14467 від 03.08.2022р. на загальну суму 9076,44 грн. Зазначений у накладній товар був повернутий, однак накладна на повернення не повернулась на адресу відповідача, як це раніше відбувалось. Підтвердженням того, що товар на загальну суму 9076,44 грн. був повернутий позивачу є Акт звірки, який позивач пропонує 31.08.2022р. підписати відповідачу. Дані документи є додатковим доказом здійснення відповідачем заходів з повернення товару, яке тривало ще у серпні 2022р.

- затримка з поверненням остаточної частини товару пояснюється незалежними від відповідача обставинами та ситуацією у країні, за якої, спочатку після 24.02.2022 частина співробітників з огляду на необхідність забезпечення безпеки собі і своїм родинам була відсутня на робочих місцях. Потім, починаючи з 24.02.2022 в Україні триває правовий режим воєнного стану;

- у період з початку російської агресії, орієнтовно 04.03.2022 окупанти шляхом злому проникли у орендоване відповідачем приміщення складу за адресою: Херсонська область, смт. Антонівка, вулиця Кримська, 69 та викрали майно ТОВ «ТАІС-ДІСТРИБЬЮШН» на загальну суму 2 321 942,78 грн., у тому числі, алкогольну продукцію, яка поставлялась позивачем та зберігалась у приміщенні складу.

- відповідач листом №18102022 від 18.10.2022 повідомляє партнерів про вилучення російськими окупантами товару ТОВ "АБК Дніпро" на загальну суму 172259,34 грн.

- офіційним листом від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 ТПП підтверджуються обставини непереборної сили, а саме: військова агресія рф, починаючи з 24.02.2022

- у процесі повернення товару, позивачу було відомо про обставини розкрадання складу позивача у Херсонській області, попри це, останній безпідставно та необґрунтовано, ігноруючи право відповідача на повернення товару, подає позов до суду.

- несвоєчасне повідомлення відповідача щодо обставин непереборної сили та залишки неповернутого товару, що знаходились на пограбованому складі, за своєю суттю ще не є достатньою підставою для звернення до суду з вимогою стягнути заборгованість (постанова Касаційного господарського суду від 30 червня 2022 року у справі № 916/1466/21).

Дослідивши матеріали справи судом встановлено:

29.09.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю ТАІС-ДІСТРИБЬЮШН (Покупець) укладено договір поставки №29.09/21п, із протоколом узгодження розбіжностей до договору поставки, згідно з яким Постачальник, на умовах передбачених даним договором, зобов`язується передати товар у власність Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти та своєчасно, в порядку та на умовах визначених цим договором, оплатити переданий товар за цінами, обумовленими Сторонами в офіційному прайс-листі Постачальника та/або в специфікації. Товар за цим договором постачається партіями, відповідно до кожної конкретної Специфікації та або видаткової накладної.

Згідно з умовами п.2.3. договору Постачальник надає Покупцеві право продажу товару виключно в регіоні м. Одеса та Одеська область, м. Херсон та Херсонська область.

Відповідно до п. 3.1. договору, асортимент та кількість кожної партії товару визначається у відповідній Специфікації та/або видатковій накладній.

Згідно з п. 4.1. договору поставка товару здійснюється на підставі заявок покупця. Заявки подаються покупцем на електронну адресу Постачальника, зазначену в п. 13.5. Договору, по п`ятницям. Строк постачання кожної партії товару складає від 2 до 7календарних днів в залежності від географічної віддаленості місця поставки від адреси виробничих потужностей Постачальника. Кожна сторона зобов`язана інформувати іншу сторону про неможливість виконання заявки в строк, не менш ніж за два календарні дні до її виконання.

У п. 4.2. договору сторони погодили, що Постачальник здійснює поставку товару з оплатою згідно п. 5.4. даного договору за умови, що сума поставленого, але не оплаченого товару не може перевищувати 1 000 000 грн. (максимальний розмір ліміту заборгованості).

Згідно з умовами п.4.3. догодовуй Поставка товару Постачальником на склад Покупця здійснюється відповідно до Правил інтерпретації міжнародних торгових термінів «Інкотермс» в редакції 2010 року на умовах DDP склад Покупця. Адреса поставки: Одеська область, м. Одеса, вул. Отамана Головатого 73/2; Херсонська область, м. Херсон, пров. Янтарний,1.

Відповідно до п. 4.4. договору датою поставки товару вважається, дата, вказана у товарно-транспортній та/або видатковій накладній.

У п. 4.6. договору сторони погодили, що приймання товару по кількості відбувається на підставі товаросупровідних документів Постачальника, за якістю у відповідності з нормами та правилами, які пред`являються до даного виду товару.

Згідно з п. 4.10. договору перехід права власності на товар відбувається після передачі партії товару на складі Покупця та підписання представником Покупця відповідної видаткової та товаро транспортної накладних. Покупець зобов`язаний надати довіреність на отримання товару Покупцем в пункті поставки товару, визначеному в п.4.3. договору. Ризик видаткової втрати, псування, пошкодження чи знищення товару несе покупець з моменту отримання товару в пункті поставки, визначеному в п. 4.3. договору.

Якщо Покупець прийняв товар без зауважень, то вважається що поставка виконана і претензії щодо невідповідності асортименту та кількості по замовленню від Покупця не приймаються.

Відповідно до п. 4.15 договору (в редакції протоколу узгодження розбіжностей) Покупець має право повернути Постачальнику поставлений товар у випадках: дострокового розірвання даного договору за ініціативою Постачальника; закінчення строку дії даного договору; у випадках, передбачених п. 3.4.цього договору; за ініціативою Постачальника; за згодою сторін.

В разі розірвання договору однією із сторін Постачальник протягом 5 (п`яти) робочих днів забирає зі складу Покупця своїм транспортом всю нереалізовану продукцію, за умови що ця продукція має товарний вид (а саме пляшки не мають подряпин, акцизна марка не має ушкоджень) і протягом 10 робочих днів сторони підписують акт звіряння і проводять прикінцеві розрахунки.

У п. 4.16 договору сторони погодили, що Покупець має право повернути Постачальнику поставлений товар у випадках: дострокового розірвання даного договору за ініціативою Постачальника; закінчення строку дії даного договору; у випадках передбачених п. 3.4. цього договору; за ініціативою Постачальника; за згодою сторін.

Згідно з п. 5.1. договору ціни на товар, що постачаються за даним договором, встановлюються в національній валюті України гривні. Сторони узгоджують та фіксують ціну у видатковій накладній на відповідну партію товару та у рахунку-фактурі до моменту відвантаження товару.

Відповідно до п. 5.4. договору (в редакції протоколу узгодження розбіжностей) оплата за поставлений товар в перші 6 (шість) місяців співпраці здійснюється Покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 10 (десяти) календарних днів після його реалізації Покупцем, далі Покупець здійснює оплату кожної поставленої партії товару, в розмірі її 100 % вартості, зазначеної у відповідній видатковій накладній, не пізніше 30 (тридцяти) календарних днів, які слідують за датою фактичної поставки, зазначеної у видатковій накладній Постачальника на розрахунковий рахунок, вказаний у п. 14 цього договору.

У п. 6.2. договору встановлено, що Покупець зобов`язаний, зокрема придбати (прийняти) товар в обсязі, асортименті, зазначеному у Специфікації та товаросупровідних документах та здійснити його оплату в строки в порядку та на умовах визначених цим договором.

Згідно з п.п. 9.1., 9.2. договору жодна із сторін не несе відповідальності в разі виникнення форс-мажорних обставин (дія непереборної сили, яка не залежить від волі сторін), а саме; повені, землетрусу, а також іншого стихійного лиха, воєнних дій, блокади, ембарго, дій або акин державних органів влади, які роблять неможливим виконання сторонами своїх обов`язків. Сторони звільняються від виконання своїх обов`язків на час дії вказаних обставин, за умови, що такі обставини вплинули на виконання цього Договору і сторона для якої виконання зобов`язань стало неможливим повідомила іншу сторону в письмовій формі протягом 10-ти календарних днів про настання вищезазначених обставин і таке повідомлення підтверджене відповідною довідкою Торгово-промислової палати України або іншого уповноваженого (компетентного) державного органу. Виникнення вищевказаних обставин не є підставою для відмови покупця від оплати поставленого товару після закінчення дії цих обставин.

Відповідно до п. 10.1. договору цей договір може бути розірваний:

за домовленістю сторін, з підписанням відповідної угоди (пп.10.1.1 договору);

за ініціативою Покупця: у раз затримки поставки товару більш, ніж на 15 (п`ятнадцять) календарних днів; у разі непогодження з перерозподілом регіону дистрибюції, який здійснений постачальником на підставі п. 11.2. договору (пп.10.1.2 договору).

за ініціативою Постачальника: у разі безпідставної відмови покупця отримати товар; у разі затримки Покупцем платежів на отриманий товар більш, ніж на 7 календарних днів; у випадку повторного порушення Покупцем цінової та/або територіальної політики Постачальника. Порушення територіальних розмежувань Покупцем має бути документально зафіксовано (постачальник зобов`язаний надати виявлену накладну з печаткою Таіс Дістрибьюшн); у випадку систематичного порушення Покупцем інших договірних зобов`язань. У цих випадках цей договір вважається розірваним з дати направлення Постачальником письмового сповіщення покупцю про розірвання договору. Закінчення терміну дії, розірвання цього договору не звільняє покупця від відповідальності за його порушення, які мали місце під час його дії (пп.10.1.3 договору в редакції протоколу узгодження розбіжностей).

У п.10.2. договору сторони погодили, що у разі дострокового розірвання цього договору, сторони складають та підписують Акт звірки взаємних розрахунків. Остаточні розрахунки повинні бути завершені протягом 10 календарних днів з дати підписання акту звірки взаємних розрахунків.

Відповідно до п. 13.3. договору цей договір набирає силу з 29.09.2021 і діє до 31.12.2021 включно у частині поставки, а в частині оплати до повного виконання зобов`язань по даному договору.

Додатком 1 до договору поставки №29.09/21 від 29.09.2021 є типова заявка (замовлення) покупця.

Також судом встановлено, що на виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 463 171, 80 грн. із врахуванням ПДВ, про що свідчать: - видаткова накладна №24861 від 21.10.2021 на суму 71 076, 96 грн.; - видаткова накладна №24862 від 21.10.2021 на суму 71 076, 96 грн.; - видаткова накладна №29210 від 08.12.2021 на суму 148 552, 20 грн.; - видаткова накладна №29392 від 09.12.2021 на суму 89 536, 80 грн.; - видаткова накладна №30162 від 20.12.2021 на суму 82 928, 88 грн., та відповідні ТТН, які містять реквізити сторін, підписані та скріплені печатками сторін.

В свою чергу відповідачем здійснено часткову оплату поставленого позивачем товару в сумі 83883,72 грн., про що свідчать платіжні доручення, а саме: №1065907 від 05.07.2022 на суму 31 883, 72 грн.; №1065907 від 05.08.2022 на суму 52 000 грн., а також відповідачем частково повернутий позивачу поставлений ним товар на суму 136916,16 грн., про що свідчать видаткові накладні на повернення від покупця, а саме: №8051 від 13.12.2021; №1735 від 09.05.2022; №3177 від 03.08.2022; №3178 від 03.08.2022; №3179 від 03.08.2022, та розрахунок коригування кількісних показників №95 від 09.05.2022 до податкової накладної №258 від 21.10.2021 з квитанцією про її реєстрацію; розрахунок коригування кількісних показників №96 від 09.05.2022 до податкової накладної №257 від 21.10.2021 з квитанцією про її реєстрацію; розрахунок коригування кількісних показників №97 від 09.05.2022 до податкової накладної №517 від 08.12.2021 з квитанцією про її реєстрацію; розрахунок коригування кількісних показників №292 від 03.08.2022 до податкової накладної №1734 від 20.10.2021 з квитанцією про її реєстрацію; розрахунок коригування кількісних показників №293 від 03.08.2022 до податкової накладної №518 від 09.12.2021 з квитанцією про її реєстрацію; розрахунок коригування кількісних показників №294 від 03.08.2022 до податкової накладної №258 від 21.10.2021 з квитанцією про її реєстрацію.

01.09.202022 позивач надіслав відповідачу повідомлення про розірвання договору за №3108/01 від 31.08.2022, в якому на підставі п. 10.1.3 договору повідомив відповідача про розірвання договору №29.09.202131.08.2022 та просив на підставі п. 10.2. договору підписати Акт звірки взаємних розрахунків від 31.08.2022, один з примірників якого направити ТОВ «АБК Дніпро». Обґрунтовуючи повідомлення про розірвання договору, позивач зазначив, що спостерігає систематичне порушення строків оплати, а також строків надання замовлень, звітів про продажі та звітів про залишки (порушення п.п. 4.19, 4.20, 4.21, 5.4. договору).

Відповідачем, серед іншого, надано до суду:

договір оренди №6.601.612 від 18.03.2021, із протоколом розбіжностей, який укладений між ТОВ «Будівельна компанія «Херсонбуд» (Орендодавець) та ТОВ ТАІС-ДІСТРИБЬЮШН (Орендар), та згідно з яким Орендодавець передає, а Орендар приймає у тимчасове платне користування нежитлове приміщення за адресою: м. Херсон, вул. Лютернська,24, офіс 601,612;

договір оренди приміщення №1 від 28.05.2021, який укладений між ОСОБА_1 (Орендодавець) та ТОВ ТАІС-ДІСТРИБЬЮШН (Орендар), та згідно з яким Орендодавець передає, а Орендар приймає у строкове, платне користування нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою м. Херсон, смт. Антонівка, вул. Кримська,69 ;

накладну на повернення товару №14 467 від 03.08.2022 на суму 9076,44 грн. та роздруківку електронного листа від 05.08.2022 про надіслання накладної на повернення товару;

наказ №8 від 28.02.2022 «Про надання відпустки без збереження заробітної плати співробітникам підприємства» з додатком №1 до наказу;

наказ №14 від 31.05.2022 «Про надання відпустки без збереження заробітної плати співробітникам підприємства» з додатком №1 до наказу;

накладні на внутрішнє переміщення, передачу товарів, тари, а саме: №3 834 від 13.12.2021; №4120 від 16.12.2021; №4121 від 27.12.2021 та товаро-транспортні накладні на переміщення алкогольних напоїв, які свідчать про переміщення товарів відповідачем з м. Херсон, провул. Янтарний 1 до м. Херсон, смт. Антонівка, вул. Кримська 69 ; з м. Одеси, вул. Чорноморського козацтва,115 до м. Херсон смт. Антонівка, вул. Кримська 69;

інвентаризаційний опис №2 на 23.02.2022 товаро-матеріальних цінностей, що знаходяться Склад Херсон (смт. Антонівка, вул. Кримська, 69);

заява та пояснення ТОВ ТАІС-ДІСТРИБЬЮШН адресовані генеральному прокурору України щодо вжиття заходів до встановлення та притягнення до кримінальної відповідальності осіб, які в період часу з 23.02.2022 по 05.03.2022 шляхом злому воріт проникли до складу ТОВ ТАІС-ДІСТРИБЬЮШН, що розташований за адресою: Херсонська область, смт. Антонівка, вул. Кримська, 69 звідки викрали майно, спричинивши збитки на загальну суму 2 321 942, 78 грн.;

лист офісу генерального прокурора від 28.08.2022 за №09/1/1-1200вих-22, яким відповідача повідомлено про направлення його заяви до Херсонської обласної прокуратури;

лист Херсонської окружної прокуратури Херсонської області від 21.06.2022 за №55-4210вих-22 з проханням до відповідача надати необхідну інформацію щодо кримінального провадження

лист відповідача №18102022 від 18.10.2022 з повідомленням про те, що на момент початку російської агресії на Херсонському складі ТОВ ТАІС-ДІСТРИБЬЮШН, станом на 23.02.2022 знаходився товар торгових марок компанії ТОВ "АБК Дніпро" на загальну суму 172 259,34 грн., що були вилучені російськими агресорами;

відомості щодо залишків товару та роздруківка супровідного електронного листа від 18.10.2022 щодо направлення листа.

Висновки суду.

Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу.

У п.1 ч.2 ст.11 ЦК України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 762 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 662 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

За умовами ст. 663 ЦК України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Як вище встановлено господарським судом, на виконання умов договору поставки №29.09/21п від 29.09.2021, позивачем поставлено відповідачу товар на загальну суму 463 171, 80 грн., що підтверджується видатковими накладними №24861 від 21.10.2021; №24862 від 21.10.2021; №29210 від 08.12.2021; №29392 від 09.12.2021; №30162 від 20.12.2021, які підписані та засвідчені печатками сторін, та ТТН.

При цьому, обставини поставки товару позивачем за відповідними видатковими накладними визнаються відповідачем у відзиві на позов.

Згідно вимог ч. 7 ст. 193 ГК України законодавцем в імперативному порядку закріплено, що не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Статтею 525 Цивільного Кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Між тим, товар, який позивач поставив відповідачу, останній оплатив частково в сумі 83 883,72 грн., та частину товару вартістю 136 916,16 грн. відповідач повернув позивачу.

Товар вартістю 242 371,92 грн. залишився несплаченим відповідачем.

Відповідно до п. 13.3. договору цей договір набирає силу з 29.09.2021 і діє до 31.12.2021 включно у частині поставки, а в частині оплати до повного виконання зобов`язань по даному договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 267 ГК України договір поставки може бути укладений на один рік, на строк більше одного року (довгостроковий договір) або на інший строк, визначений угодою сторін. Якщо в договорі строк його дії не визначений, він вважається укладеним на один рік.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ГК України якщо в довгостроковому договорі кількість поставки визначено лише на рік або менший строк, у договорі повинен бути передбачений порядок погодження сторонами строків поставки на наступні періоди до закінчення строку дії договору. Якщо такий порядок не передбачений, договір вважається укладеним на один рік.

Поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» та «термін виконання зобов`язання» згідно з приписами ЦК України мають різний зміст.

Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору.

Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання (п. 29, 33-35 постанови Великої Палати ВС від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12).

Отже, відповідач не виконав своє зобов`язання згідно умов погоджених сторонами у договорі поставки №29.09/21п від 29.09.2021 в частині оплати за поставлений товар, а відтак, договір в цій частині діє до моменту повного розрахунку відповідача за отриманий товар.

Таким чином, посилання відповідача на те, що строк дії договору закінчився 31.12.2021 та у відповідача виникло право повернення позивачу на підставі п. 4.16 договору нереалізованого товару не приймаються до уваги господарським судом.

Посилання відповідача на повернення позивачу товару за видатковою накладною №14467 від 03.08.2022 на загальну суму 9 076, 44 грн. також не приймаються господарським судом до уваги, оскільки в Акті звірки взаємних розрахунків станом на період: 01.01.2017-31.08.2022, який підписаний позивачем, та на який посилається відповідач, не міститься інформації щодо повернення товару позивачу за видатковою накладною №14467 від 03.08.2022 на суму 9076,44 грн. Водночас у вказаному Акті звірки міститься інформація про повернення товару позивачу на суму 9076,44 грн. 03.08.2022 за видатковими накладними №3177, №3178, №3179, які прийняті та враховані позивачем.

Окрім того, відповідачем не надано доказів, в підтвердження того, що електронний лист від 05.08.2022, із вкладенням накладної на повернення товару, був надісланий позивачу.

Посилання відповідача про вилучення товару російськими окупантами не приймаються до уваги господарським судом, з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 668 ЦК України встановлено, що ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження товару переходить до покупця з моменту передання йому товару, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 4.10. договору перехід права власності на товар відбувається після передачі партії товару на складі покупця та підписання представником покупця відповідної видаткової та товаро транспортної накладних.

Отже, після отримання товару, тільки відповідач несе ризик його випадкового знищення чи пошкодження. Обставини вчинення злочину російськими окупантами щодо вилучення товару досліджуються в рамках кримінального провадження №0000126 від 11.05.2022 та не є предметом розгляду даної справи.

Щодо посилання відповідача на наявність форс-мажорних обставин, як на підставу безпідставного нарахування позивачем заборгованості, господарський суд виходить з наступного.

Згідно з листом Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 визнано форс-мажорною обставиною військову агресію Російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану 24.02.2022. Торгово-промислова палата України підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними.

Водночас, згідно з висновком, який міститься у постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 31.08.2022 по справі № 910/15264/21, колегія суддів зазначила, що відповідно до ч.1 ст.617 ЦК, ч.2 ст.218 ГК та ст.14-1 Закону "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні і невідворотні обставини за даних умов здійснення господарської діяльності, що об`єктивно унеможливлюють виконання особою зобов`язань за умовами договору, обов`язків, передбачених законодавством.

Надзвичайними є ті обставини, настання яких не очікується сторонами при звичайному перебігу справ. Під надзвичайними можуть розумітися такі обставини, настання яких добросовісний та розумний учасник правовідносин не міг очікувати та передбачити при прояві ним достатнього ступеня обачливості.

Невідворотними є обставини, настанню яких учасник правовідносин не міг запобігти, а також не міг запобігти наслідкам таких обставин навіть за умови прояву належного ступеня обачливості та застосуванню розумних заходів із запобігання таким наслідкам. Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести (п.38 постанови Верховного Суду від 21.07.2021 у справі №912/3323/20), а не лише таким, що викликає складнощі, або є економічно невигідним.

Між обставинами непереборної сили та неможливістю належного виконання зобов`язання має бути причинно-наслідковий зв`язок. Тобто неможливість виконання зобов`язання має бути викликана саме обставиною непереборної сили, а не обставинами, ризик настання яких несе учасник правовідносин.

Частина 2 ст.14-1 Закону "Про торгово-промислові палати в Україні" містить невичерпний перелік обставин, що можуть бути визнані форс-мажором (обставинами непереборної сили), до яких належить у тому числі введення карантину, встановленого КМУ.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що одне лише передбачене законом віднесення введеного карантину до форс-мажорних обставин не свідчить про існування форс-мажору у конкретних правовідносинах сторін, де така обставина може стати форс-мажорною лише у випадку, якщо особа доведе, що конкретний обмежувальний захід, запроваджений в рамках карантину (надзвичайного стану, надзвичайної ситуації тощо), унеможливлює виконання конкретного договору (постанови Верховного Суду від 21.07.2021 у справі №912/3323/20 (п.40), від 03.08.2022 у справі №914/374/21 (п.99).

Відповідно до ч.1 ст. 74 ГПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У ст.76 ГПК України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст. 77 ГПК України Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Між тим, надані відповідачем докази, в підтвердження причинно-наслідкового зв`язку між неможливістю виконання зобов`язання за договором щодо оплати поставленого позивачем товару і наявність форс-мажору, не приймаються до уваги господарським судом, оскільки відповідачем не доведено суду, яким чином наявність проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000126, свідчить про неможливість здійснення відповідачем свого зобов`язання щодо оплати за поставлений позивачем товар.

При цьому господарський суд звертає увагу на те, що відповідно до умов укладеного між сторонами договору поставки, повернення відповідачем поставленого позивачем товару є правом відповідача, а не зобов`язанням останнього.

Окрім того, в порушення умов п.9.1 договору поставки, відповідачем не надано доказів, в підтвердження того, що електронний лист від 18.10.2022, із вкладенням листа від 18.10.2022 №18102022, був надісланий позивачу.

З огляду на вищевикладене, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість і правомірність позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро, а отже, і їх задоволення.

Щодо заявлених до стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн., господарський суд виходить з наступного.

У позовній заяві позивачем заявлено до стягнення з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн., та витрати з оплати судового збору в рзмірі 3 635, 58 грн.

Частиною 1 ст. 58 ГПК України визначено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.

У ч. 4 ст. 60 ГПК України встановлено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Відповідно до ч. 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: зокрема на професійну правничу допомогу;

Відповідно до ч.ч.2,3 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч.8 ст.129 ГПК розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Між тим, доказів на підтвердження понесених судових витрат на правничу допомогу позивачем до позову надано.

Окрім того, як і позовна заява, так і відповідь на відзив підписані генеральним директором Товариства з обмеженою відповідальністю Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро Івановим С.В., а відтак у суду відсутні докази на представництво адвоката останнього у суді.

Більш того, позивачем не було зроблено заяви про надання до суду доказів понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

З огляду на вище викладене, господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

Щодо витрат позивача по сплаті судового збору, то на підставі ст.129 ГПК України на відповідача покладаються судові витрати позивача по сплаті судового збору.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1.Позов Товариства з обмеженою відповідальністю Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро до Товариства з обмеженою відповідальністю ТАІС-ДІСТРИБЬЮШН про стягнення 242 371, 92 грн. задовольнити.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ТАІС-ДІСТРИБЬЮШН (65003, м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, б. 115, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро (51000, Дніпропетровська область, Царичанський район, смт Царичанка, вул. Царичанська, б. 168, ; адреса для листування: 49044, м. Дніпро, вул. Святослава Хороброго, б. 12) суму боргу у розмірі 242 371 (двісті сорок дві тисячі триста сімдесят одну) грн. 92 коп., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 635 (три тисячі шістсот тридцять п`ять) грн. 58 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено 27 січня 2023 р.

Суддя Г.Є. Смелянець