ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" січня 2023 р. Справа№ 910/7878/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Чорногуза М.Г.

Агрикової О.В.

при секретарі судового засідання: Линник А.М.

розглянувши заяву Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про перегляд постанови Північного апеляційного господарського суду від 22.02.2022 за нововиявленими обставинами

(головуючий суддя Владимиренко С.В., судді Демидова А.М., Корсак В.А.)

у справі № 910/7878/20

за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Підрядне спеціалізоване ремонтно-будівельне управління №3 Київзеленбуд»

про стягнення 47 879,15 грн,

за участю представників сторін:

від позивача: Бондаренко О.О.;

від відповідача: не з`явився, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2020 року Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (далі також - КП «Київтеплоенерго») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Підрядне спеціалізоване ремонтно-будівельне управління №3 Київзеленбуд» (далі також - ТОВ «ПСРБУ №3 Київзеленбуд», Товариство) про стягнення 47 879,15 грн заборгованості за договором № 620111 від 01.07.1999, а саме: 43 000,00 грн основний борг, 3 051,95 грн інфляційні втрати та 1 827,21 грн 3 % річних, право вимоги на які набув позивач відповідно до договору про відступлення права вимоги № 601-18 від 11.10.2018.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.10.2020 у справі №910/7878/20 у задоволенні позову відмовлено. Господарським судом встановлено порушення прав позивача діями відповідача в частині невиконання обов`язку з оплати наданих за договором № 620111 від 01.07.1999 послуг з постачання теплової енергії у гарячій воді у розмірі 43000,00 грн, однак, за заявою відповідача застосовано строки позовної давності, що відповідно унеможливило задоволення позову як щодо вимог про стягнення суми основного боргу, так і щодо вимог про стягнення 3051,95 грн інфляційних втрат та 1827,21 трьох відсотків річних.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.04.2021 апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 19.10.2020 у справі №910/7878/20 задоволено. Рішення Господарського суду міста Києва від 19.10.2020 у справі №910/7878/20 скасовано та прийнято нове рішення. Позов задоволено повністю. Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Підрядне спеціалізоване ремонтно-будівельне управління №3 Київзеленбуд» на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» 43000,00 грн основного боргу, 3051,95грн інфляційних втрат, 1827,21 грн 3 % річних а також 2102грн судового збору за розгляд справи місцевим судом та 3153,00 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

23.12.2021 Відповідач звернувся із заявою про перегляд постанови Північного апеляційного господарського суду від 16.04.2021 за нововиявленими обставинами.

В обґрунтування заяви покладено доводи про існування нововиявленої обставини у вигляді недійсності договору про відступлення права вимоги № 601-18 від 11.10.2018, що підтверджується постановою Східного апеляційного господарського суду від 07.12.2021 у справі №905/1965/19 (910/4441/21) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Підрядне спеціалізоване ремонтно-будівельне управління №3 Київзеленбуд» до відповідача 1 Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», відповідача 2 Акціонерного товариства «К.Енерго» про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 11.10.2018 №601-18 укладеного між Комунальним підприємством «Київтеплоенерго» та Акціонерним товариством «К.Енерго» в частині відступлення права вимоги заборгованості до Товариства з обмеженою відповідальністю «Підрядне спеціалізоване ремонтно-будівельне управління №3 Київзеленбуд» за договором №620111 на постачання теплової енергії у гарячій воді. Постановою Східного апеляційного господарського суду від 07.12.2021 у справі №905/1965/19 (910/4441/21) скасовано рішення Господарського суду Донецької області від 02.08.2021 у справі №905/1965/19 (910/4441/21) та прийнято нове, яким позов задоволено, договір про відступлення права вимоги від 11.10.2018 №601-18 визнано недійсним.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 22.02.2022 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Підрядне спеціалізоване ремонтно-будівельне управління №3 Київзеленбуд» про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Північного апеляційного господарського суду від 16.04.2021 у справі № 910/7878/20 задоволено.

Постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.04.2021 у справі №910/7878/20 скасовано. Прийнято нову постанову, якою апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації «Київтеплоенерго» залишено без задоволення. Змінено мотивувальну частину рішення Господарського суду міста Києва від 19.10.2020 у справі №910/7878/20, та викладено її у редакції даної постанови. Резолютивну частину рішення Господарського суду міста Києва від 19.10.2020 у справі №910/7878/20 залишено без змін.

Здійснено поворот виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 16.04.2021 у справі №910/7878/20. Присуджено до стягнення з Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Підрядне спеціалізоване ремонтно-будівельне управління №3 Київзеленбуд» 49 981,16 грн безпідставно стягнутих на підставі наказу від 21.05.2021 у справі №910/7878/20. Визнано таким, що не підлягає виконанню наказ Господарського суду міста Києва від 21.05.2021 у справі №910/7878/20. Стягнуто з Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Підрядне спеціалізоване ремонтно-будівельне управління №3 Київзеленбуд» 4 729,50 грн судового збору за подання заяви про перегляд постанови за нововиявленими обставинами.

15.08.2022 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» надійшла заява про перегляд постанови Північного апеляційного господарського суду від 22.02.2022 за нововиявленими обставинами у справі № 910/7878/20.

В обґрунтування заяви, Позивач посилається на скасування постановою Верховного суду від 15.06.2022 у справі №905/1965/19 (910/4441/21) постанови Східного апеляційного господарського суду від 07.12.2021 та залишення у силі рішення Господарського суду Донецької області від 02.08.2021, яким у задоволенні позову про визнання недійсними договору про відступлення права вимоги від 11.10.2018 №601-18 - відмовлено. Тобто, за доводами заявника, покладена в основу постанови Північного апеляційного господарського суду від 22.02.2022 обставина недійсності договору уступки права вимоги від 11.10.2018 №601-18 спростована постановою Верховного суду від 15.06.2022 у справі №905/1965/19 (910/4441/21). Відповідно, договір є чинним, а позовні вимоги - обґрунтованими.

Також, заявником у заяві про перегляд постанови Північного апеляційного господарського суду від 22.02.2022 за нововиявленимиобставинами викладено клопотання про поновлення строку для звернення із зазначеною заявою, яке обґрунтоване введенням воєнного стану з 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.08.2022 заяву Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про перегляд постанови Північного апеляційного господарського суду від 22.02.2022 за нововиявленими обставинами передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Мальченко А.О., суддів Агрикової О.В., Чорногуза М.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.08.2022 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/7878/20 за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Підрядне спеціалізоване ремонтно-будівельне управління №3 Київзеленбуд» про стягнення 46 879,15 грн, відкладено вирішення питання щодо подальшого руху вказаної заяви.

02.11.2022 матеріали справи № 910/7878/20 надійшли до Північного апеляційного господарського суду та були передані головуючому судді.

07.11.2022 ухвалою Північного апеляційного господарського суду заяву Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про перегляд постанови Північного апеляційного господарського суду від 22.02.2022 за нововиявленими обставинами у справі № 910/7878/20 залишено без руху, надано заявнику строк для усунення недоліків.

28.11.2022 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від заявника надійшла заява про усунення недоліків заяви щодо перегляду постанови Північного апеляційного господарського суду від 22.02.2022 за нововиявленими обставинами у справі № 910/7878/20.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.12.2022 поновлено Комунальному підприємству виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» пропущений процесуальний строк для звернення із заявою про перегляд постанови Північного апеляційного господарського суду від 22.02.2022 за нововиявленими обставинами у справі № 910/7878/20, відкрито провадження за нововиявленими обставинами для розгляду заяви Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про перегляд постанови Північного апеляційного господарського суду від 22.02.2022 у справі № 910/7878/20 та призначено заяву до розгляду на 21.12.2022.

Також ухвалою суду встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Підрядне спеціалізоване ремонтно-будівельне управління №3 Київзеленбуд» строк для подання відзиву на заяву Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про перегляд постанови Північного апеляційного господарського суду від 22.02.2022 за нововиявленими обставинам.

21.12.2022 розгляд вищевказаної заяви у справі № 910/7878/20 не відбувся у зв`язку з перебуванням судді Агрикової О.В. на лікарняному.

Після виходу судді Агрикової О.В. з лікарняного, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.12.2022 заяву Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про перегляд постанови Північного апеляційного господарського суду від 22.02.2022 за нововиявленими обставинами у справі № 910/7878/20 призначено до розгляду на 25.01.2023.

Відповідач явку свого уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, про поважність причин нез`явлення в судове засідання суд не повідомив, про день, місце та час повідомлявся ухвалою, копія якої була направлена на електронну адресу відповідача.

В судовому засіданні 25.01.2023 представник позивача заяву про перегляд постанови Північного апеляційного господарського суду від 22.02.2022 за нововиявленими обставинами підтримав повністю.

У судовому засіданні 25.01.2023 судом оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Розглядаючи заяву КП «Київтеплоенерго» від 15.08.2022 про перегляд постанови Північного апеляційного господарського суду від 22.02.2022 за нововиявленими обставинами у справі № 910/7878/20 (вх.. №09.1-04.1/3595/22 від 15.08.2022) колегія суддів виходить з того, що за приписами ст. 320 ГПК України, рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Водночас, законодавство, в тому числі і ГПК, не містить визначення поняття «нововиявлені обставини», проте за своєю юридичною суттю нововиявлені обставини - це юридичні факти (фактичні обставини) справи які передбачені нормами права і тягнуть виникнення, зміну або припинення правовідносин; які мають істотне значення для вирішення справи по суті; існували в період первинного провадження і ухвалення судового акта, але не були і не могли бути відомі ні сторонам, ні третім особам, їхнім представникам, іншим учасникам господарського процесу, ні суду, за умови виконання ними всіх вимог закону для об`єктивного, повного і всебічного розгляду справи та ухвалення законного й обґрунтованого судового рішення. Якби нововиявлена обставина була відома суду під час винесення судового акта, то вона обов`язково вплинула б на остаточні висновки суду.

До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, що мають значення для правильного вирішення спору.

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх врахування судового рішення.

З огляду на викладене можна зробити висновок, що сутність перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами - це встановлення наявності або відсутності нововиявлених обставин і повторний розгляд справи у разі їх встановлення з метою досягнення істини у справі.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:

1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;

2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Колегія суддів також враховує, що за ч. 7 ст. 352 ГПК України, судове рішення, ухвалене за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, може бути переглянуте на загальних підставах.

Колегією суддів надано оцінку заяві Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про перегляд постанови Північного апеляційного господарського суду від 22.02.2022 за нововиявленими обставинами у справі № 910/7878/20, апеляційній скарзі Товариства з обмеженою відповідальністю «Підрядне спеціалізоване ремонтно-будівельне управління №3 Київзеленбуд» та рішенню Господарського суду міста Києва від 19.10.2020 у справі №910/7878/14 та встановлено наступне.

01.07.1999 між Акціонерною енергопостачальною організацією «Київенерго», яке в подальшому змінило своє найменування на Приватне акціонерне товариство «Київенерго» та Акціонерне товариство «К.Енерго» (енергопостачальна організація) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Підрядне спеціалізоване ремонтно-будівельне управління №3 Київзеленбуд" (абонент) було укладено Договір № 620111 на постачання теплової енергії у гарячій воді (далі - Договір), предметом якого відповідно до п. 1.1 є постачання, користування та своєчасна сплата в повному обсязі спожитої теплової енергії у гарячій воді на умовах, передбачених цим Договором.

Договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 31.12.1999. Припинення дії Договору не звільняє абонента від обов`язку повної сплати спожитої теплової енергії. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін (п. п. 8.1, 8.3, 8.4 Договору).

У зв`язку з належним виконанням енергопостачальною організацією зобов`язань за договором в частині постачання теплової енергії та неналежним виконанням абонентом зобов`язань з оплати поставленої теплової енергії у період з з листопада 2016 року по квітень 2017 року утворилась заборгованість у розмірі 47 358,30грн. Оскільки відповідач 31.10.2017 здійснив часткове погашення боргу в сумі 4 358,30грн, то позивач звернувся з вимогами про стягнення заборгованості за Договором у розмірі 43000,00грн.

11.10.2018 між Публічним акціонерним товариством «Київенерго» (кредитор) та Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (новий кредитор, позивач) було укладено Договір №601-18 про відступлення права вимоги (цесії) (далі - Договір цесії), відповідно до п. 1.1 якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, кредитор відступає, а новий кредитор набуває право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців (далі по тексту - споживачі) щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитої до 01.05.2018 теплової енергії (основний борг, в тому числі той, що є предметом судового розгляду та/або підтверджений судовим рішенням (судовими рішеннями) як такий, що підлягає стягненню із споживача (споживачів) на загальну суму 497 554 936,91 грн, станом на 01.08.2018, з урахуванням оплат, що отримані кредитором за період з 01.08.2018 до дати укладення цього договору та коригувань платежів.

Пунктом 1.2 Договору цесії визначено, що перелік договорів (особових рахунків), споживачів та сум грошових зобов`язань (основний борг), право вимоги яких відступається за цим договором, зазначається в Додатку № 1 до цього договору. Всі права вимоги переходять від кредитора до нового кредитора в момент підписання сторонами Додатку № 1 до цього договору.

Як передбачено п. 1.3 Договору цесії з укладенням цього договору кредитор відступає, новий кредитор набуває право вимоги також будь-яких інших, передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань (неустойка (штраф, пеня), 3% річних, інфляційні нарахування, судові витрати, витрати, пов`язані з отриманням боргу та примусовим стягненням та будь-які інші без виключень та обмежень), що нараховані кредитором та/або виникли до дати укладення цього договору та/або можуть бути нараховані та/або можуть виникнути після укладення цього договору у зв`язку з неналежним виконанням споживачем (споживачами) зобов`язань з оплати спожитої теплової енергії за договорами та споживачами, які зазначені у Додатку № 1 до цього договору. Відступлення прав вимоги за додатковими грошовими зобов`язаннями (неустойка (штраф, пеня), 3% річних, втрати від інфляції, судові витрати, витрати, пов`язані з отриманням боргу та примусовим стягненням та будь-які інші без виключень та обмежень) до основних грошових зобов`язань, які вже є предметом судового розгляду або вже підтверджені судовими рішеннями як такі, що підлягають стягненню з споживача (споживачів), визначаються окремим договором.

У відповідності до п. 2.1 Договору цесії в рахунок оплати за відступлене право вимоги за цим договором на суму 497554936,91 грн, новий кредитор прийняв 497554936,91 грн боргових зобов`язань кредитора перед Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», що становить частину суми боргового зобов`язання за мировою угодою, затвердженою ухвалою господарського суду міста Києва від 10.10.2018 зі справи № 910/7807/18.

Згідно з п. 3.1.1 Договору цесії сторони договору підтверджують, що на дату підписання додатку № 1 до цього договору за актами прийому-передачі кредитор передав новому кредитору оригінали або засвідчені належним чином копії документів, які підтверджують право вимоги, що відступається, а також інші документи та інформацію (але в будь-якому випадку без виключень та обмежень договори та будь-яка первинна документація, яка підтверджує стан розрахунків споживача із кредитором, електронні інформаційні реєстри, бази, розрахунки позовних вимог, що заявлені до стягнення із споживачів у судових спорах, рішення за результатами розгляду яких на дату укладення цього договору не прийняті, акти звіряння розрахунків).

Даний договір набирає чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін та діє до повного виконання кредитором та новим кредитором своїх зобов`язань за цим договором цесії (п. 5.1 Договору цесії).

Відповідно до Додатку №1 до Договору цесії позивач прийняв право вимоги до відповідача за заборгованістю у розмірі 43 000,00грн.

Як убачається із постанови апеляційного господарського суду від 22.02.2022, переглянути яку з урахуванням нововиявлених обставин просить позивач, в основу постанови покладено обставину визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 11.10.2018 №601-18.

Так, судом апеляційної інстанції було встановлено, що Підрядне спеціалізоване ремонтно-будівельне управління №3 Київзеленбуд» звернулося до Господарського суду Донецької області із позовом до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації «Київтеплоенерго», Акціонерного товариства К.Енерго про визнання недійсним Договору про відступлення права вимоги від 11.10.2018 №601-18, укладеного між Комунальним підприємством «Київтеплонерго» та Акціонерним товариством К.Енерго в частині відступлення права вимоги заборгованості до Товариства з обмеженою відповідальністю «Підрядне спеціалізоване ремонтно-будівельне управління №3 Київзеленбуд» за Договором №620111 на постачання теплової енергії у гарячій воді.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 02.08.2021 у справі №905/1965/21 (910/4441/21) у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Підрядне спеціалізоване ремонтно-будівельне управління №3 Київзеленбуд» до відповідача 1 Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», відповідача 2 Акціонерного товариства «К.Енерго» про визнання недійсним договору відмовлено повністю.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 07.12.2021 у справі №905/1965/21 (910/4441/21) апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Підрядне спеціалізоване ремонтно-будівельне управління №3 Київзеленбуд» задоволено. Рішення Господарського суду Донецької області від 02.08.2021 у справі №905/1965/19 (910/4441/21) скасовано. Прийнято нове рішення. Позов задоволено. Визнано недійсним договір про відступлення права вимоги від 11.10.2018 №601-18 між Комунальним підприємством Київтеплоенерго та Акціонерним товариством К.Енерго в частині відступлення права вимоги заборгованості до Товариства з обмеженою відповідальністю Підрядне спеціалізоване ремонтно-будівельне управління №3 Київзеленбуд за договором №620111 на постачання теплової енергії у гарячій воді.

Апеляційний суд виходив з того, що відповідно до ч. 1 ст. 236 ЦК нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Згідно ст. 284 ГПК постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Апеляційний суд дійшов висновку, що визнання у судовому порядку недійсним Договору відступлення права вимоги від 11.10.2018 №601-18, укладеного між Комунальним підприємством «Київтеплоенерго» та Акціонерним товариством «К.Енерго» в частині відступлення права вимоги заборгованості до Товариства з обмеженою відповідальністю «Підрядне спеціалізоване ремонтно-будівельне управління №3 «Київзеленбуд» за договором №620111 на постачання теплової енергії у гарячій воді свідчить про те, що позивач не набув права вимоги до відповідача за Договором №620111, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Водночас, звертаючись із заявою про перегляд постанови Північного апеляційного господарського суду від 22.02.2022 за нововиявленими обставинами у справі № 910/7878/20 (вх.. №09.1-04.1/3595/22 від 15.08.2022), позивач додав до заяви постанову Верховного Суду від 15.06.2022 у справі №905/1965/19 (910/44441/21), якою постанову Східного апеляційного господарського суду від 07.12.2021 - скасовано, а рішення Господарського суду Донецької області від 02.08.2021, яким відмовлено у задоволенні позову про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 11.10.2018 №601-18 - залишено у силі.

У зв`язку з чим, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви відповідача про перегляд постанови Північного апеляційного господарського суду від 22.02.2022 за нововиявленими обставинами у справі № 910/7878/20, оскільки скасування постанови Східного апеляційного господарського суду від 07.12.2021, якою встановлено факт недійсності договору, що водночас слугувало підставою для відмови у позові, має суттєве значення для розгляду справи №910/7878/20 та є нововиявленою обставиною у розумінні ч. 2 ст. 320 ГПК України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, згідно із нормами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.

Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора, є істотними умовами цього договору.

Отже, у зв`язку з укладенням між позивачем та ПАТ «Київенерго» Договору цесії, позивач набув право вимоги на стягнення заборгованості з відповідача за Договором від 01.07.1999 № 620111 про постачання теплової енергії у гарячій воді, що підтверджується наявним у матеріалах справи витягом з Додатку № 1 до Договору цесії.

Перевіряючи заявлений до стягнення розмір заборгованості за договором від 01.07.1999 № 620111 про постачання теплової енергії у гарячій воді, колегія суддів виходить з того, що Згідно з п. 2.1 Договору при виконанні його умов, а також вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим Договором, сторони зобов`язуються керуватись тарифами, затвердженими Київською міською держадміністрацією, Положенням про Держенергоспоживнагляд, Правилами користування тепловою енергією, Правилами технічної експлуатації тепловикористовуючих установок і теплових мереж (далі - Правил), нормативними актами з питань користування та взаєморозрахунків за енергоносії, чинним законодавством України.

За умовами пп. 2.2.2 п. 2.2 Договору енергопостачальна організація зобов`язується постачати теплову енергію у вигляді гарячої води на потреби: опалення та вентиляцію - в період опалювального сезону; гарячого водопостачання - протягом року; в кількості та в обсягах згідно з Додатком №1 до цього Договору .

Відповідно до пп. 2.3.1, 2.3. 2 п. 2.3 Договору абонент зобов`язався додержуватися кількості споживання теплової енергії по кожному параметру в обсягах, які визначені у Додатку №1 до Договору, не допускаючи їх перевищення, та своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії; виконувати умови та порядок оплати в обсягах і в терміни, які передбачені в Додатку №4 до Договору.

За узгодженими в п. 5.1 Договору сторонами умовами облік споживання абонентом теплової енергії проводиться по приладах обліку та розрахунковим способом.

В Додатках №8 та №9 до Договору зазначаються всі об`єкти теплопостачання, підключені до теплових мереж абонента (найменування, максимальні теплові навантаження, обсяги теплопостачання, займана площа орендарів тощо).

Пунктом 2 Додатку № 4 до Договору передбачено, що абонент до початку розрахункового періоду (місяця) сплачує енергопостачальній організації вартість, заявленої у Договорі кількості теплової енергії за розрахунковий період, з урахуванням сальдо розрахунків на початок місяця.

Згідно з п. 3 Додатку № 4 до Договору в разі, якщо абонент розраховується за показниками приладів обліку: - при перевищенні фактичного використання теплової енергії понад заявленого та сплаченого до початку розрахункового періоду, ця кількість перевищення самостійно сплачується відповідачем не пізніше 28 числа поточного місяця; - у випадку, якщо фактичне використання теплової енергії нижче від заявленого та сплаченого до початку розрахункового періоду, сальдо розрахунків визначається за фактичними показниками приладів обліку.

За умовами п. 4 Додатку №4 до Договору абонентам, що не мають приладів обліку кількість фактично спожитої теплової енергії визначається згідно договірних навантажень з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія від теплових джерел енергопостачальної організації , та кількості годин (діб) роботи тепловикористовуючого обладнання абонента в розрахунковому періоді. Різниця між заявленою та фактично спожитою абонентом тепловою енергією сплачується ним самостійно, не пізніше 15 числа слідуючого за розрахунковим.

Відповідно до п. 5 Додатку №4 до Договору абонент щомісяця з 12 по 15 число самостійно отримує в районному відділі теплозбуту №6 табуляграму фактичного споживання теплової енергії за попередній період, акт звірки на початок розрахункового періоду (один примірникоформленого акта звірки абонент повертає в РВТ).

Спір у справі, що переглядається, виник у зв`язку з порушенням відповідачем договірних зобов`язань, внаслідок чого за спожиту теплову енергію у гарячій воді за період з листопада 2016 року по квітень 2017 року у відповідача утворилась заборгованість за Договором в розмірі 43 000,00грн, право вимоги на стягнення якої позивач набув на підставі Договору цесії та небажанням відповідача розрахуватись за спожиту ним теплову енергію.

Суд першої інстанції, встановивши обґрунтованість позовних вимог, втім, відмовив у їх задоволенні, у зв`язку із пропуском позивачем строку позовної давності та оскільки відповідачем про це було зроблено відповідну заяву.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, КП «Київтеплоенерго» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 19.10.2020 скасувати, та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Мотивуючи апеляційну скаргу, позивач вважає оскаржуване рішення незаконним та необґрунтованим, оскільки судом першої інстанції не враховано, що відповідачем 31.10.2017 здійснено часткову оплату заборгованості за Договором про постачання теплової енергії у гарячій воді № 62111 від 01.07.1999 в розмірі 4 358,30 грн, що свідчить про визнання ним свого боргу та відповідно переривання перебігу позовної давності, після якого обчислення позовної давності починається заново.

Крім того, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції не взято до уваги , що з 12 березня 2020 року по сьогоднішній день на території України діє карантин, встановлений Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), на строк дії якого відповідно до приписів п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК Українипродовжуються строки, визначені ст. 257 ЦК України (позовна давність).

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу, підкреслює, що:

- довідка про стан розрахунків за спожиту від КП «Київенерго» теплоенергію до 01.05.2018 не є розрахунковим документом та документом первинного бухгалтерського обліку згідно з вимогами ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», тому не може підтверджувати як факт часткового погашення заявленої до стягнення позивачем заборгованості, так і вчинення відповідачем дії, яка свідчить про визнання ним боргу, і, як наслідок, переривання позовної давності;

- за умовами укладеного між сторонами Договору оплата наданих послуг носила періодичний характер (календарний місяць), отже позовна давність має застосовуватися окремо щодо кожного платежу. Позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження того, що, начебто, сплатою відповідачем 31.10.2017 суми в розмірі 4 358,30грн здійснювалося погашення заборгованості відразу за всі періоди, що б давало підстави дійти висновку про переривання перебігу позовної давності щодо кожного періоду, вказаного позивачем в позові;

- до моменту набрання Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням корона вірусної хвороби (COVID-19)», 02.04.2020, строк позовної давності стосовно стягнення заборгованості за листопад 2016 року - березень 2017 року вже сплив. Єдиною позовною вимогою, стосовно якої позивач міг звернутися до суду без застосування наслідків пропущення позовною давності, могла бути вимога про стягнення заборгованості за надані послуги у квітні 2017 року в розмірі 164,88 грн;

- вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3% річних є необґрунтованими не лише через сплив позовної давності, але й через відсутність вини відповідача у затримці розрахунку, так як не був повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам сторін, колегія суддів виходить з того, що правовідносини між сторонами Договору про постачання теплової енергії у гарячій воді № 620111 від 01.07.1999 продовжували існувати після набрання чинності Цивільним та Господарським кодексами України, тому, відповідно до приписів п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України та п. 4 Прикінцевих положень Господарського кодексу України (далі - ГК України) до цих правовідносин слід застосовувати положення цих Кодексів.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1 ст. 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до положень ст. ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладений між енергопостачальною організацією та відповідачем Договір за своєю правовою природою є договором енергопостачання.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі-енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Згідно зі ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

За приписами ч. ч. 1, 4 ст. 276 ГК України загальна кількість енергії, що відпускається, визначається за погодженням сторін. Строки постачання енергії встановлюються сторонами у договорі виходячи, як правило, з необхідності забезпечення її ритмічного та безперебійного надходження абоненту.

Відповідно до положень ст. ст. 73, 74 ГПК України на позивача покладається обов`язок довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, а саме щодо поставки відповідачу теплової енергії у гарячій воді на виконання умов Договору.

Згідно з п. 5 Додатку № 4 до Договору абонент щомісяця з 12 по 15 число самостійно отримує районному відділі теплопункту №6 табуляграму фактичного споживання теплової енергії за попередній період та акт звірки на початок розрахункового періоду, який оформлює і повертає один примірник в РВТ.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження виконання відповідачем п. 5 Додатку № 4 до Договору щодо отримання у енергопостачальної організації вказаних вище документів, як і доказів на спростування факту та/або обсягів постачання енергопостачальною організацією теплової енергії відповідачу.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду, враховуючи положення п. 5 Додатку №4 до Договору, згідно з яким обов`язок отримати табуляграму фактичного споживання теплової енергії за попередній період та акт звірки на початок розрахункового періоду покладено на відповідача, доходить висновку про те, що факт споживання відповідачем протягом спірного періоду теплової енергії у гарячій воді загальною вартістю 43 000,00грн є не спростованим відповідачем належними та допустимими доказами.

Наявність первинних бухгалтерських документів на підтвердження обсягу спожитої теплової енергії за період з листопада 2016 року по квітень 2017 року відповідно до умов укладеного між сторонами Договору поставлена в залежність від належного виконання саме відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором.

Згідно з інформацією, що міститься у наданій позивачем довідці про стан розрахунків за спожиту від енергопостачальної організації теплоенергію до 01.05.2018, відповідач у період з листопада 2016 року до вказаної дати двічі здійснював оплату спожитої теплоенергії, в тому числі 31.10.2017 в сумі 4 358,30 грн.

Отже, з огляду на те, що на кінець спірного періоду (квітень 2017 року) заборгованість визначена за умовами Договору становила 47358,30грн та враховуючи здійснене 31.10.2017 часткове погашення боргу в сумі 4358,30грн, документально обґрунтованою є заборгованість відповідача за Договором у розмірі 43 000,00грн.

При цьому, як убачається із змісту відзиву на апеляційну скаргу, відповідач не заперечував та не оскаржував обставин щодо наявності у нього заборгованості за Договором за період з листопада 2016 року по квітень 2017 року у загальній сумі 43000,00грн, а лише доводив, що позивач звернувся до господарського суду за захистом своїх порушених прав з пропуском позовної давності, про застосування якої він подав заяву до суду першої інстанції.

Колегія суддів враховує, що сплив строку позовної давності є підставою для відмови у позові лише за умови, що позовні вимоги є обґрунтованими, однак, заявленими із пропуском такого строку. При цьому, сплив строку позовної давності не свідчить про припинення зобов`язання, або ж відсутності у боржника обов`язку сплатити борг. Ця обставина лише унеможливлює стягнення коштів у судовому порядку.

Відповідно, оскільки матеріали справи не містять доказів спростування відповідачем самого факту існування у нього заборгованості за Договором від 01.07.1999 № 620111 за поставлену теплову енергію у період з листопада 2016 року по квітень 2017 року у загальній сумі 43000,00грн, як і звернення відповідача до суду із заявою про застосування строку позовної давності, то колегія суддів приходить до висновку, що відповідач визнає наявність у нього боргу перед енергопостачальною організацією, а отже, і перед його правонаступником.

Розглядаючи спір, колегія суддів також виходить з того, що згідно з ч. ч. 6, 7 ст. 276 ГК України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на положення п. п. 3, 4 Додатку №4 до Договору, враховуючи проведення абонентом обліку споживання теплової енергії як по приладам обліку, так і розрахунковим шляхом, граничним строком виконання зобов`язання відповідача з оплати вартості спожитої теплової енергії за відповідний розрахунковий період є 15 число слідуючого за розрахунковим.

Приймаючи до уваги умови Договору, колегія суддів апеляційного господарського суду доходить висновку, що строк виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань є таким, що настав.

Однак, відповідач взяті на себе зобов`язання за Договором не виконав, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість за спожиту протягом листопада 2016 року - квітня 2017 року теплову енергію у гарячій воді в розмірі 43 000,00грн.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Із зазначеними положеннями кореспондуються норми ст. ст. 525, 526 ЦК України.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідач не надав ні до суду першої інстанції, ні до апеляційного суду доказів на підтвердження виконання обов`язку з оплати вартості спожитої ним теплової енергії за Договором ПАТ «Київенерго», як первісному кредитору, або ж КП «Київтеплоенерго» як новому кредитору, відповідно позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за Договором від 01.07.1999 № 620111 в розмірі 43000,00грнє обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3 051,95грн інфляційних втрат та 1827,21грн 3 % річних.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

При цьому апеляційний господарський суд враховує, що відповідно до умов п.1.3 Договору цесії позивач набув право вимоги до відповідача і щодо будь-яких інших, передбачених чинним законодавством (3% річних, інфляційні нарахування), що можуть бути нараховані та/або можуть виникнути після укладення цього договору у зв`язку з неналежним виконанням споживачем зобов`язань з оплати спожитої теплової енергії.

Судом апеляційної інстанції перевірено розрахунки інфляційних втрат та 3 % річних за заявлений позивачем період та встановлено, що зазначені розрахунки є арифметично вірними та обґрунтованими, відповідно, підлягають задоволенню.

Щодо заяви відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає таке.

Відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Частинами 3, 4 ст. 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Перш ніж застосовувати позовну давність, суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

При розгляді цієї справи як місцевим господарським судом так і апеляційним господарським судом встановлено, що відповідачем було неналежним чином виконано взяті на себе зобов`язання за Договором, право вимоги на стягнення заборгованості за яким набуто позивачем на підставі Договору цесії.

У поданій до господарського суду позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача основний борг за Договором у розмірі 43 000,00грн, який виник за період з листопада 2016 року по квітень 2017 року.

Згідно відмітки на поштовому конверті в якому було направлено позовну заяву до Господарського суду міста Києва, позивач звернувся до суду з цим позовом 01.06.2020.

За приписами ст. 262 ЦК України заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Як вбачається із змісту п.2 Додатку №4 до Договору, абонент повинен до початку розрахункового періоду (місяця) сплатити енергопостачальній організації вартість, заявленої у договорі кількості теплової енергії на розрахунковий період, з урахуванням сальдо розрахунків на початок місяця. Отже, сторони погодили порядок проведення розрахунків за теплову енергію, за яким відповідач мав вносити попередню оплату вартості теплової енергії, обсяг якої заявлено в Договорі. При цьому, розмір цієї плати визначався з урахуванням сальдо розрахунків на початок місяця, тобто, до розміру вартості теплової енергії за наступний розрахунковий період (місяць) додавалася заборгованість або враховувалася переплата за попередній період.

Зважаючи на зазначені умови оплати вартості поставленої теплової енергії, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з твердженнями відповідача, що предметом спору у цій справі є періодичні платежі, проте вважає, що відповідачем при визначенні розміру цих періодичних платежів помилково не враховано порядок їх формування наростаючим підсумком, до загальної суми вартості теплової енергії за розрахунковий період (місяць) включається борг, наявний у відповідача станом на початок місяця.

Таким чином, з урахуванням погодженого сторонами в Договорі порядку визначення вартості поставленої теплової енергії наростаючим підсумком, при наявності доказів проведення оплати відповідачем у спірний період відповідних платежів (24.02.2017 - 3 300,00грн), колегія суддів вважає, що заборгованість відповідача за Договором у квітні 2017 року (останній розрахунковий місяць за спірний період) становила 47 358,30грн.

З огляду на положення п. п. 3, 4 Додатку №4 до Договору, в яких визначені граничні строки оплати вартості поставленої теплової енергії (по приладах обліку - не пізніше 28 числа поточного місяця, розрахунковим способом - не пізніше 15 числа слідуючого за розрахунковим), кінцевою датою сплати відповідачем вартості поставленої у квітні 2017 року теплової енергії було 15.05.2017. Отже, позивач мав право звернутися до суду з вимогою про стягнення існуючої заборгованості по періодичному платежу за квітень 2017 року в розмірі 43 000,00грн (з урахуванням погашення 31.10.2017 - 4 358,30грн) у строк до 15.05.2020.

Натомість, станом на день спливу позовної давності щодо стягнення вказаної заборгованості постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-Cov-19» на всій території України було установлено карантин з 12.03.2020 по 22.05.2020. В подальшому дію карантину продовжено на всій території України з 22.05.2020 по 26.06.2020 згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 №392.

Приписами п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Враховуючи вказану норму матеріального права та встановлені фактичні обставини у цій справі, зокрема і дату звернення позивача до господарського суду з позовом, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що позивачем не пропущено позовної давності стосовно позовних вимог щодо стягнення як основного боргу, так інфляційних втрат і 3% річних.

Отже, у задоволенні заяви відповідача про застосування позовної давності необхідно відмовити.

З огляду на встановлені обставини справи, колегія суддів апеляційного господарського суду доходить висновку, що апеляційна скарга КП «Київтеплоенерго» є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, оскільки під час апеляційного провадження висновок суду першої інстанції про пропуск позивачем строку позовної давності щодо заявлених вимог про стягнення суми основного боргу у розмірі 43000,00 грн - не підтвердився.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. п. 3, 4 ч. 1ст. 277 ГПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що судом першої інстанції при вирішенні спору невірно застосовані норми матеріального права та порушені норми процесуального права, зроблені висновки, які не відповідають обставинам справи, що призвело до помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

За таких обставин справи, апеляційна скарга КП «Київтеплоенерго» підлягає задоволенню, а оскаржене рішення Господарського суду міста Києва від 19.10.2020 у справі № 910/7878/20 скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позову в повному обсязі.

За нормою ст. 325 ГПК України, заява про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами розглядається судом у судовому засіданні протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження за нововиявленими або виключними обставинами.

Справа розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. У суді першої інстанції справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

За результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може:

1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі;

2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення;

3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

У разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали, постанови за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу. У разі задоволення заяви про перегляд судового рішення з підстав, визначених частиною другою, пунктами 1, 3 частини третьої статті 320 цього Кодексу, та скасування судового рішення, що переглядається, суд:

1) ухвалює рішення - якщо переглядалося рішення суду;

2) приймає постанову - якщо переглядалася постанова суду;

3) постановляє ухвалу - якщо переглядалася ухвала суду.

З набранням законної сили новим судовим рішенням втрачають законну силу судові рішення інших судів у цій справі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку із задоволенням заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, а також апеляційної скарги витрати зі сплаті судового збору за подання заяви про перегляд постанову суду за ново виявленими обставинами, за розгляд справи в суді першої інстанції та суді апеляційної інстанції покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 277, 281-284, 320, 325, 328, 333 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційним господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1 Заяву Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про перегляд постанови Північного апеляційного господарського суду від 22.02.2022 за нововиявленими обставинами у справі № 910/7878/20 задовольнити.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.02.2022 у справі №910/7878/20 скасувати.

3. Прийняти нову постанову, якою апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації «Київтеплоенерго» задовольнити.

4. Рішення Господарського суду міста Києва від 19.10.2020 у справі №910/7878/20 скасувати та прийняти нове рішення.

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Підрядне спеціалізоване ремонтно-будівельне управління №3 Київзеленбуд" (02125, м. Київ, вул. Воскресенська, 2-А, ) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (01001, м. Київ, площа Івана Франка, 5, ) 43 000,00 грн основного боргу, 3051,95грн інфляційних втрат, 1827,21 грн 3 % річних та 2102, 00 грн судового збору.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Підрядне спеціалізоване ремонтно-будівельне управління №3 Київзеленбуд» (02125, м. Київ, вул. Воскресенська, 2-А, ) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (01001, м. Київ, площа Івана Франка, 5, ) 3 153,00 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

6. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Підрядне спеціалізоване ремонтно-будівельне управління №3 Київзеленбуд» (02125, м. Київ, вул. Воскресенська, 2-А, ) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (01001, м. Київ, площа Івана Франка, 5, ) 7 094,25 грн судового збору за подання заяви про перегляд постанови за нововиявленими обставинами.

7. Визнати таким, що не підлягає виконанню наказ Господарського суду міста Києва від 06.06.2022 у справі №910/7878/20 про стягнення з Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (01001, м. Київ, площа Івана Франка, 5, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 40538421) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Підрядне спеціалізоване ремонтно-будівельне управління №3 Київзеленбуд» (02125, м. Київ, вул. Воскресенська, 2-А, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 03334032) 4 729,50 судового збору за подання заяви про перегляд постанови за нововиявленими обставинами.

8. Визнати таким, що не підлягає виконанню наказ Господарського суду міста Києва від 06.06.2022 у справі №910/7878/20 про стягнення з Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (01001, м. Київ, площа Івана Франка, 5, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 40538421) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Підрядне спеціалізоване ремонтно-будівельне управління №3 Київзеленбуд» (02125, м. Київ, вул. Воскресенська, 2-А, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 03334032) 49 981,16 грн стягнутих на підставі наказу від 21.05.2021 у справі №910/7878/20.

9. Видачу наказів на виконання даної постанови доручити Господарському суду міста Києва.

10. Матеріали справи №910/7878/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст.ст. 287, 288, 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 27.01.2023.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді М.Г. Чорногуз

О.В. Агрикова