ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2023 року м.Дніпро Справа № 908/2130/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач),

суддів Іванова О.Г., Кощеєва І.М.

секретар судового засідання: Абадей М.О.

представники сторін у судове засідання не з`явились, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Огнеупор - Індустрія" на рішення Господарського суду Запорізької області від 31.01.2022 (повний текст складений 14.02.2022, головуючий суддя Боєва О.С., судді Науменко А.О., Ярешко О.В.) у справі № 908/2130/20

за позовом: LRS GmbH (ЛРС ГмбХ), 51766, Німеччина, Енгельскирхен, Хаммервейс, 21 (Germany, 51766, Engelskirchen, Hammerwiese, 21)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Огнеупор - Індустрія", м. Запоріжжя

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Публічне акціонерне товариство "АрселорМіттал Кривий Ріг", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про визнання контракту та додаткових угод недійсними

ВСТАНОВИВ:

Позивач - LRS GmbH (ЛРС ГмбХ), Німеччина звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Огнеупор - Індустрія", в якому просив визнати недійсним контракт № 29/01/2018 від 29.01.2018, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Огнеупор - Індустрія" та LRS GmbH, та додаткові угоди до нього № 1 від 29.03.2018 та № 2 від 23.04.2018.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оспорюваний договір та додаткові угоди до нього не укладалися позивачем, ніколи не визнавались та не виконувались ним; підпис, який міститься під прізвищем Олександр Фріз, належить іншій особі, що свідчить про те, що дані правочини від LRS GmbH укладав не його виконавчий орган генеральний директор Александр Фріз.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 31.01.2022 у справі №908/2130/20 у задоволенні позову відмовлено; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Огнеупор - Індустрія" на користь LRS GmbH (ЛРС ГмбХ), Німеччина витрати зі сплати судового збору в сумі 70,00 євро та 19 769 грн 47 коп. витрат на проведення судової почеркознавчої експертизи.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що висновком експерта №3207-21, складеного 20.09.2021 за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи у справі № 908/2130/20, встановлено, що підписи від імені Олександра Фріза у контракті № 29/01/2018 від 29.01.2018, специфікації № 1 до контракту, додатковій угоді № 1 від 29.03.2018 до контракту, додатковій угоді № 2 від 23.04.2018 до контракту, акті виконаних робіт від 29.03.2018 виконані не Олександром Фрізом, а іншою особою, отже контракт № 29/01/2018 від 29.01.2018 є таким, що не вчинений (таким, що не укладений); неукладений правочин не підлягає визнанню недійсним. Також місцевим господарським судом відхилені доводи відповідача щодо здійснення з боку позивача фактичних дій на виконання правочину з огляду на те, що ввезення (вивезення) обладнання на (з) територію України не є підтвердженням схвалення правочину позивачем саме в особі директора Олександра Фріза в розумінні ст. 241 Цивільного кодексу України; відповідно до відповіді Кельнської торгівельно промислової палати від 12.11.2020 на запит позивача в 2018 році на поставку обладнання для тимчасового вивезення з території Німеччини від позивача до України видавався один корнет №DE 1012/18K від 07.09.2018, який не містить декларації №UA 110090/2018/700388 від 08.02.2018; проформа інвойс від 02.02.2018 не може свідчити про направлення обладнання для виконання контракту; наявність або відсутність відбитка печатки суб`єкта господарювання на документі не створює юридичних наслідків, таке поняття як печатка відсутнє в приватному секторі Німеччини, відтиск штампу з реквізитами позивача не є печаткою в розумінні законодавства України та Німеччини, відтиски печатки позивача на оспорюваних документах візуально різняться з відтисками печатки, що міститься на договорі на капітальну закупівлю №3870 від 27.12.2017, укладеному між Публічним акціонерним товариством «АрселорМіттал Кривий Ріг» як замовником та позивачем як підрядником, та його додатках; наявність додатку №11 до договору про капітальну закупівлю від 27.12.2017 №3870 «Перелік уповноважених субпідрядників», де субпідрядником визначено відповідача, не є належним свідченням наявності правовідносин між позивачем та відповідачем.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Огнеупор - Індустрія" звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, якою просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 31.01.2022 у справі №908/2130/20 в частині стягнення з відповідача витрат зі сплати судового збору в сумі 70,00 євро та 19 769 грн 47 коп. витрат на проведення судової почеркознавчої експертизи; змінити рішення Господарського суду Запорізької області від 31.01.2022 у справі №908/2130/20 в мотивувальній частині, виклавши її в редакції постанови апеляційного суду.

Апеляційна скарга обґрунтована наступним:

- суд першої інстанції поверхнево дослідив матеріали справи та дійшов помилкового висновку про відсутність доказів схвалення правочину з боку позивача, в той час як він був в повному обсязі виконаний відповідачем, що підтверджується також самими замовником робіт (ПАТ «Арселор Міттал Кривий Ріг»);

- відповідач є субпідрядником згідно додатку №11 до договору №3870 від 27.12.2017, який повністю виконано, що підтверджується позивачем та рішенням МКАС від 27.12.2019 №79/2019, згідно якого з ПАТ «Арселор Міттал Кривий Ріг» стягнуто на користь позивача борг за виконані роботи в сумі 214 000,00 євро;

- спірний контракт №29/01/2018 від 29.01.2018 був укладений для виконання договору №3870 від 27.12.2017, позивач уникає оплати по спірному контракту з відповідачем, що стало підставою для виникнення спорів у справах №908/2130/20, №908/1960/18;

- визнання договору неукладеним може мати місце на стадії укладення договору, якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов, а не за наслідками виконання договору сторонами;

- наявними у справі №908/2130/20 доказами підтверджується, що між сторонами існували правовідносини за контрактом №29/01/18 від 29.01.2018, зокрема, з боку позивача були вчинені дії по направленню обладнання в режимі тимчасового ввозу на територію України, яке відповідач використовував при виконанні робіт та по їх закінченню направив зворотно позивачу; митний орган підтверджує реальність документів та переміщень обладнання між країнами;

- позивачем не доведено, що роботи на ПАТ «Арселор Міттал Кривий Ріг» були виконані іншим субпідрядником;

- справа розглядається в суді України та за законами України, що передбачено п. п. 12.1, 12.2 спірного контракту, тому посилання на законодавство Німеччини щодо відсутності обов`язку юридичних осіб приватного права мати печатки, є безпідставним;

- судом мають бути враховані висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 24.02.2021 у справі №926/2308/19 (щодо оцінки наявності відбитку печатки підприємства на договорі, який ним не підписаний) та в постанові від 10.04.2018 у справі №910/11079/17, від 02.04.2019 у справі №904/2178/18 (щодо відсутності підстав для застосування положень ст. ст. 203, 215 Цивільного кодексу України в разі встановлення судом вчинення позивачем дій, спрямованих на виконання оспорюваного договору та його схвалення, в тому числі, коли правочин вчинений особою, яка не мала повноважень щодо його вчинення);

- судом неправильно застосовано ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, процесуальним законодавством не передбачено такої підстави для стягнення судових витрат, як зазначення у мотивувальній частині певних обставин.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 19.04.2022 для розгляду апеляційної скарги визначена колегія суддів у складі головуючого судді Орєшкіної Е.В., суддів Чус О.В., Кощеєва І.М.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 25.04.2022 зазначеною колегією суддів витребувано з Господарського суду Запорізької області справу №908/2130/20, відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження справи до суду.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 23.05.2022 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Огнеупор - Індустрія" на рішення Господарського суду Запорізької області від 31.01.2022 у справі № 908/2130/20 залишено без руху; Товариству з обмеженою відповідальністю "Огнеупор - Індустрія" наданий десятиденний строк на подання до апеляційного господарського суду доказів на обґрунтування заявленого клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Запорізької області від 31.01.2022 у справі №908/2130/20, а також доказів надіслання копії апеляційної скарги третій особі (опис вкладення у цінний лист за поштовим відправленням №817).

30.05.2022 від апелянта до Центрального апеляційного господарського суду надійшла заява на виконання вимог ухвали Центрального апеляційного господарського суду від 23.05.2022 з доказами усунення недоліків апеляційної скарги та на підтвердження клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 06.06.2022 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Огнеупор - Індустрія" процесуальний строк на оскарження рішення Господарського суду Запорізької області від 31.01.2022 у справі № 908/2130/20; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Огнеупор - Індустрія" на рішення Господарського суду Запорізької області від 31.01.2022 у справі № 908/2130/20; зупинено дію рішення Господарського суду Запорізької області від 31.01.2022 у справі № 908/2130/20; розгляд апеляційної скарги призначений в судове засідання на 26.07.2022.

15.06.2022 від LRS GmbH до Центрального апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Господарського суду Запорізької області від 31.01.2022 у справі № 908/2130/20 без змін.

Поданий відзив на апеляційну скаргу обґрунтований наступним:

- відповідачем не наведено норм матеріального та процесуального права, які були порушені судом першої інстанції;

- третя особа не надала жодних доказів виконання робіт відповідачем;

- відповідачем не підписувались акти приймання виконаних будівельних робіт №01/03/18 на суму 214 000,00 євро та готовності об`єкта до експлуатації №729 від 12.04.2018;

- в ході арбітражного розгляду справи №79/2019 МКАС було констатовано, що не всі докази і обставини, які зазначалися ПАТ «Арселор Міттал Кривий Ріг», відповідають дійсності;

- згідно даних Кельнської торговельно промислової палати від 12.11.2020 в 2018 жодних інших поставок обладнання чи товарів від імені позивача, крім зазначених в корнеті №DE 1012/18К від 07.09.2018, з території Німеччини на територію України чи з України не поставлялось, що спростовує твердження відповідача про направлення йому обладнання для виконання робіт;

- проформа інвойс №02/01/18 має ознаки підробки з огляду на те, що датована 02.02.2018 на фірмовому бланку позивача від 06.02.2018, який вибивається днем формування відповідного листа;

- укладення договорів з іншими контрагентами не підтверджує факт надання послуг за спірним контрактом;

- штамп з реквізитами позивача, відтиск якого є на спірному контракті та додаткових угодах до нього, не є печаткою в розумінні як законодавства України, так і законодавства Німеччини;

- судом першої інстанції правомірно застосовано правову позицію, яка викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 у справі №145/2047/16-ц;

- спір виник через неправомірні дії відповідача, тому судом першої інстанції правомірно покладено на нього судові витрати відповідно до ч.9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

25.07.2022 у зв`язку з відпусткою судді Кощеєва І.М. по справі здійснений повторний автоматизований перерозподіл, за результатами якого її передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Орєшкіної Е.В., суддів Чус О.В., Іванова О.Г., якою справу прийнято до свого провадження ухвалою суду від 25.07.2022; судове засідання у справі, призначене на 26.07.2022, визначено провести в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду із забезпеченням її проведення для представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Огнеупор - Індустрія" адвоката Штабовенка Д.В. та GmbH (ЛРС ГмбХ) Рисіна О. з використанням власних технічних засобів в системі відеоконференцзв`язку "EasyCon" (https://vkz.court.gov.ua/).

В судовому засіданні 26.07.2022 по справі оголошено перерву до 18.10.2022.

17.10.2022 у зв`язку з відпусткою судді Чус О.В. по справі здійснений повторний автоматизований перерозподіл, за результатами якого справу передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Орєшкіної Е.В., суддів Іванова О.Г., Кощеєва І.М., якою ухвалою суду від 18.10.2022 справу прийнято до свого провадження.

У судовому засіданні 18.10.2022 по справі оголошено перерву до 29.11.2022.

У зв`язку з перебуванням у відпустці судді Кощеєва І.М. розгляд апеляційної скарги в судовому засіданні 29.11.2022 не відбувся.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 01.12.2022 призначено розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Огнеупор - Індустрія" на рішення Господарського суду Запорізької області від 31.01.2022 у справі № 908/2130/20 в судове засідання на 17.01.2023; судове засідання з розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Огнеупор - Індустрія" на рішення Господарського суду Запорізької області від 31.01.2022 у справі № 908/2130/20, призначене на 17.01.2023, визначено провести в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду із забезпеченням її проведення для представника позивача адвоката Рисіна Олександра Олександровича та представника відповідача Бондар Іллі Михайловича з використанням власних технічних засобів в системі відеоконференцзв`язку "EasyCon" (https://vkz.court.gov.ua/).

14.12.2022 від третьої особи до Центрального апеляційного господарського суду надійшло клопотання про здійснення розгляду справи, призначеного на 17.01.2023, без участі її представника.

В судове засідання 17.01.2023 сторони явку представників не забезпечили, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, зокрема, адвокат Рисін О.О., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №143.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що 27.12.2017 між Публічним акціонерним товариством «Арселор Міттал Кривий Ріг» (замовник) та компанієюGmbH (підрядник) укладено договір на капітальну закупівлю № 3870, за умовами якого (п. 1.1 договору) підрядник зобов`язався виконати свої зобов`язання, що вказані в п. 1.2 даного договору у встановлений в цьому договорі строк (строки) на об`єкті: «Капітальний ремонт ІІІ розряду газоочистки ДП-9. Розробка, поставка, монтаж, футерування горна, фурмені зони, заплічників і шахти доменної печі» (об`єкт) у повному обсязі основних та супутніх зобов`язань згідно технічного завдання (додаток 1 до цього договору) та технічної пропозиції підрядника (додаток 13 до цього договору) та інших визначених цим договором умов, а замовник зобов`язується прийняти та сплатити за них визначену в договорі плату.

Згідно з п. 1.2 договору за умовами цього договору підрядник зобов`язався виконати наступне:

- виконання предпроектних робіт (розробка основних проектних рішень (НЕ ДІЄ);

- виконання загальних та деталізованих проектних-вишукувальних робіт та робіт з планування за вимогою замовника (НЕ ДІЄ);

- здійснення авторського нагляду (НЕ ДІЄ);

- поставка матеріалівта/або устаткування (НЕ ДІЄ);

- виконання монтажних робіт (НЕ ДІЄ);

- виконання шеф-монтажних робіт;

- виконання робіт по укладці вогнетримкої маси;

- виконання будівельних робіт (НЕ ДІЄ);

- виконання пусконалагоджувальних робіт, включаючи індивідуальні тести, комбіновані тести та усунення дефектів за переліком (НЕ ДІЄ);

- розробка програмного забезпечення (НЕ ДІЄ);

- постачання програмного забезпечення (НЕ ДІЄ);

- передача замовнику майнових прав інтелектуальної власності (НЕ ДІЄ);

- отримання необхідних замовнику дозвільних документів з метою виконання умов даного договору (НЕ ДІЄ);

- введення об`єкта в експлуатацію (НЕ ДІЄ);

- надання консалтингових послуг (включаючи, але не обмежуючись, навчання персоналу замовника роботі на об`єкті) (НЕ ДІЄ).

Відповідно до п. 1.6 договору місце розташування (адреса) майданчика, на якому підрядник виконує свої зобов`язання, що передбачені умовами даного договору: 50095, Україна, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Орджонікідзе, 1.

У відповідності до п. 2.1 договору загальна вартість зобов`язань підрядника згідно цього договору складає 214 000,00 євро без ПДВ.

Пунктом 9.1 договору визначено, що підрядник має право залучати до виконання робіт сторонні організації (субпідрядник) тільки за письмовою згодою замовника та тільки з числа підприємств та організацій, що затверджені замовником для виконання відповідних робіт на території та/або об`єктах замовника (форма переліку уповноважених субпідрядників наведена в додатку 11).

Додатком 11 до договору на капітальну закупівлю від 27.12.17 № 3870 «Перелік уповноважених субпідрядників» визначено субпідрядником Товариство з обмеженою відповідальністю «Огнеупор-Індустрія».

29.01.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Огнеупор-Індустрія» (субпідрядник) та компанієюGmbH, Енгельскірхен, Німеччина, в особі директора Олександра Фріза (замовник) укладено контракт № 29/01/2018, за умовами якого (п. 1.1. контракту) на підставі даного контракту замовник доручає та оплачує, а субпідрядник приймає на себе субпідряд на виконання комплексу будівельних робіт по футеровці горна, фурменої зони, заплічок, маратору і шахти жароміцним бетоном на об`єкті «Капітальний ремонт ІІІ розряду газоочистки ДП-9, Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг», розробці, поставки, монтажу футерування горна, фурмені зони, заплічок та шахти доменної печі», розташованого за адресою: 50095, Україна, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Орджонікідзе, 1 (об`єкт) згідно вимог технічного завдання «Розробка, поставка та монтаж футерування горна, фурменої зони, заплічок та шахти доменної печі. 020-01.2017-ТЗ (затвердженого 20.02.2017)» (послуги).

Відповідно до п. 1.3. контракту по закінченню робіт сторони підписують акт виконаних робіт.

У відповідності до п. 2.1. контракту субпідрядник зобов`язується виконати роботи не пізніше 31.03.2018.

Ціна Послуг складає 60 100,00 євро, в т.ч. ПДВ за курсом НБУ на дату підписання акту виконаних робіт. Ціна є твердою та включає в себе всі витрати субпідрядника, а також належну йому винагороду (п. 3.1. контракту, з урахуванням додаткової угоди № 1 від 29.03.2018).

Згідно з п. 3.2. контракту (з урахуванням додаткової угоди № 1 від 29.03.2018) всі витрати, пов`язані з транспортуванням спеціалістів субпідрядника на території України, а також оренда житла на час проведення робіт, здійснюється за рахунок замовника.

Пунктом 3.3. контракту (з урахуванням додаткової угоди № 1 від 29.03.2018) визначено, що всі податки та збори в країні субпідрядника сплачує субпідрядник, всі податки та збори в країні замовника сплачує замовник, якщо інше не передбачено даним контрактом.

У відповідності до п. 4.1. контракту (з урахуванням додаткової угоди № 1 від 29.03.2018) оплата послуг за вказаним контрактом здійснюється замовником в євро.

Згідно п. 4.2. контракту (з урахуванням додаткової угоди № 1 від 29.03.2018) замовник повинен перерахувати субпідряднику повну (100 %) ціну послуг на протязі 180 банківських днів після підписання обома сторонами акту виконаних робіт.

Для виконання послуг замовник надасть, а субпідрядник прийме на умовах тимчасового ввезення обладнання, вказане в Специфікації № 1, в режимі тимчасового ввезення на умовах DAP (відповідно Інкотермс 2010) (п. 5.1. контракту).

Відповідно до п. 12.1. контракту (з урахуванням додаткової угоди № 2 від 23.04.2018) всі спори та розбіжності між сторонами, що виникають в процесі виконання даного контракту або в зв`язку із ним, передаються на розгляд Господарського суду Запорізької області (Україна), в установленому законодавством України порядку.

Пунктом 12.2. контракту (з урахуванням додаткової угоди № 2 від 23.04.2018) визначено, що при розгляді спору застосовується матеріальне та процесуальне право України.

У відповідності до п. 13.3. контракту він вступає в силу з моменту його підписання та діє до 31.12.2018, а в разі невиконання сторонами своїх обов`язків - до їх повного виконання.

Даний контракт укладено в рамках договору на капітальну закупівлю від 27.12.2017 № 3870 між КомпанієюGmbH, Енгельскірхен, Німеччина та ПАТ «АрселорМіттал», Кривий Ріг, Україна (п. 13.4. контракту).

У специфікації № 1 до контракту визначено перелік товару з 11 найменувань, які необхідні для виконання робіт за ним.

29.03.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Огнеупор-Індустрія» та LRS GmbH, Енгельскірхен, Німеччина в особі директора Александра Фріза підписано акт виконаних робіт, відповідно до п. 1 якого Товариством з обмеженою відповідальністю «Огнеупор-Індустрія» виконано всі зобов`язання передGmbH, передбачені контрактом від 29.01.2018 № 29/01/2018.

Згідно з п. 2 акту виконаних робіт від 29.03.2018 відповідно до контракту №29/01/2018 від 29.01.2018 виконані всі роботи, надані ТОВ «Огнеупор-Індустрія» по футеровці горна, фурменої зони, заплічок, маратору і шахти жароміцним бетоном на об`єкті «Капітальний ремонт ІІІ розряду газоочистки ДП-9, Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг», розробка, поставка, монтаж футерування горна, фурмені зони, заплічок та шахти доменної печі», розташованого за адресою: 50095, Україна, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Орджонікідзе, 1 (об`єкт), згідно вимог технічного завдання «Розробка, поставка та монтаж футерування горна, фурменої зони, заплічок та шахти доменної печі. 020-01.2017-ТЗ (затвердженого 20.02.2017)» (послуги), в об`ємі відповідно до специфікації № 1 до контракту № 29/01/2018 від 29.01.2018 на суму 60 100,00 євро в т.ч. ПДВ 20 %.

Пунктом 3. акту виконаних робіт визначено, що сторони не мають взаємних претензій по виконанню контрактних зобов`язань.

29.03.2018 відповідач виставив позивачу рахунок № 2 за виконані роботи згідно контракту від 29.01.2018 № 29/01/2018 на загальну суму 60 100,00 євро, який позивачем не оплачено, що стало підставою для звернення з позовом у справі №908/1960/18, предметом розгляду якої є встановлення факту виконання відповідачем робіт на визначену суму та виникнення у позивача зобов`язання щодо їх оплати.

У справі, що розглядається (№908/2130/20), LRS GmbH оспорює контракт №29/01/2018 від 29.01.2018 та додаткові угоди до нього №1 від 29.03.2018, №2 від 23.04.2018, укладені з Товариством з обмеженою відповідальністю «Огнеупор-Індустрія», з підстав невідповідності підпису генерального директора LRS GmbH Олексадра Фріза, що міститься на них, його власному підпису. Таким чином, позивач вважає наявними підстави для визнання недійсними зазначених правочинів, оскільки, за його твердженням, вони були укладені з боку LRS GmbH невідомою особою, відсутнє волевиявлення замовника, правочини не були спрямовані на реальне настання правових наслідків, позивач не отримав послуг на виконання спірного контракту.

Згідно з приписами статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Юридична особа є учасником цивільних відносин і наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю (статті 2, 80, 91, 92 Цивільного кодексу України). При цьому особливістю цивільної дієздатності юридичної особи є те, що така особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону (частина 1 статті 92 Цивільного кодексу України).

Правочини юридична особа також вчиняє через свої органи, що з огляду на приписи статті 237 Цивільного кодексу України утворює правовідношення представництва, в якому орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана або має право вчинити правочин від імені цієї юридичної особи, в тому числі вступаючи в правовідносини з третіми особами.

Правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину (стаття 241 Цивільного кодексу України).

При цьому при оцінці обставин, що свідчать про схвалення правочину особою, яку представляла інша особа, необхідно брати до уваги, що незалежно від форми схвалення воно повинно виходити від органу або особи, уповноваженої відповідно до закону, установчих документів або договору вчиняти такі правочини або здійснювати дії, які можуть розглядатися як схвалення.

На захист прав третіх осіб, які вступають у правовідносини з юридичними особами, в тому числі укладають з юридичними особами договори різних видів, частиною 3 статті 92 Цивільного кодексу України передбачено, що орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Таким чином, частина 3 статті 92 Цивільного кодексу України встановлює виняток із загального правила щодо визначення правових наслідків вчинення правочину представником з перевищенням повноважень (статті 203, 241 Цивільного кодексу України). Для третьої особи, яка уклала з юридичною особою договір, обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи загалом не мають юридичної сили, хоча би відповідні обмеження й існували на момент укладення договору.

Таке обмеження повноважень набуває юридичної сили для третьої особи в тому випадку, якщо саме вона, ця третя особа, вступаючи у відносини з юридичною особою та укладаючи договір, діяла недобросовісно або нерозумно, зокрема, достеменно знала про відсутність в органу юридичної особи чи її представника необхідного обсягу повноважень або повинна була, проявивши принаймні розумну обачність, знати про це. Тягар доказування недобросовісності та нерозумності в поведінці третьої особи несе юридична особа.

Настання передбачених статтею 241 Цивільного кодексу України наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів тощо).

Наведене стосується й тих випадків, коли правочин вчинений не представником юридичної особи з перевищенням повноважень, а особою, яка взагалі не мала повноважень щодо вчинення даного правочину. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/11079/17, від 02.04.2019 у справі № 904/2178/18, від 19.06.2019 у справі № 904/9795/16 та від 01.10.2019 у справі № 910/8287/18.

Як вбачається з матеріалів справи №908/2130/20, в контракті № 29/01/2018 від 29.01.2018 зазначено, що він укладений з боку замовника ("LRS GmbH", Енгельскірхен, Німеччина) директором Олександром Фрізом. У розділі контракту 14, у графі, де розміщені підписи сторін, також вказано: LRS GmbH, директор Олександр Фріз.

Аналогічне також вбачається зі специфікації № 1 до контракту, додаткової угоди №1 від 29.03.2018, додаткової угоди № 2 від 23.04.2018 та акту виконаних робіт від 29.03.2018.

02.02.2021 позивачем до суду першої інстанції був наданий з перекладом на українську мову висновок експерта (дипломованого спеціаліста по державному адмініструванню FTS ForensischeText- und Schriftanalysen GmbH, судово-медичного графологічного експерта пана Клауса М. Мюллера) щодо експертизи почерку генерального директора LRS GmbH Олександра Фріза на контракті № 29/01/2018 від 29.01.2018, додаткових угодах до нього та акті виконаних робіт, та зроблено висновок, що найбільш імовірно, що підписи, які розглядаються, не є справжніми. При цьому, дослідження здійснювалось на підставі наданих позивачем фотокопій документів у зв`язку з відсутністю у нього оригіналів. Також даним міжнародним судовим експертом зазначено, що вищий ступінь ймовірності не може бути засвідчений, оскільки письмовий матеріал, про який йдеться, доступний лише у вигляді копії. Ступінь ймовірності відображає переконання експерта щодо ймовірності правильності відповідної гіпотези.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 19.05.2021 у справі №908/2130/20 судом задоволено клопотання LRS GmbH (ЛРС ГмбХ) про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи, проведення якої доручено Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

Згідно висновку експерта Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України № 3207-21, складеного 20.09.2021 за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи у справі №908/2130/20:

1) підпис від імені Олександра Фріза у контракті № 29/01/2018 від 29.01.2018 виконаний не Олександром Фрізом, а іншою особою;

2) підпис від імені Олександра Фріза у специфікації № 1 до контракту №29/01/2018 від 29.01.2018 виконаний не Олександром Фрізом, а іншою особою;

3) підпис від імені Олександра Фріза у додатковій угоді № 1 від 29.03.2018 до контракту № 29/01/2018 від 29.01.2018 виконаний не Олександром Фрізом, а іншою особою;

4) підпис від імені Олександра Фріза у додатковій угоді № 2 від 23.04.2018 до контракту № 29/01/2018 від 29.01.2018 виконаний не Олександром Фрізом, а іншою особою;

5) підпис від імені Олександра Фріза на акті виконаних робіт від 29.03.2018 виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою;

6) підпис від імені Олександра Фріза у листі на адресу ТОВ «Огнеупор-Індустрія» вих. № 17 від 15.02.2018 виконаний не Олександром Фрізом, а іншою особою.

7) питання щодо виконання підпису від імені ОСОБА_2 у документі, який має назву PROFORMA-INVOICE від 02.02.2018, не вирішувалось у зв`язку з нерукописним способом виконання підпису.

8) питання щодо виконання підпису від імені ОСОБА_2 у документі, який має назву PakingList від 02.02.2018, не вирішувалось у зв`язку з нерукописним способом виконання підпису.

З огляду на встановлені обставини непідписання зазначених документів ОСОБА_3 як повноважною особою позивача, суд першої інстанції дійшов висновку, що оспорювані правочини є неукладеними, у зв`язку з чим не підлягають визнанню судом недійсними, тому підстави для задоволення позову відсутні. Також судом відхилені заперечення відповідача щодо вчинення сторонами дій на фактичне виконання контракту, зазначено, що ввезення та вивезення обладнання на (з) територію (ї) України не є підтвердженням схвалення правочину позивачем саме в особі директора Олександра Фріза в розумінні ст. 241 Цивільного кодексу України; відповідно до відповіді Кельнської торгівельно промислової палати від 12.11.2020 на запит позивача в 2018 році на поставку обладнання для тимчасового вивезення з території Німеччини від позивача до України видавався один корнет №DE 1012/18K від 07.09.2018, який не містить декларації №UA 110090/2018/700388 від 08.02.2018; проформа інвойс від 02.02.2018 не може свідчити про направлення обладнання для виконання контракту; наявність або відсутність відбитка печатки суб`єкта господарювання на документі не створює юридичних наслідків, таке поняття як печатка відсутнє в приватному секторі Німеччини, відтиск штампу з реквізитами позивача не є печаткою в розумінні законодавства України та Німеччини, відтиски печатки позивача на оспорюваних документах візуально різняться з відтисками печатки, що міститься на договорі на капітальну закупівлю №3870 від 27.12.2017, укладеному між Публічним акціонерним товариством «АрселорМіттал Кривий Ріг» як замовником та позивачем як підрядником, та його додатках; наявність додатку №11 до договору про капітальну закупівлю від 27.12.2017 №3870 «Перелік уповноважених субпідрядників», де субпідрядником визначено відповідача, не є належним свідченням наявності правовідносин між позивачем та відповідачем.

Апеляційний господарський суд не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності наслідків, передбачених ст. 241 Цивільного кодексу України, та схвалення правочину позивачем.

Як було встановлено вище, згідно п. 5.1 контракту №29/01/2018 для виконання послуг замовник надає, а субпідрядник приймає на умовах тимчасового ввозу обладнання, зазначене в специфікації №1, в режимі тимчасового ввозу на умовах DAP (згідно Інкотермс 2010).

Направлення позивачем відповідачу обладнання на виконання контракту підтверджується міжнародною товарно транспортною накладною (СMR) 0602181, згідно п. 5 якої зазначено документ, що долучений, проформа- інвойс №02/01/2018, у розділі «реквізити документів, що підтверджують заявлену митну вартість» міститься посилання на контракт (4101 29/01/2018 від 29/01/2018 по 31/12/2018) та специфікацію №1 від 29.01.2018 (4103); митною декларацією UA 110090/2018/700388, в якій в якості призначення обладнання зазначено: «для складання та проведення магістралей з подачі бетонної суміші на відстань від точки приготування бетону до точки нанесення бетонного масиву на робочу поверхню; будуть використовуватися з метою виконання робіт з капітального ремонту ІІІ розряду газоочистки ДП-9 монтаж футерування горна, фурмені зони, заплічників і шахти доменної печі на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг».

Також в матеріалах справи міститься лист відповідача №29/03/3 від 30.03.2018 начальнику м/п Кривий Ріг Дніпропетровської митниці ДФС Міценку С.А., в якому відповідач просив продовжити строк тимчасового ввезення обладнання, завезеного у відповідності до МД «ІМЗІДЕ» від 16.02.2018 № UA 110090/2018/700388, договору оренди обладнання №29/01/18 від 29.01.2018 з LRS GmbH, Германія.

06.04.2018 складена митна декларація СMR №220262 на вивіз обладнання за проформою інвойсом №02/01/2018 на адресу позивача.

З огляду на викладене, надходження обладнання на виконання контракту №29/01/2018 від 29.01.2018 та специфікації №1 до нього на територію України до відповідача підтверджується дослідженими первинними документами, що свідчить про вчинення позивачем дій на схвалення спірного правочину. В даному випадку судом першої інстанції помилково зазначено, що схвалення правочину мало відбутися саме в особі директора Олексадра Фріза.

Згідно ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Дані Кельнської торгівельно промислової палати від 12.11.2020 на запит позивача, що в 2018 році з території Німеччини від позивача видавався лише один корнет №DE 1012/18К від 07.09.2018, який не містить декларації № UA 110090/2018/700388 від 08.02.2018, не спростовують доказів ввезення/вивезення обладнання на (з) території України, які судом апеляційної інстанції визнані більш вірогідними.

Крім того, в матеріалах справи №908/2130/20 міститься рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду від 27.12.2019 у справі №79/2019, яким стягнуто з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь позивача 214 000,00 євро заборгованості з оплати робіт, 6 574,78 євро процентів, 7 486,91 євро на відшкодування витрат зі сплати арбітражного збору.

Зазначеним рішенням встановлено виконання позивачем як підрядником робіт по договору №3870 від 27.12.2017 згідно акту приймання виконаних будівельних робіт за березень 2018 № 01/03/18 від 29.03.2018 на суму 214 000,00 євро, а саме: виконані роботи на об`єкті «Капітальний ремонт ІІІ розряду газоочистки ДП-9. Розробка, поставка, монтаж, футерування горна, фурмені зони, заплічників і шахти доменної печі» з укладки вогнетривкої маси, які є складовою частиною комплексу робіт з ремонту доменної печі №9.

Як було встановлено, контракт №29/01/2018 від 29.01.2018 був укладений в межах договору №3870 від 27.12.2017, позивачем не доведено виконання робіт, визначених актом виконаних робіт від 29.03.2018 до контракту, іншим субпідрядником.

Згідно пояснень Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» від 09.02.2021 №2130/20-2, що міститься у справі №908/2130/20, в додатку №11 до договору №3870 від 27.12.2017 значиться одна субпідрядна організація Товариство з обмеженою відповідальністю «Огнеупор Індустрія», яке здійснювало «Капітальний ремонт ІІІ розряду газоочистки ДП-9. Розробка, поставка, монтаж, футерування горна, фурмені зони, заплічників і шахти доменної печі» на об`єкті ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг».

Обставини та об`єм виконання контракту №29/01/2018 від 29.01.2018 відповідачем не є предметом спору у справі №908/2130/20, водночас викладене свідчить, що без направлення обладнання субпідряднику виконання робіт за договором №3870 від 27.12.2017 було б неможливим.

Таким чином, у задоволенні позову слід відмовити з огляду на відсутність підстав для застосування положень ст. ст. 203, 215 Цивільного кодексу України через вчинення позивачем фактичних дій, направлених на схвалення правочину, а не з підстав неукладеності правочину, схвалення якого позивачем не відбулось. Викладене є підставою для зміни мотивувальної частини рішення Господарського суду Запорізької області від 31.01.2022 у справі №908/2130/20 в частині відмови в задоволенні позову.

В оскаржуваному рішенні судом зазначено, що виходячи з положень ст. 207 Цивільного кодексу України та ст. 58-1 Господарського кодексу України наявність або відсутність відбитка печатки суб`єкта господарювання на документі не створює юридичних наслідків.

Як зазначив позивач, жодна норма діючого законодавства Німеччини не передбачає обов`язок юридичних осіб приватного права, зареєстрованих відповідно до законодавства Німеччини, мати печатки. Таке поняття як печатка взагалі відсутнє в приватному секторі Німеччини. Відтиск штампу з реквізитами GmbH, що наявний на контракті №29/01/2018 від 29.01.2018 та додаткових угодах до нього не є печаткою в розумінні як законодавства України, так і законодавства Німеччини, на його виготовлення не потрібно жодних дозвільних документів і він може бути виготовлений будь-ким.

Судом першої інстанції встановлено, що відтиски печатки LRS GmbH, що містяться на контракті № 29/01/2018 від 29.01.2018, специфікації № 1 до контракту, додаткових угодах № 1 від 29.03.2018 та № 2 від 23.04.2018 до контракту та акті виконаних робіт, візуально відрізняються від відтисків печатки, що містяться на договорі на капітальну закупівлю №3870 від 27.12.2017, укладеного між Публічним акціонерним товариством "АрселорМіттал Кривий Ріг" та компанією LRS GmbH та його додатках, тобто відрізняються від відтисків на інших документах. Отже, відтиск печатки позивача містився також на іншому договорі ( №3870 від 27.12.2017), укладення якого позивач визнає, що ставить під сумнів його доводи щодо відсутності печатки, виготовлення якої за законодавством Німеччини, як він зазначає, для юридичних осіб приватного права не є обов`язковим.

Апеляційний господарський суд зазначає, що печатка відноситься до даних, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні відповідних правовідносин, тому саме позивач має нести відповідальність за законність використання печатки, зокрема, при нанесенні її відбитків на договорах, актах, розрахункових документах. Доказів загублення печатки, її викрадення або в інший спосіб вибуття з володіння позивача, використання іншою особою, в тому числі шляхом підробки, ним не надано.

Колегія суддів зазначає, що наявність або відсутність в даному випадку відтиску печатки на оспорюваному договорі та додаткових угодах до нього не вливає на вирішення спору по суті з огляду на те, що істотною обставиною у даному спорі є з`ясування питання саме схвалення спірного правочину позивачем вчиненням дій, що було встановлено судом та доводиться матеріалами справи.

Згідно п. 2 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

З огляду на викладене, рішення Господарського суду Запорізької області від 31.01.2022 у справі № 908/2130/20 як прийняте з невідповідністю висновків суду встановленим обставинам справи, внаслідок чого судом неправильно застосовані норми матеріального права, підлягає зміні в мотивувальній частині відмови в задоволенні позову та скасуванню в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Огнеупор - Індустрія" на користь LRS GmbH (ЛРС ГмбХ) витрат зі сплати судового збору в сумі 70,00 євро та 19 769,47 грн витрат на проведення судової почеркознавчої експертизи з покладенням цих витрат на позивача.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 52, 269, 270, 277, 282-284, 287 - 289 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Огнеупор - Індустрія" на рішення Господарського суду Запорізької області від 31.01.2022 у справі № 908/2130/20 задовольнити.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 31.01.2022 у справі №908/2130/20 в частині відмови в задоволенні позову змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 31.01.2022 у справі №908/2130/20 в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Огнеупор - Індустрія" на користь LRS GmbH (ЛРС ГмбХ) витрат зі сплати судового збору в сумі 70,00 євро та 19 769,47 грн на проведення судової почеркознавчої експертизи скасувати.

Прийняти в цій частині нове рішення про покладення судових витрат на позивача (LRS GmbH (ЛРС ГмбХ)).

Стягнути з LRS GmbH (ЛРС ГмбХ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Огнеупор - Індустрія" витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги в сумі 3 405,00 грн, про що видати наказ.

Видачу наказу на виконання цієї постанови доручити Господарському суду Запорізької області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 23.01.2023

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя О.Г. Іванов

Суддя І.М. Кощеєв