ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2023 року м.Дніпро Справа № 904/534/22

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Мороза В.Ф. - доповідач,

суддів: Чередка А.Є., Коваль Л.А.

секретар судового засідання Мацекос І.М.

розглянувши апеляційну скаргу Дніпровської міської ради на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.09.2022 (суддя Ніколенко М.О)

у справі № 904/534/22

за позовом Дніпровської міської ради, м. Дніпро

до Відповідача-1: Публічного акціонерного товариства "Озеленитель", м. Дніпро

Відповідача-2: Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, м. Дніпро

Третя особа-1: Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради, м. Дніпро

Третя особа-2: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дажук Марина Вячеславівна, м. Дніпро

Третя особа-3: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, м. Дніпро

Третя особа-4: ОСОБА_1 , м. Дніпро

Третя особа-5: ОСОБА_2 , м. Дніпро

Третя особа-6: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фрізберріз", м. Дніпро

Третя особа-7: Товариство з обмеженою відповідальністю "Сморком", м. Дніпро

про припинення права постійного користування землею, скасування державної реєстрації земельних ділянок, державної реєстрації права постійного користування

ВСТАНОВИВ:

Дніпровська міська рада звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Відповідача-1: Публічного акціонерного товариства "Озеленитель", Відповідача-2: Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про:

- припинення права постійного користування землею Публічного акціонерного товариства "Озеленитель", яке виникло на підставі Державного акту на право постійного користування землею від 26.03.1993, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею № 216;

- скасування державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі з виключенням відомостей щодо кадастрових номерів: :09:150:0107, :09:167:0313, :08:492:0142, :08:492:0017, :08:492:0015, :08:156:0064, :08:090:0046 з одночасним припиненням усіх речових прав зареєстрованих щодо таких земельних ділянок;

- скасування державної реєстрації права постійного користування за Публічним акціонерним товариством "Озеленитель" на земельні ділянки з кадастровими номерами:

- :09:150:0107, площею 142,0 га (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 60470474 від 20.09.2021, номер запису про інше речове право 44054152, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 020);

- :09:167:0313, площею 35,41 га (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 59714122 від 06.08.2021, номер запису про інше речове право 43376285, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101);

- :08:492:0142, площею 10,0365 га (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 60576021 від 24.09.2021, номер запису про інше речове право 44147761, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 020);

- :08:492:0017, площею 51,1672 га (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 60023440 від 26.08.2021, номер запису про інше речове право 43653836, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна -101);

- :08:492:0015, площею 55,8363 га (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 60023551 від 26.08.2021, номер запису про інше речове право 43653969, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101);

- :08:156:0064, площею 24,04 га (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 62375648 від 17.12.2021, номер запису про інше речове право 45741351, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 2020);

- :08:090:0046, площею 0,36 га (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 59911164 від 18.08.2021, номер запису про інше речове право 43553722, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101).

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 15.09.2022 у справі №904/534/22 відмовлено у задоволенні позовних вимог Дніпровської міської ради до Відповідача-1: Публічного акціонерного товариства "Озеленитель", Відповідача-2: Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про припинення права постійного користування землею, скасування державної реєстрації земельних ділянок, державної реєстрації права постійного користування.

Дніпровською міською радою подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 15.09.2022 у справі №904/534/22 та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Узагальнений стислий виклад доводів апеляційної скарги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказує на те, що оскаржуване рішення прийнято при неправильному застосуванні норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права.

Стверджує, що судом першої інстанції не було враховано, що ПАТ "Озеленитель" добровільно відмовилося від права постійного користування земельними ділянками, уклавши договори оренди земельних ділянок на виконання вимог пункту 6 Перехідних положень ЗК України в редакції від 15.10.2001.

Скаржник вважає, що ПАТ "Озеленитель" не є підприємством, яке відповідно до ст. 92 ЗК України може набувати право постійного користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності

Зазначає, що ПАТ "Озеленитель" втратило право постійного користування земельною ділянкою площею 450,78 га у 2019 році, у зв`язку з набуттям іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці (п. е ст. 141 ЗК України), а саме набуттям ТОВ «Фрізберріз» (третя особа-6) та ТОВ «Сморком (третя особа-7) права власності на об`єкт нерухомого майна, розташованого на земельній ділянці :08:156:0064, площею 24,04 га.

Апелянт наголошує, що поза увагою суду залишились обставини того, що рішенням Дніпровської міської ради від 19.09.2020 № 214/54 було затверджено детальний план території у районі вул. Андрія Сахарова (Самарський район), яким передбачено організацію 1 546 земельних ділянок, призначених для пільгових категорій громадян, за наслідком чого громадяни ОСОБА_1 та ОСОБА_2 отримали дозволи на розроблення проектів землеустрою щодо відведених ним земельних ділянок, однак, рішеннями державного кадастрового реєстратора означеним громадянам було відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру, оскільки площі бажаних земельних ділянок на 91,6336% та 100% відповідно співпадають з площами спірних земельних ділянок, а за таких обставин, вказані громадяни не можуть реалізувати свої права на отримання земельних ділянок.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 16.11.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Дніпровської міської ради на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 15.09.2022 у справі №904/534/22. Розгляд апеляційної скарги призначено у судове засідання з викликом сторін на 12.12.2022 о 15 год. 00 хв.

05.12.2022 до Центрального апеляційного господарського суду від третьої особи-6 ТОВ «Фрізберріз» надійшли заперечення третьої особи проти апеляційної скарги на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.09.2022 року по справі №904/534/2, в яких просить суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити оскаржуване рішення без змін.

05.12.2022 до Центрального апеляційного господарського суду від відповідача-1 ПАТ «Озеленитель» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити оскаржуване рішення без змін.

09.12.2022 до Центрального апеляційного господарського суду від Дніпровської міської ради надійшли додаткові пояснення, в яких остання підтримала доводи своєї апеляційної скарги.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 13.12.2022 повідомлено учасників справи про судове засідання у справі, яке відбудеться 26.01.2023 на 11:00 год.

10.01.2023 до Центрального апеляційного господарського суду від відповідача-1 ПАТ «Озеленитель» надійшли додаткові пояснення, в яких останній підтримав доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу та просив відмовити у її задоволенні.

В судове засідання 26.01.2023 з`явився представники позивача (апелянта), відповідача-1 та третьої особи-6. Відповідач-2 та треті особи-1,2,3,4,5,7, будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час судового засідання, не з`явилися, явку уповноважених представників не забезпечили, про причини неявки суд не проінформували.

Враховуючи те, що суд не визнавав обов`язковою явку учасників справи, а в матеріалах справи містяться докази належного їх повідомлення про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, зважаючи на необхідність дотримання розумних строків розгляду справи, констатуючи достатність матеріалів для апеляційного перегляду справи, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку судового рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку за наявними матеріалами та без участі представників відповідача-2 та третіх осіб-1,2,3,4,5,7.

Представники позивача (апелянта) в судовому засіданні 26.01.2023 підтримали доводи своєї апеляційної скарги, просили її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове про повне задоволення позовних вимог.

Представники відповідача-1 та третьої особи-6 заперечили проти задоволення апеляційної скарги, в тому числі з підстав, викладених у поданих ними відзиві, запереченнях та поясненнях, наполягали на необхідності залишення оскаржуваного рішення без змін.

Апеляційним судом було здійснено всі необхідні дії, що сприяли в реалізації сторонами принципу змагальності та забезпечення процесуальної можливості для висловлення учасниками справи своєї позиції щодо вимог апеляційної скарги

Апеляційний господарський суд, заслухавши пояснення присутніх представників учасників справи, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши повноту та об`єктивність встановлених обставин та висновки місцевого господарського суду, перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, Дніпропетровському орендному підприємству «Облзеленстрой» (правонаступником якого є ПАТ «Озеленитель»), 23.03.1993 було видано державний акт на право постійного користування землею № 216, який передбачав право постійного користування земельними ділянками площею 117,04, 24,04, 0,36, 10,90 та 60,51 га, всього 450,78 га. Відповідно до статті 22 ЗК України в редакції від 13.03.1992, з цього моменту у нього виникло право постійного користування відповідними земельними ділянками.

Дніпровська міська рада звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Відповідача-1: Публічного акціонерного товариства "Озеленитель", Відповідача-2: Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про:

- припинення права постійного користування землею Публічного акціонерного товариства "Озеленитель", яке виникло на підставі Державного акту на право постійного користування землею від 26.03.1993, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею № 216;

- скасування державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі з виключенням відомостей щодо кадастрових номерів: :09:150:0107, :09:167:0313, :08:492:0142, :08:492:0017, :08:492:0015, :08:156:0064, :08:090:0046 з одночасним припиненням усіх речових прав зареєстрованих щодо таких земельних ділянок;

- скасування державної реєстрації права постійного користування за Публічним акціонерним товариством "Озеленитель" на земельні ділянки з кадастровими номерами :09:150:0107, :09:167:0313, :08:492:0142, :08:492:0017, :08:492:0015, :08:156:0064, :08:090:0046.

За твердженням позивача, рішенням Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 3466 від 20.12.2001 затверджено матеріали земельно-кадастрової інвентаризації та надано ПАТ «Озеленитель» земельну ділянку площею 0,5721 га в оренду на 15 років, на підставі чого 12.02.2002 було укладено договір оренди.

Рішенням сесії XXIV скликання Дніпропетровської міської ради № 153/5 від 18.12.2002 затверджено матеріали земельно-кадастрової інвентаризації та передано три земельних ділянки площею 5,2545 га і площею 27,3785 га ПАТ «Озеленитель» в оренду на 15 років. Пунктом 6 рішення № 153/5 від 18.12.2002 визнано таким, що втратив чинність державний акт на право постійного користування землею № 216 від 23.03.1993.

Позивач зазначив, що заочним рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21.12.2017 у справі № 206/5662/17 задоволено позов ОСОБА_3 до Дніпровської міської ради, третя особа - ПАТ «Озеленитель». Вирішено скасувати пункт 6 рішення Дніпропетровської міської ради № 153/5 від 18.12.2002; поновити чинність державного акту на право постійного користування землею № 216 від 23.03.1993.

У подальшому, за твердженням позивача, приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дажук Мариною Вячеславівною на підставі копії вищевказаного Державного акту, виданого Дніпропетровському радгоспу «Декоративні культури», заочного рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21.12.2017 у справі № 206/5662/17 та витягів з Державного земельного кадастру про земельні ділянки за ПАТ «Озеленитель» було зареєстровано право постійного користування на земельні ділянки за кадастровими номерами:

- :09:150:0107, площею 142,0 га (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 60470474 від 20.09.2021, номер запису про інше речове право 44054152, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 020);

- :09:167:0313, площею 35,41 га (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер

59714122 від 06.08.2021, номер запису про інше речове право 43376285, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101);

- :08:492:0142, площею 10,0365 га (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 60576021 від 24.09.2021, номер запису про інше речове право 44147761, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 020);

- :08:492:0017, площею 51,1672 га (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 60023440 від 26.08.2021, номер запису про інше речове право 43653836, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна -101);

- :08:492:0015, площею 55,8363 га (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 60023551 від 26.08.2021, номер запису про інше речове право 43653969, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101);

- :08:156:0064, площею 24,04 га (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 62375648 від 17.12.2021, номер запису про інше речове право 45741351, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 2020);

- :08:090:0046, площею 0,36 га (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 59911164 від 18.08.2021, номер запису про інше речове право 43553722, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101).

Дніпровська міська рада вважає, що вищевказаний Державний акт на право постійного користування землею, державна реєстрація земельних ділянок та подальша реєстрація на його підставі права постійного користування земельними ділянками за ПАТ «Озеленитель» є такими, що порушують інтереси Дніпровської міської територіальної громади та суперечать вимогам чинного законодавства.

Позивач вказав, що Публічне акціонерне товариство "Озеленитель" не є таким підприємством, яке відповідно до норм ст. 92 Земельного кодексу України може набувати право постійного користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності.

Позивач зауважив, що відповідач-1 добровільно уклав договори оренди земельних ділянок та перебував з позивачем в орендних відносинах близько 15 років.

Також позивач зазначив, що формування земельних ділянок щодо яких було укладено спірні договори оренди здійснювалося за результатами проведення земельно-кадастрової інвентаризації. Внаслідок інвентаризації було встановлено невідповідність фактичних меж та площі таких земельних ділянок з межами та площею територій, зазначених у державному акті. Таким чином, у процесі оформлення орендних правовідносин не відбувалося відновлення меж земельних ділянок, зазначених у Державному акті, а мало місце формування нових земельних ділянок як об`єктів цивільних прав. Тобто, після укладання спірних договорів оренди, земельні ділянки, зазначені у Державному акті, припинили своє існування як об`єкти цивільних прав.

Позивач наполягає на тому, що дії щодо формування спірних земельних ділянок та реєстрації права постійного користування ними здійснено всупереч встановленого законом порядку та за відсутності належних правових підстав поза волею розпорядника землями комунальної власності, чим порушено інтереси Дніпровської міської територіальної громади.

Наведене і стало причиною виникнення спору та звернення до господарського суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про невстановленність наявності підстав, передбачених статтею 141 ЗК України, припинення права Публічного акціонерного товариства "Озеленитель" постійного користування землею загальною площею 450,78 га та необґрунтованість позовних вимог Дніпровської міської ради про припинення права постійного користування землею Публічного акціонерного товариства "Озеленитель", яке виникло на підставі заочного рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21.12.2017 у справі №206/5662/17 та Державного акту на право постійного користування землею від 26.03.1993. З огляду на що, суд також виснував про необґрунтованість похідних вимог про скасування державної реєстрації спірних земельних ділянок у Державному земельному кадастрі та скасування державної реєстрації права постійного користування за Публічним акціонерним товариством "Озеленитель" на такі земельні ділянки, а отже і відсутність підстав для їх задоволення.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та доводам апеляційної скарги, апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Предметом цього судового розгляду є вимоги позивача про:

- припинення права постійного користування землею Публічного акціонерного товариства "Озеленитель", яке виникло на підставі Державного акту на право постійного користування землею від 26.03.1993, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею № 216;

- скасування державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі з виключенням відомостей щодо кадастрових номерів: :09:150:0107, :09:167:0313, :08:492:0142, :08:492:0017, :08:492:0015, :08:156:0064, :08:090:0046 з одночасним припиненням усіх речових прав зареєстрованих щодо таких земельних ділянок;

- скасування державної реєстрації права постійного користування за Публічним акціонерним товариством "Озеленитель" на земельні ділянки з кадастровими номерами: :09:150:0107, :09:167:0313, :08:492:0142, :08:492:0017, :08:492:0015, :08:156:0064, :08:090:0046.

Відповідно обставинами, що входять до предмету доказування є:

а) факт наявності або відсутності у Публічного акціонерного товариства "Озеленитель" права постійного користування землею підставі Державного акту на право постійного користування землею від 26.03.1993;

б) наявність підстав, з якими законодавство пов`язує припинення права постійного користування землею.

Обставини, на які посилається позивач, обґрунтовуються державним актом на право постійного користування (т. 1 а.с. 36 - 38), договорами оренди земельних ділянок, довідками про нормативну грошову оцінку земельних ділянок та рішеннями ДМР про передачу таких земельних ділянок в оренду (т. 1 а.с. 39 - 94), рішеннями ДМР про передачу земельних ділянок в оренду разом із заявами відповідача-1 про надання земельних ділянок (т. 1 а.с. 95 - 106), висновком державної землевпорядної експертизи (том 1 а.с. 107 - 108), висновком про категорію землекористування (т. 1 а.с. 109), витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (том 1 а.с. 110 - 140), рішенням ДМР № 214/54 від 19.02.2020 про затвердження детального плану території з додатками (том 1 а.с. 141 - 155), листом ТОВ «Бізнес-Експерт» № 1009 від 06.10.2021 (том 1 а.с. 156), договором № 3/9 від 18.03.2021 про розроблення проектів землеустрою (том 1 а.с. 157 - 167), проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки Кулику Р.В. (том 1 а.с. 168 - 198), проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 (том 1 а.с. 199 - 225), графічними матеріалами (том 1 а.с. 226 - 231), рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21.12.2017 у справі № 206/5662/17 (том 2 а.с. 112 - 114), рішеннями судів апеляційної та касаційної інстанції у справі № 206/5662/17 (том 2 а.с. 115 - 125).

Так, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Дніпропетровському орендному підприємству «Облзеленстрой», 23.03.1993 було видано державний акт на право постійного користування землею № 216, який передбачав право постійного користування земельними ділянками площею 117,04, 24,04, 0,36, 10,90 та 60,51 га, всього 450,78 га. Відповідно до статті 22 ЗК України в редакції від 13.03.1992, з цього моменту у нього виникло право постійного користування відповідними земельними ділянками.

В подальшому орендне підприємство «Облзеленстрой» було приватизовано, що підтверджується наказом Регіонального відділення Фонду Держмайна України по Дніпропетровській області № 12/66-РП від 16.06.1995.

План приватизації державного майна Дніпропетровського орендного підприємства «Облзеленстрой» затверджено наказом РВ ФДМУ по Дніпропетровській області №12/95-ПП від 29.09.1995. У п. 15 якого наведено інформацію про межі, розміри та місцезнаходження земельних ділянок орендного підприємства «Озеленитель».

Рішенням загальних зборів акціонерів (протокол від 30.12.2010) було змінено найменування товариства з «ВАТ «Озеленитель» на «ПАТ «Озеленитель», згідно якого було отримано свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи № 061595 від 24.01.2011.

ВАТ «Озеленитель» в особі голови правління, 15 липня 1999 року звернулося до виконуючого обов`язки міського голови Куліченко І.І. із проханням дати вказівку Управлінню земельних ресурсів провести реєстрацію у Державному земельному кадастрі, земельних ділянок, які займає ВАТ «Озеленитель».

Рішенням Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 3466 від 20.12.2001 затверджено матеріали земельно-кадастрової інвентаризації та надано ПАТ «Озеленитель» земельну ділянку площею 0,5721 га в оренду на 15 років, на підставі чого 12.02.2002 було укладено договір оренди.

Рішенням сесії XXIV скликання Дніпропетровської міської ради № 153/5 від 18.12.2002 затверджено матеріали земельно-кадастрової інвентаризації та передано три земельних ділянки площею 5,2545 га і площею 27,3785 га ПАТ «Озеленитель» в оренду на 15 років. Пунктом 6 рішення № 153/5 від 18.12.2002 визнано таким, що втратив чинність державний акт на право постійного користування землею № 216 від 23.03.1993.

Вказані обставини були встановлені заочним рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21.12.2017 у справі № 206/5662/17.

Частиною 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається з матеріалів справи № 904/534/22 між Дніпропетровською міською радою (надалі орендодавець) та ВАТ «Озеленитель» (надалі орендар) були укладені договори:

- від 10.09.2003 оренди земельної ділянки з кадастровим № :09:150:0002 площею 94,9955 га;

- від 19.03.2003 оренди земельної ділянки площею 12,3753 га, розташованої за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Островського, 26;

- від 10.09.2003 оренди земельної ділянки з кадастровим № :09:150:0003 площею 85,9105 га;

- від 10.09.2003 оренди земельної ділянки з кадастровим № :09:167:0044 площею 37,0923 га;

- від 16.05.2003 оренди земельної ділянки з кадастровим № :08:492:0016 площею 9,5680 га;

- від 14.02.2003 оренди земельної ділянки площею 11,4652 га, розташованої за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Островського, 26;

- від 10.09.2003 оренди земельної ділянки з кадастровим № :08:492:0015 площею 55,8363 га;

- від 16.05.2003 оренди земельної ділянки з кадастровим № :08:492:0017 площею 51,1672 га.

В процесі формування та перереєстрації вказаним земельним ділянкам були присвоєні кадастрові номери: :09:150:0107, :09:167:0313, :08:492:0142, :08:492:0017, :08:492:0015, :08:156:0064, :08:090:0046.

Відповідно до рішень Дніпропетровської міської ради № 151/10 від 18.06.2003, № 153/7 від 26.02.2003, № 153/5 від 18.12.2002, такі земельні ділянки передаються в оренду строком на 15 років.

З урахуванням положень п. 2.1 договорів оренди, строк оренди спірних земельних ділянок завершився 18.06.2018, 18.12.2017, 26.02.2018 відповідно.

Строк дії таких договорів оренди сторонами не продовжувався. Нових договорів оренди спірних земельних ділянок між позивачем та відповідачем-1 не укладалось.

Заочним рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21.12.2017 у справі № 206/5662/17 задоволено позов ОСОБА_3 до Дніпровської міської ради, третя особа - ПАТ «Озеленитель». Вирішено скасувати пункт 6 рішення Дніпропетровської міської ради № 153/5 від 18.12.2002 року; поновити чинність державного акту на право постійного користування землею №216 від 23.03.1993.

У подальшому, приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дажук Мариною Вячеславівною на підставі копії вищевказаного Державного акту, виданого Дніпропетровському радгоспу «Декоративні культури», заочного рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21.12.2017 у справі № 206/5662/17 та витягів з Державного земельного кадастру про земельні ділянки за ПАТ «Озеленитель» було зареєстровано право постійного користування на земельні ділянки за кадастровими номерами:

- :09:150:0107, площею 142,0 га (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 60470474 від 20.09.2021, номер запису про інше речове право 44054152, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 020);

- :09:167:0313, площею 35,41 га (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер

59714122 від 06.08.2021, номер запису про інше речове право 43376285, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101);

- :08:492:0142, площею 10,0365 га (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 60576021 від 24.09.2021, номер запису про інше речове право 44147761, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 020);

- :08:492:0017, площею 51,1672 га (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 60023440 від 26.08.2021, номер запису про інше речове право 43653836, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна -101);

- :08:492:0015, площею 55,8363 га (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 60023551 від 26.08.2021, номер запису про інше речове право 43653969, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101);

- :08:156:0064, площею 24,04 га (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 62375648 від 17.12.2021, номер запису про інше речове право 45741351, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 2020);

- :08:090:0046, площею 0,36 га (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 59911164 від 18.08.2021, номер запису про інше речове право 43553722, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101).

А отже, спірна земельна ділянка площею 450,78 га є сформованою у відповідності до земельного законодавства, яке діяло на час видачі державного акту на право постійного користування землею № 216 від 23.03.1993.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 Земельного кодексу України (у редакції, чинній станом на момент вирішення спору), право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Частиною 10 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про Державний земельний кадастр» № 3613-VI від 07.07.2011 встановлено, що документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними.

Як було вказано вище, заочним рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21.12.2017 у справі № 206/5662/17 поновлено чинність державного акту на право постійного користування землею № 216 від 23.03.1993.

Вказане рішення суду має преюдиціальний характер під час вирішення цієї справи та встановлення факту наявності у Публічного акціонерного товариства "Озеленитель" права постійного користування землею загальною площею 450,78 га.

Підстави та порядок припинення прав на землю визначені ЗК України. Відповідно до статті 141 ЗК України, підставами припинення права користування земельною ділянкою є:

а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою;

б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом;

в) припинення діяльності державних чи комунальних підприємств, установ та організацій;

г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам;

ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням;

д) систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Перелік підстав припинення права користування земельною ділянкою є вичерпним.

Відповідно до частини 3 статті 142 ЗК України, припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки.

Відповідно до статті 143 ЗК України, примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку.

Як встановлено судом під час розгляду справи № 206/5662/17, представник Публічного акціонерного товариства "Озеленитель" заяви про добровільну відмову від права постійного користування земельними ділянками до Дніпропетровської міської ради не подавав. Підстав для примусового припинення права постійного користування земельними ділянками судом також не було встановлено.

Дніпровською міською радою ці обставини належними та допустимими доказами не спростовані.

В свою чергу, апеляційний суд відхиляє доводи скаржника про те, що ПАТ "Озеленитель" втратило право постійного користування земельною ділянкою площею 450,78 га у 2019 році, у зв`язку з набуттям іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці (п. е ст. 141 ЗК України), а саме набуттям ТОВ «Фрізберріз» (третя особа-6) та ТОВ «Сморком (третя особа-7) права власності на об`єкт нерухомого майна, розташованого на земельній ділянці :08:156:0064, площею 24,04 га, оскільки земельна ділянка площею 450,78 га утворилась із ділянок площею 117,04, 24,04, 0,36, 10,90, 60,51, 4,99, 27,17, 170,36, 35,41 га і доказів переходу права власності на об`єкт нерухомості на земельній ділянці площею 24,04 від відповідача-1 до третіх осіб-6,7 позивачем суду не надано.

Інших підстав для припинення права постійного користування земельними ділянками у ПАТ "Озеленитель" позивачем у позовній заяві не зазначено.

Під час розгляду цієї справи судом також не встановлено наявності підстав, передбачених статтею 141 ЗК України, припинення права Публічного акціонерного товариства "Озеленитель" постійного користування землею загальною площею 450,78 га.

А отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги Дніпровської міської ради про припинення права постійного користування землею Публічного акціонерного товариства "Озеленитель", яке виникло на підставі заочного рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21.12.2017 у справі №206/5662/17 та Державного акту на право постійного користування землею від 26.03.1993, є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Твердження апелянта про те, що ПАТ "Озеленитель" не є підприємством, яке відповідно до ст. 92 ЗК України може набувати право постійного користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності, апеляційним судом відхиляються як необгрунтовані з огляду на те, що ч. 2 ст. 92 ЗК України визначає коло осіб, які можуть набувати право постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності, а відповідач-1 набув таке право ще до набрання чинності Земельним Кодексом України, коли таких обмежень по суб`єктному критерію не існувало.

Колегія суддів визнає необґрунтованими аргументи скаржника про те, що ПАТ "Озеленитель" добровільно відмовилося від права постійного користування земельними ділянками, уклавши договори оренди земельних ділянок на виконання вимог пункту 6 Перехідних положень ЗК України в редакції від 15.10.2001.

Державні акти про право власності або право постійного користування на земельну ділянку є документами, що посвідчують відповідне право. При цьому положення про обов`язок переоформити право користування земельною ділянкою у відповідний строк, передбачений у пункті 6 Перехідних положень Земельного кодексу України, визнано неконституційним на підставі Рішення Конституційного Суду України від 22.09.2005 № 5-рп/2005 (у справі № 1-17/2005) за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 92, пункту 6 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України (справа про постійне користування земельними ділянками).

Так, своєму рішенні Конституційний Суд України вказав на наступне:

- пункт 6 Перехідних положень Кодексу зобов`язує громадян та юридичних осіб переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на земельні ділянки. При переоформленні права постійного користування у довгострокову оренду її строк визначається "відповідно до закону", що є неконкретним у зв`язку з невизначеністю цього закону, як і закону, який встановив би порядок переоформлення;

- встановлення обов`язку громадян переоформити земельні ділянки, які знаходяться у постійному користуванні, на право власності або право оренди до 1 січня 2008 року потребує врегулювання чітким механізмом порядку реалізації цього права відповідно до вимог частини другої статті 14, частини другої статті 41 Конституції України. У зв`язку з відсутністю визначеного у законодавстві відповідного механізму переоформлення громадяни не в змозі виконати вимоги пункту 6 Перехідних положень Кодексу у встановлений строк, про що свідчить неодноразове продовження Верховною Радою України цього строку;

- громадяни та юридичні особи не можуть втрачати раніше наданого їм права користування земельною ділянкою.

За приписами ч. 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд звертається до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 31.01.2019 у справі № 914/839/18, а також від 10.10.2018 у справі № 907/916/17, про те, що право постійного користування земельною ділянкою, набуте у встановленому законодавством порядку, відповідно до законодавства, що діяло на момент набуття права постійного користування, не втрачається та не припиняється навіть у тому разі, якщо особа, яка за чинним законом не може набути таке право, не здійснить переоформлення цього права в інший правовий титул. Право постійного користування зберігається і є чинним до приведення прав та обов`язків щодо такої земельної ділянки у відповідність до вимог чинного законодавства й переоформлення права постійного користування у право власності чи оренду.

Доказів того, що мало місце саме переоформлення права постійного користування у право оренди в порядку, передбаченому пунктом 6 Перехідних положень Земельного Кодексу України, матеріали справи не містять.

Слід зазначити, що рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21.12.2017 у справі № 206/5662/17, яке набрало законної сили, поновлено чинність державного акту на право постійного користування землею № 216 від 23.03.1993. Під час розгляду справи № 206/5662/17, судом не встановлено жодних порушень земельного законодавства під час видачі та реєстрації вказаного державного акту.

В подальшому, Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дажук М.В. на підставі державного акту № 216 від 23.03.1993 та рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21.12.2017 у справі № 206/5662/17 було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право постійного користування на земельні ділянки з кадастровими номерами: :09:150:0107, :09:167:0313, :08:492:0142, :08:492:0017, :08:492:0015, :08:156:0064, :08:090:0046.

Апеляційний суд зазначає, що державна реєстрація права постійного користування спірними земельними ділянками здійснена на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, відповідно до чинного державного акту на право постійного користування землею №216 від 23.03.1993. Вимагаючи скасувати цю реєстрацію позивач фактично намагається переглянути рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21.12.2017 у справі № 206/5662/17 у процесуально не передбачений спосіб.

Вимог про скасування правовстановлюючого документу - державного акту на право постійного користування землею №216 від 23.03.1993 позивач не заявляв.

При цьому слід зауважити, що обраний позивачем спосіб захисту (скасування державної реєстрації права постійного користування) не є ефективним, оскільки не забезпечує поновлення порушеного права (в разі задоволення позовних вимог). Адже в разі скасування державної реєстрації права постійного користування землею відповідач-1 зможе зареєструвати його повторно, зважаючи на чинність правовстановлюючого документу та рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21.12.2017 у справі № 206/5662/17.

Згідно з положеннями статей 2, 4, 5 ГПК України, статей 15, 16 ЦК України підставою для захисту цивільного права чи охоронюваного законом інтересу є його порушення, невизнання чи оспорення. Отже задоволення судом позову можливе лише за умови доведення позивачем відповідно до вимог процесуального законодавства обставин щодо наявності в нього відповідного права (охоронюваного законом інтересу), а також порушення (невизнання, оспорення) зазначеного права відповідачем з урахуванням належності обраного способу судового захисту (правовий висновок Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду наведена в постанові від 09.10.2018 у справі № 910/2062/18).

Установивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу в захисті, встановивши безпідставність та (або) необґрунтованість заявлених вимог (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 16.10.2019 у справі № 525/505/16-ц).

Верховний Суд у постанові від 13.01.2022 у справі № 921/591/20 зауважив, що додатково, в контексті обраного способу захисту, розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах.

Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача у цих правовідносинах, позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню (пункт 43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19).

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові, незалежно від інших встановлених судом обставин.

Аналогічний висновок наведено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.08.2018 у справі № 910/1972/17, від 23.05.2019 у справі № 920/301/18, від 25.06.2019 у справі № 922/1500/18, від 31.10.2019 у справі № 916/1134/18, від 24.12.2019 у справі № 902/377/19, від 02.04.2020 у справі № 910/7160/19, від 01.07.2021 у справі №910/7029/20.

Матеріалами справи також підтверджується, що земельні ділянки з кадастровими номерами: :09:150:0107, :09:167:0313, :08:492:0142, :08:492:0017, :08:492:0015, :08:156:0064, :08:090:0046 входять до складу земельної ділянки площею 450,78 га, на яку виданий державний акт №216 від 23.03.1993.

Порушень порядку формування вказаних земельних ділянок, що тягло б за собою скасування державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі з виключенням відомостей щодо кадастрових номерів: :09:150:0107, :09:167:0313, :08:492:0142, :08:492:0017, :08:492:0015, :08:156:0064, :08:090:0046, позивачем не доведено й судом не встановлено.

Посилання апелянта на те, що рішенням Дніпровської міської ради від 19.09.2020 № 214/54 було затверджено детальний план території у районі вул. Андрія Сахарова (Самарський район), яким передбачено організацію 1 546 земельних ділянок, призначених для пільгових категорій громадян, за наслідком чого громадяни ОСОБА_1 та ОСОБА_2 отримали дозволи на розроблення проектів землеустрою щодо відведених ним земельних ділянок, однак, рішеннями державного кадастрового реєстратора означеним громадянам було відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру, оскільки площі бажаних земельних ділянок на 91,6336% та 100% відповідно співпадають з площами спірних земельних ділянок, а за таких обставин, вказані громадяни не можуть реалізувати свої права на отримання земельних ділянок, колегією суддів відхиляються як безпідставні, оскільки відповідно до ст. 19 Конституції України та ч. 3 ст. 24 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Статтею 12 Земельного кодексу України визначено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; г) вилучення земельних ділянок комунальної власності із постійного користування відповідно до цього Кодексу; ґ) викуп земельних ділянок приватної власності для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст; д) організація землеустрою; є) здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; ж) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства; з) підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; и) встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом; і) інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; ї) внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст; й) вирішення земельних спорів; к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Вирішуючи питання, що належать до компетенції Дніпровської міської ради, в тому числі щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, остання має враховувати наявність інших речових прав та обмежень на ці земельні ділянки (в тому числі площі яких пересікаються), в даному випадку права постійного користування Публічного акціонерного товариства "Озеленитель" на підставі чинного державного акту на право постійного користування землею № 216 від 23.03.1993 та не порушувати права землекористувача. Прийняті міською радою рішення у періоді 2020-2021 років порушують права відповідача-1, оскільки як вже було зазначено, заочним рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21.12.2017 у справі № 206/5662/17 поновлено чинність державного акту № 216 від 23.03.1993 на право постійного користування землею загальною площею 450,78 га, щодо якої (частин якої) позивачем здійснюються заходи з відведення земельних ділянок у власність третіх осіб.

В свою чергу, обґрунтування позовних вимог порушенням прав третіх осіб, суперечить закріпленому в ст. 14 ГПК України принципу диспозитивності, адже ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є учасниками даної справи (треті особи-4,5) та наділені процесуальною дієздатністю, а отже вправі самостійно захищати свої права у випадку їх порушення.

Наведене узгоджується з позицією Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду в постанові від 25.05.2022 у справі № 904/5314/20.

Як передбачено ч. 1 ст. 173 Господарського процесуального кодексу України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Оскільки судом не встановлено наявності підстав, передбачених статтею 141 ЗК України, припинення права Публічного акціонерного товариства "Озеленитель" постійного користування землею загальною площею 450,78 га, похідні вимоги позивача про скасування державної реєстрації земельних ділянок; скасування державної реєстрації права постійного користування є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Враховуючи у даному випадку сукупність встановлених обставин, підтверджених відповідними доказами, з огляду на положення ст.ст. 74-80, 86 ГПК України та норми законодавства, які застосовуються у спірних правовідносинах, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Порушень або неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, апеляційним судом під час перегляду справи в апеляційному порядку не встановлено.

З огляду на все вищевикладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що доводи скаржника, наведені ним в апеляційній скарзі, свого підтвердження не знайшли, не спростовують мотивів господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, у зв`язку з чим, відхиляються судом апеляційної інстанції, наслідком чого є відсутність підстав для зміни чи скасування рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.09.2022 у справі № 904/534/22.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги на підставі положень ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 129, 236, 269, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпровської міської ради на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.09.2022 у справі № 904/534/22 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.09.2022 у справі №904/534/22 залишити без змін.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Дніпровську міську раду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, порядок і строки оскарження визначені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписано 30.01.2023

Головуючий суддя В.Ф. Мороз

Суддя А.Є. Чередко

Суддя Л.А. Коваль