ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" січня 2023 р. Справа№ 910/15194/20 (910/21692/21)

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Доманської М.Л.

суддів: Гарник Л.Л.

Пантелієнка В.О.

за участю секретаря судового засідання Кудько О.О.

та представників учасників провадження у даній справі відповідно до протоколу судового засідання від 18.01.2023,

розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1

на рішення господарського суду міста Києва від 28.09.2022

у справі №910/15194/20 (910/21692/21)

за позовною заявою Акціонерного товариства "Універсал Банк"

до 1) ОСОБА_1

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Орізон"

про визнання недійсним договору позики

в межах справи №910/15194/20

за заявою Фізичної особи-підприємця Ганчук Григорія Володимировича

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Орізон"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 28.09.2022 у справі № 910/15194/20 (910/21692/21) позов задоволено повністю, визнано недійсним Договір позики, укладений 10.01.2012 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Орізон" та ОСОБА_1 , стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Універсал Банк" 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. витрат зі сплати судового збору, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Орізон" на користь Акціонерного товариства "Універсал Банк" 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн витрат зі сплати судового збору, ухвалено видати накази.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк для подання апеляційної скарги на рішення господарського суду міста Києва від 28.09.2022 у справі №910/15194/20 (910/21692/21), скасувати рішення господарського суду міста Києва від 28.09.2022 у справі №910/15194/20 (910/21692/21) та відмовити у задоволенні позову АТ "Універсал Банк" до ОСОБА_1 та ТОВ "Орізон" про визнання недійсним договору позики.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.11.2022 апеляційну скаргу ОСОБА_1 передано колегії суддів у складі: головуючий суддя: Доманська М.Л.; судді: Гарник Л.Л., Пантелієнко В.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.11.2022 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/15194/20 (910/21692/21) за позовною заявою Акціонерного товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю "Орізон" про визнання недійсним договору позики в межах справи №910/15194/20 за заявою Фізичної особи-підприємця Ганчук Григорія Володимировича до Товариства з обмеженою відповідальністю "Орізон" про банкрутство, відкладено розгляд питання про поновлення чи відмову у поновленні пропущеного строку на апеляційне оскарження, відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду або залишення без руху апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення господарського суду міста Києва від 28.09.2022 у справі №910/15194/20 (910/21692/21) до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи №910/15194/20 (910/21692/21).

28.11.2022 до Північного апеляційного господарського суду з Господарського суду Чернігівської області надійшли матеріали справи №910/15194/20 (910/21692/21) в 1-му томі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.12.2022 клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення господарського суду міста Києва від 28.09.2022 у справі №910/15194/20 (910/21692/21) задоволено. Поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження рішення господарського суду міста Києва від 28.09.2022 у справі №910/15194/20 (910/21692/21). Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення господарського суду міста Києва від 28.09.2022 у справі №910/15194/20 (910/21692/21). Розгляд апеляційної скарги призначено на 18.01.2023 об 11 год. 00 хв. Запропоновано учасникам справи у відповідності до статті 263 Господарського процесуального кодексу України надати відзиви на апеляційну скаргу із доказами надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи протягом десяти днів, з дня отримання даної ухвали, але не пізніше 06.01.2023.Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв, клопотань, пояснень в письмовій формі із доказами надсилання (надання) копій цих документів іншим учасникам справи протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали, але не пізніше 13.01.2023.

16.12.2022 на електронну пошту Північного апеляційного господарського суду від представника Акціонерного товариства "Універсал Банк" надійшло клопотання про продовження процесуального строку на подання відзиву на апеляційну скаргу. В обґрунтування вказаного клопотання представник Акціонерного товариства "Універсал Банк" посилається на те, що внаслідок ракетних обстрілів наявні перебої електропостачання, що унеможливило вчасну підготовку відзиву на апеляційну скаргу.

26.12.2022 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника Акціонерного товариства "Універсал Банк" надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого представник АТ "Універсал Банк" просить суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. Представник АТ "Універсал Банк" відносно доводів апелянта про недоведеність порушення суб`єктивного цивільного права або інтересу Банку вказує, що у разі ініціювання питання щодо стягнення боргу за договором позики та визнання позову відповідачем при наявності невиконаного судового рішення про стягнення з боржника боргу для створення переваг одного кредитора перед іншим в процедурі виконавчого провадження судове рішення стосується прав та/або інтересів кредитора. Як стверджує представник АТ "Універсал Банк", спірний договір не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків. За відсутності первинних документів на підтвердження реальності руху грошових коштів, тобто факту передачі ОСОБА_1 ТОВ «Орізон» - 60000,00 дол. США за договором позики від 10.01.2012, а також за відсутності оригіналу самого договору позики від 10.01.2012, надання відповідачами договору від 23.06.2022 щодо підтвердження укладення ними 10.01.2012 договору позики від 10.01.2012 не може підміняти собою вищевказані докази та слугувати єдиним підтвердженням існування спірних обставин.

У судове засідання 18.01.2023 з`явились представники скаржника та АТ «Універсал банк». Решта учасників справи у судове засіданні не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

В судовому засіданні ставилось на обговорення питання щодо можливості здійснення розгляду апеляційної скарги за відсутності представників учасників справи, які не з`явились в судове засідання, щодо чого представники скаржника та АТ «Універсал банк» не заперечували.

Колегія суддів вирішила за можливе здійснювати розгляд апеляційної скарги за відсутності представників учасників справи, які не з`явились у судове засідання, з огляду на наступне.

За положеннями статті 129 Конституції України та статті 2 ГПК України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) зобов`язує сторін добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 202 ГПК України).

Наведена правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.07.2020 у справі №924/369/19.

В даному випадку апеляційна скарга може бути розглянута у судовому засіданні без участі представників учасників справи, які не з`явились у судове засідання, їх неявка не перешкоджає вирішенню апеляційної скарги у даному судовому засіданні.

Колегією суддів ставилось на обговорення клопотання АТ «Універсал Банк» про продовження строку на подання відзиву на апеляційну скаргу, щодо чого представник скаржника не заперечував.

Дослідивши відповідне клопотання, заслухавши думку учасників справи, колегія суддів ухвалила задовольнити вказане клопотання про продовження строку на подання відзиву на апеляційну скаргу, прийняти та долучити до матеріалів справи вказаний відзив на апеляційну скаргу.

Представник скаржника просив суд задовольнити апеляційну скаргу, скасувати оскаржуване рішення, прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні позову. Представник АТ «Універсал банк» щодо задоволення апеляційної скарги заперечував.

Згідно із ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційна скарга мотивована порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповним з`ясуванням обставин справи, що мають значення для справи, внаслідок чого суд виніс незаконне та необґрунтоване рішення. Скаржник вказує, що спірний договір позики укладено до винесення та набрання законної сили рішенням господарського суду м. Києва від 05.12.2017 у справі № 910/2983/16 про стягнення боргу з ТОВ «Орізон» на користь банку, вказаний договір позики не призвів до неплатоспроможності боржника та до уникнення звернення стягнення на майно боржника.

Апелянт вказує, що Банком не надано доказів щодо доведеності порушення суб`єктивного цивільного права або інтересу Банку. Банк є неналежним позивачем у цій справі, оскільки не довів порушення його права чи безпосередньо законного інтересу, та не наділений правом на звернення до суду із позовом про визнання недійсним Договору позики у рамках справи про банкрутство, виходячи з приписів Кодексу України з процедур банкрутства. Оскільки станом на момент подання апеляційної скарги ОСОБА_1 не є визнаним судом кредитором ТОВ «Орізон», а тому, жодним чином оспорюваний Договір не може порушувати прав Банку. На думку скаржника, оскільки в оскаржуваному рішенні судом першої інстанції не встановлено порушеного або оспорюваного права Банку, то це є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин справи.

Рішенням суду першої інстанції позов задоволено повністю, визнано недійсним Договір позики, укладений 10.01.2012 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Орізон" та ОСОБА_1 .

Оскаржуване рішення мотивоване тим, що на виконання вимог суду Товариство з обмеженою відповідальністю "Орізон" та ОСОБА_1 не надали суду оригінал договору позики від 10.01.2012, матеріали справи не містять жодних первинних і зведених документів бухгалтерського та податкового обліку і звітності тощо, як на час укладення спірного договору позики 10.01.2012, так і після його укладення, що підтверджували би реальність відповідної фінансової операції із надання ТОВ "Орізон" ОСОБА_1 позики в розмірі 60 000,00 дол. США. Сторонами при укладенні оспорюваного договору позики від 10.01.2012 не дотримано загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України), такий договір не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частин першої та п`ятої статті 203 ЦК України, що за правилами статті 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до статті 234 ЦК України.

Позивач - АТ «Універсал Банк» не є стороною спірного договору позики і він не довів належними засобами доказування у встановленому ГПК України порядку порушення його прав і законних інтересів спірним договором, що є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові.

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення господарського суду першої інстанції має бути скасовано з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог АТ «Універсал Банк», з огляду на наступне.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За частиною першою статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України, статтею 4 ГПК України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Водночас зазначені норми не означають, що кожний позов, поданий до суду, має бути задоволений. Якщо позивач не довів порушення його права чи безпосереднього інтересу, в позові слід відмовити. Близький за змістом правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.09.2021 у справі № 761/45721/16-ц.

Отже підставою для звернення до суду є наявність порушеного права та звернення про здійснення його захисту особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту та відновлення. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Тому вирішуючи переданий на розгляд господарського суду спір по суті, суд у першу чергу повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, тобто встановити, чи є особа, за позовом якої (або в інтересах якої) відкрито провадження у справі, належним позивачем.

Вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Оцінка предмету заявленого позову, а відтак, наявності підстав для захисту порушеного права та/або інтересу позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом, на розгляд якого передано спір, крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги (аналогічні правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 19.09.2019 у справі № 924/831/17, від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.

Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Під ефективним способом необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Захисту підлягає наявне законне порушене право (інтерес) особи, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав чи інтересів та звернулася за таким захистом до суду. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право (інтерес), і чи це право (інтерес) порушено відповідачем.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права або інтересу залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі №905/1926/16, від 30.01.2019 у справі №569/17272/15-ц, від 01.10.2019 у справі № 910/3907/18.

Визнання правочину недійсним є одним з передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів за ст. 16 ЦК України, ст. 20 ГК України, ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства.

ЦК України визначає правочин як дію особи, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; шляхом укладання правочинів суб`єкти цивільних відносин реалізують свої правомочності, суб`єктивні цивільні права за допомогою передачі цих прав іншим учасникам.

Відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Згідно зі ст. 628 зазначеного Кодексу зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч. 1 ст. 203 ЦК України).

У розумінні положень законодавства оспорювати правочин у суді може одна із сторін правочину або інша заінтересована особа. За відсутності визначення поняття «заінтересована особа» такою особою є кожен, хто має конкретний майновий інтерес в оспорюваному договорі.

Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним, спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину.

Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав.

Самі по собі дії осіб, зокрема, щодо вчинення правочинів, навіть якщо вони здаються іншим особам неправомірними, не можуть бути оспорені в суді, допоки ці особи не доведуть, що такі дії порушують їх права.

Верховний Суд у своїх постановах звертає увагу, що реалізуючи право на судовий захист і звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним правочину, стороною якого не є, позивач зобов`язаний довести (підтвердити) в установленому законом порядку, яким чином оспорюваний ним договір порушує (зачіпає) його права та законні інтереси, а суд, у свою чергу, - перевірити доводи та докази, якими позивач обґрунтовує такі свої вимоги, і залежно від встановленого вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту позивача. Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову в задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.10.2020 у справі №910/12787/17, постановах Верховного Суду від 04.12.2019 у справі №910/15262/18, від 03.03.2020 у справі №910/6091/19.

Як неодноразово наголошував Верховний Суд України (постанови від 01.06.2016 у справі №920/1771/14, від 30.11.2016 у справі №910/31110/15), під час вирішення спору про визнання недійсним оспорюваного правочину необхідно застосовувати загальні положення ст. ст. 3, 15, 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину і має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, що передбачені законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце.

Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові (п. 52 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.02.2021 у справі №925/642/19).

Суд встановив, що АТ «Універсал Банк» , яке є позивачем у цій справі, не є стороною спірного договору позики.

Звертаючись з позовом у цій справі, АТ «Універсал Банк» вказує, що є кредитором банкрута - ТОВ «Орізон» у справі № 910/15194/20 з визнаними судом вимогами в сумі 26547635,04 грн, з яких 6076000,00 грн - забезпечені заставою майна боржника, 4204,00 грн - вимоги першої черги, 20467431,04 грн - вимоги четвертої черги, а тому спірний договір позики порушує його права як кредитора банкрута - ТОВ «Орізон», оскільки поданням позовної заяви ОСОБА_1 до ТОВ «Орізон» про стягнення боргу за договором позики підтверджується факт намагання ОСОБА_1 штучно зменшити розмір наявних зобов`язань перед Банком, оскільки поява інших кредиторів, які претендують на задоволення своїх вимог за рахунок активів боржника призводить до задовлення грошових вимог банку у меншому розмірі.

На обґрунтування пред`явлених вимог зазначено, що оспорюваний договір вчинено з метою ухилитись від виконання судового рішення від 05.12.2017 у справі № 910/2983/16 про стягнення заборгованості, без наміру створення правових наслідків, обумовлених договором позики. Позивач вказує, що у фінансовій звітності ТОВ «Орізон» не відображено отримання позики та наявності заборгованості перед ОСОБА_1 , також відсутні докази схвалення зборами учасників ТОВ «Орізон» укладення договору позики від 10.01.2012, як правочину, що перевищує 5 000,00 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.12.2017 у справі №910/2983/16, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 08.07.2020, задоволено позовні вимоги ПАТ «Універсал Банк» в повному обсязі та стягнуто з ТОВ «Орізон» на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитом в розмірі 781 812, 34 дол. США, заборгованість по відсоткам в розмірі 78 243, 22 дол. США, заборгованість по підвищеним відсоткам в розмірі 2 130, 03 дол. США та судовий збір в розмірі 206 700, 00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.11.2020 відкрито провадження у справі № 910/15194/20 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Орізон" (02068, м. Київ, вул. А. Ахматової,13-В, ідентифікаційний номер 22919904). Визнано грошові вимоги Фізичної особи-підприємця Ганчука Григорія Володимировича до Товариства з обмеженою відповідальністю "Орізон" у розмірі 529 000,00 грн. Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та процедуру розпорядження майном Товариства з обмеженою відповідальністю "Орізон".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.01.2021 визнано кредитором у справі № 910/15194/20 по відношенню до боржника, зокрема, Акціонерне товариство «Універсал Банк» з грошовими вимогами на суму 26 547 635,04грн., з яких 4 204,00грн.-вимоги першої черги, 20 467 431,04грн.-вимоги четвертої черги, 6 076 000,00грн.-вимоги забезпечені заставою боржника; ОСОБА_2 з грошовими вимогами на суму 27 601 704,00 грн., з яких 4204,00 грн. - вимоги першої черги, 22 078 000,00 грн. - вимоги четвертої черги, 5 519 500,00 грн. - вимоги шостої черги; ОСОБА_1 з грошовими вимогами на суму 2 001 454,00 грн., з яких 4204,00 грн. - вимоги першої черги, 1 597 800,00 грн. - вимоги четвертої черги, 399 450,00 грн. - вимоги шостої черги.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 15.06.2021 у справі № 910/15194/20 ухвалу Господарського суду м. Києва від 20.01.2021 залишено без змін.

Разом із цим, постановою Верховного Суду від 27.10.2021 у справі № 910/15194/20 ухвалу Господарського суду м. Києва від 20.01.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.06.2021 в частині розгляду кредиторських вимог AT «Універсал Банк» залишено без змін; в частині розгляду кредиторських вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_1 скасовано, в цій частині справу направлено на новий розгляд до Господарського суду м. Києва.

Позивач посилався на те, що 10.01.2012 між ОСОБА_1 (позикодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Орізон" (позичальник) укладено договір позики на суму 60 000,00 дол. США, з кінцевим терміном повернення до 15.01.2013. Вказаний договір є підставою кредиторських вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Орізон", заявлених у справі № 910/15194/20.

Пунктом 3 договору позики сторони погодили, що у випадку невиконання зобов`язання, позичальник, крім суми боргу за цим договором, зобов`язується сплатити позикодавцю штраф у сумі 25 % від неповернутої частини боргу.

У пункті 4 договору встановлено, що місце виконання договору є: АДРЕСА_1 .

Також у пункті 5 договору сторони погодили строк позовної давності тривалістю 8 років

Листом від 12.02.2020 директор ТОВ "Орізон" повідомила, що повернути позику товариство не в змозі.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 09.09.2020 у справі № 939/936/20 позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ТОВ «Орізон» на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики у розмірі 1 997 250 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 29.07.2021 апеляційну скаргу АТ «Універсал Банк» задоволено частково, рішення Бородянського районного суду Київської області від 09.09.2020 скасовано. Матеріали справи № 939/936/20 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Орізон» про стягнення заборгованості за договором позики передано до господарського суду м. Києва, на розгляді якого перебуває справа № 910/15194/20 про банкрутство ТОВ «Орізон».

Постановою Верховного Суду від 14.12.2021 у справі № 939/936/20 постанову Київського апеляційного суду від 29.07.2021 скасовано. Передано справу № 939/936/20 на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Київського апеляційного суду від 10.02.2022 рішення Бородянського районного суду Київської області від 09.09.2020 скасовано, матеріали справи №939/936/20 передано до Господарського суду міста Києва, на розгляді якого перебуває справа №910/15194/20 про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю «Орізон».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.06.2022 у справі № 910/15194/20 (939/936/20) зупинено провадження у справі №910/15194/20 (939/936/20) за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідлаьністю "Орізон" про стягнення заборгованості у розмірі 1 997 250,00 грн до постановлення ухвали за результатами розгляду кредиторських вимог ОСОБА_1 до боржника у справі №910/15194/20 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Орізон".

Судова колегія зауважує, що станом на момент прийняття оскаржуваного рішення та розгляду даної апеляційної скарги, ОСОБА_1 не визнано кредитором банкрута - ТОВ «Орізон», розгляд заяви про визнання його кредиторських вимог у суді першої інстанції триває. Доведеність та обґрунтованість цих кредиторських вимог судом на даний час не встановлено.

У відзиві на апеляційну скаргу, Банк посилається на те, що відповідно до ч. 1 ст. 42 КУзПБ можуть бути визнані недійсними у межах провадження у справі про банкрутство відповідні правочини, вчинені боржником за заявою арбітражного керуючого або кредитора, ст. 44 КУзПБ визначає права розпорядника майна, але не виключає відповідні права кредитора у процедурі банкрутства. Проте, судова колегія зауважує, що підстави визнання правочину недійсним, передбачені ч. 1 ст. 42 КУзПБ, не були підставою позову в даному випадку та не розглядались судом як підстава даного позову.

Банк посилається на те, що ОСОБА_1 , звертаючись з позовом до ТОВ «Орізон» про стягнення заборгованості та звертаючись з заявою з кредиторськими вимогами до ТОВ «Орізон» у справі № 910/15194/20 намагається зменшити розмір наявних зобов`язань перед Банком, зокрема, шляхом мінімізування можливості задоволення його вимог. Банк припускає, що у разі визнання ОСОБА_1 кредитором у справі про банкрутство ТОВ «Орізон» - задоволення його кредиторських вимог за рахунок активів боржника призведе до задоволення грошових вимог Банку у меншому розмірі. Позов спрямований на захист права Банку отримати задоволення своїх кредиторських вимог до ТОВ «Орізон» у справі № 910/15194/20. Дана справа не містить доказів на підтвердження розміру активів ТОВ «Орізон», та, тим більше, того, що задоволення кредиторських вимог Банку у повному обсязі є неможливим у разі визнання ОСОБА_1 кредитором боржника у справі № 910/15194/20. Тобто вказане є лише припущенням, яке не грунтується на доказах у даній справі. Банк цих своїх доводів в обгрунтування наявності порушеного права, за захистом якого він звертається до суду з даним позовом, не довів. Тим більше ці припущення наведені у позові під умовою, тобто лише у разі визнання ОСОБА_1 кредитором у справі № 910/15194/20. До визнання ОСОБА_1 кредитором у справі № 910/15194/20, навіть, ці припущення не можуть слугувати підставою для обгрунтування відповідного права позивача на даний позов.

Позивачем не доведено порушення його суб`єктивного права, за якого це право зазнало фактичного протиправного впливу з боку відповідачів, не доведено, що відповідачі позбавили позивача можливості здійснити, реалізувати своє право повністю чи частково, не доведено негативні наслідки порушення того права, за захистом якого позивач звернувся до суду з даним позовом.

Враховуючи встановлення судом апеляційної інстанції відсутність у АТ «Універсал Банк» порушення спірним договором позики його прав і законних інтересів (за захистом яких він звернувся до суду з даним позовом та про які зазначив в суді), колегія суддів не переглядає інші обставини справи щодо визнання спірного договору недійсним.

Позивач в праві звернутись до суду з позовом про визнання договору позики недійсним лише довівши, що було порушене його цивільне право, за захистом якого позивач звернувся до суду, довівши, яке саме його право порушено, в чому полягає його порушення.

Таким чином, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Рішення господарського суду міста Києва від 28.09.2022 у справі №910/15194/20 (910/21692/21) слід скасувати. Прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

У справах Руїс Торіха проти Іспанії, Суомінен проти Фінляндії, Гірвісаарі проти Фінляндії Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), №37801/97 від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99 від 27.09.2001).

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, зазначені рішення Європейського суду з прав людини суд апеляційної інстанції застосовує у цій справі як джерело права.

За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду за результатами перегляду справи в апеляційному порядку, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити; оскаржуване рішення суду першої інстанції у даній справі скасувати, прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги витрати за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 129 , 269 , 270 , 275 , 277, 282 , 283 ГПК України , Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення господарського суду міста Києва від 28.09.2022 у справі №910/15194/20 (910/21692/21) скасувати.

Прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Стягнути з Акціонерного товариства "Універсал Банк" (04114, м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 6810,00 грн (шість тисяч вісімсот десять гривень 00 коп).

Видачу наказу доручити господарському суду міста Києва.

Матеріали справи № 910/15194/20 (910/21692/21) повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова Північного апеляційного господарського суду може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, у порядку та строк, передбачений ст.ст. 288-291 ГПК України.

Повний текст складено 24.01.2023

Головуючий суддя М.Л. Доманська

Судді Л.Л. Гарник

В.О. Пантелієнко