ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2023м. ДніпроСправа № 904/3472/22

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Татарчука В.О. за участю секретаря судового засідання Дробота А.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні справу:

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджі трейд груп" (м. Київ)

до ОСОБА_1 (м. Дніпро)

про стягнення заборгованості за договором постачання природного газу

Представники:

від позивача: Михайлова Н.М.;

від відповідача: не з`явився.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Енерджі трейд груп" звернулось з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Ярошенко Альони Ігорівни та з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог №вих./1515 від 21.11.2022 просить стягнути заборгованість у загальному розмірі 141136,23грн, з якої: основний борг - 46299,41грн, пеня - 43710,41грн, інфляційні втрати - 36341,42грн, 3% річних - 3910,05грн, 7% штрафу - 10874,98грн. Судові витрати просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором постачання природного газу №Д/2021/04 від 29.01.2021 в частині повного та своєчасного розрахунку за поставлений газ у період з січня по березень 2022 року.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 14.10.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 08.11.2022.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 08.11.2022 відкладено підготовче засідання на 22.11.2022.

21.11.2022 до канцелярії суду засобами поштового зв`язку від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог.

В обґрунтування своїх заперечень зазначає, що відповідачем за період з 01.04.2022 по 25.10.2022 було здійснено оплату за поставлений природний газ у загальній сумі 242380,20грн у зв`язку з чим, основний борг за спірний період складає 12856,87грн, а не ту суму, яку заявляє позивач до стягнення. Також зазначає, що відповідачем не підписувалися акти приймання-передачі природного газу за період з січня по березень 2022 року. Подані позивачем акти за спірний період містять сфальсифіковані підписи відповідача, у зв`язку з чим, останнім подано до органів Національної поліції України заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, відповідач посилається на настання форс-мажорних обставин у зв`язку із введенням воєнного стану на території України, що унеможливило своєчасно сплатити наявну заборгованість. Вважає, що позивачем здійснюється неправомірне нарахування пені та інших штрафних санкцій так, як відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №206 від 05.03.2022 забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.

21.11.2022 до канцелярії суду засобами електронного зв`язку від представника позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 22.11.2022 відкладено підготовче засідання на 06.12.2022.

02.12.2022 до канцелярії суду засобами поштового зв`язку від представника позивача надійшла відповідь на відзив щодо необхідності задоволення позову. Зазначає, що матеріалами справи підтверджується спожитий відповідачем обсяг природного газу у спірний період, а відповідач не надає жодних доказів настання для нього форс-мажорних обставин, які б звільняли останнього від виконання обов`язку з оплати за спожитий у спірний період природний газ. Також зазначає, що посилання відповідача на постанову Кабінету Міністрів України №206 від 05.03.2022, є необґрунтованим, оскільки вона не містить жодних положень щодо можливості застосування її умов до правовідносин за постачання природного газу суб`єктам господарської діяльності.

05.12.2022 до канцелярії суду засобами електронного зв`язку від представника відповідача надійшов відзив на заяву про зменшення позовних вимог в якому просить зменшити розмір сплати основного боргу за спожитий у січні-березні 2022 року природний газ до 12856,87грн та відмовити в нарахуванні штрафних санкцій. Обґрунтування заперечень аналогічні тим, що викладені у відзиві на позовну заяву.

06.12.2022 до початку судового засідання до канцелярії суду засобами електронного зв`язку від представника позивача надійшли заперечення на відзив відповідача на заяву про зменшення розміру позовних вимог в яких просить задовольнити зменшені позовні вимоги.

У судовому засіданні 06.12.2022 представник позивача підтримала заяву про зменшення позовних вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості у загальному розмірі 141136,23грн, з якої: основний борг - 46299,41грн, пеня - 43710,37грн, інфляційні втрати - 36341,42грн, 3% річних - 3910,05грн, 7% штрафу - 10874,98грн.

06.12.2022 під час судового засідання представник відповідача звернувся з клопотанням про відкладення розгляду справи та продовження строку підготовчого засідання у зв`язку з необхідністю надання ухвали суду про зобов`язання правоохоронних органів внести до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань заяви про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 358, ч. 4 ст. 358 Кримінального кодексу України від 21.11.2022.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 06.12.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті в засіданні на 20.12.2022, відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи та продовження строку підготовчого засідання.

12.12.2022 до канцелярії суду засобами поштового зв`язку від представника відповідача надійшло клопотання про долучення додаткових доказів, а саме: копії ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська по справі №201/9472/22 від 02.12.2022.

У судовому засіданні 20.12.2022 представники сторін оголосили свої вимоги та заперечення. Представник відповідача не зміг надати інформацію стосовно виконання ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02.12.2022 по справі №201/9472/22.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.12.2022 оголошено перерву та призначено судове засідання на 12.01.2023.

12.01.2023 до початку судового засідання від представниці відповідача до канцелярії суду засобами електронного зв`язку надійшло клопотання про відкладення судового засідання. В обґрунтування даного клопотання представниця відповідача зазначає, що не зможе бути присутньою на судовому засіданні 12.01.2023 о 14:30год. в режимі відеоконференції, оскільки приймає участь у невідкладних слідчих діях в м. Кривому Розі.

У судове засідання 12.01.2023 відповідач не забезпечив явку свого представника, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 12.01.2023 відкладено розгляд справи по суті на 19.01.2023.

13.01.2023 до канцелярії суду засобами електронного зв`язку від представниці відповідача - Фізичної особи-підприємця Ярошенко Альони Ігорівни адвоката Гапонець А.А. надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, а саме за допомогою комплексних засобів та програмного забезпечення "EasyCon".

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 16.01.2023 задоволено клопотання представника відповідача - Фізичної особи-підприємця Ярошенко Альони Ігорівни адвоката Гапонець А.А. про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення "EasyCon".

19.01.2023 до канцелярії суду засобами електронного зв`язку від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. В обґрунтування клопотання представник зазначає, що з 18.01.2023 він знаходиться на лікарняному, а тому не може прийняти участь у судовому засіданні 19.01.2023.

В судове засідання 19.01.2023 відповідач не забезпечив явку свого представника, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином.

У судовому засіданні 19.01.2023 проголошено вступну та резолютивну частину ухвали суду, якою змінено найменування відповідача. Також у даному судовому засіданні проголошені вступна та резолютивна частини рішення суду.

Під час розгляду справи судом досліджені докази, наявні в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, господарський суд,-

УСТАНОВИВ:

29.01.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Енерджі трейд груп" (далі постачальник, позивач) та Фізичною особою-підприємцем Ярошенко Альоною Ігорівною (далі споживач, відповідач) укладено договір №Д/2021/04 постачання природного газу (далі договір).

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобов`язується передати у власність споживачу природний газ, в обсягах, за ціною та у порядку, передбачених договором, а споживач зобов`язується прийняти газ та оплатити постачальнику його вартість у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених договором.

Постачальник передає споживачу природний газ в обсязі, що визначено у додатку №1 до цього договору (п. 1.2 договору).

Вказані обсяги є плановими та можуть зменшуватися або збільшуватися в порядку передбаченому п. 1.5 договору (п. 1.2.1 договору).

Згідно з п. 2.1 договору загальна вартість договору складається із суми вартостей природного газу, переданого у власність споживачу протягом строку дії договору.

Відповідно до п. 3.1 договору споживач зобов`язаний оплатити вартість місячного обсягу природного газу вказаного у заявці споживача, а за відсутності заявки споживача, місячного обсягу природного газу (планового), зазначеного у п.1.2 договору, на рахунок постачальника у такому порядку:

- 30% вартості до 10 числа місяця поставки природного газу;

- 30% вартості до 20 числа місяця поставки природного газу;

- 30% вартості до 30/31 числа місяця поставки природного газу;

- остаточний розрахунок здійснюється на підставі підписаного сторонами акту приймання-передачі газу (за звітний місяць) до 5-го числа місяця, наступного за звітним (місяцем поставки).

Сторони дійшли згоди, що всі платежі за договором здійснюються шляхом перерахування коштів з призначенням платежу «Оплата за газ, згідно з договором №Д/2021/__ від ______2021; особистий рахунок: №_____» (п. 3.2 договору).

Згідно з п. 4.1 договору кількість поставленого споживачу газу визначається за показниками, встановленого у споживача комерційного вузла обліку, та підтверджується Оператором ГРМ та/або Оператором ГТС.

Відповідно до п. 5.1.2 споживач зобов`язується, окрім іншого, своєчасно та повному обсязі сплачувати за поставлений природний газ на умовах, визначених договором.

У випадку порушення споживачем розміру або строку (п. 3.1 договору) оплати поставленого постачальником природного газу у відповідному місяці споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня за кожний день прострочення від суми заборгованості, а за прострочення понад 30 (тридцять) календарних днів додатково сплатити штраф у розмірі 7 (сім) відсотків від суми простроченого платежу (п. 7.2 договору).

Цей договір є укладеним з дати його підписання сторонами, скріплення їх підписів печатками та діє до 31 грудня 2021 року включно, а в частині розрахунків до повного їх виконання. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік на тих же умовах, якщо не пізніше ніж за 30 (тридцять) календарних днів до закінчення строку дії договору жодною із сторін не буде направлено іншій стороні письмове повідомлення про припинення строку дії договору (п. 11.1 договору).

Договір підписаний сторонами та скріплений печатками без зауважень та заперечень до нього.

Згідно зі статтею 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

В матеріалах справи відсутні докази того, що спірний договір визнавався недійсним в судовому порядку. При цьому, жодна із сторін письмово не виявила бажання припинити дію договору. Відтак, договір №Д/2021/04 постачання природного газу від 29.01.2021 був чинним протягом відповідного періоду.

Позивачем у період з січня по березень 2021 року здійснювалось постачання природного газу на загальну суму 255237,07грн, на підтвердження чого позивач надав копії актів приймання-передачі природного газу та довідку АТ "Дніпрогаз" №491007.2-ЛВ-12165-1222 від 05.12.2022:

- за січень 2022 року №1 від 31.01.2022, відповідно до якого поставлено природний газ у кількості 1,92206тис.м3 на суму 121404,79грн;

- за лютий 2022 року №9 від 28.02.2022, поставлено природний газ у кількості 1,45526тис.м3 на суму 65148,92грн;

- за березень 2022 року №5 від 31.01.2022, поставлено природний газ у кількості 1,53421тис.м3 на суму 68683,36грн (а.с. 25-27, 185 том 1).

Як зазначає позивач у позовній заяві, відповідач здійснив часткову оплату поставленого газу у зв`язку з чим основний борг, на час звернення з позовом до суду, складав 155356,87грн.

У зв`язку з несвоєчасною оплатою позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 10874,98грн - штраф у розмірі 7% від суми невиконаного зобов`язання, 36341,42грн - інфляційних збитків, 3910,05грн - 3% річних та 43710,37грн - пені.

Відповідач заперечує проти позову та зазначає, що ним не підписувалися акти приймання-передачі природного газу, а з урахуванням здійснених ним оплат у період з 07.02.2022 по 25.10.2022 у загальній сумі 242380,20грн основний борг повинен складати 12856,87грн. Також зазначає, що штрафні санкції не підлягають стягненню відповідно до норм чинного законодавства.

Під час розгляду справи позивачем було подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до змісту якої, у зв`язку зі сплатою 25.10.2022 відповідачем грошової суми у розмірі 107500,00грн, позивач відмовляється від вимог про стягнення основної заборгованості у розмірі 109057,46грн, а тому до стягнення заявляє основний борг у розмірі 46299,41грн.

Наявна заборгованість у сумі 46299,41грн і стала причиною виникнення спору.

Предметом доказування у даній справі є обставини укладення договору постачання природного газу, строк його дії, умови поставки, загальна ціна, строк оплати, докази оплати, наявність/відсутність заборгованості, наявність/відсутність підстав для застосування відповідальності за порушення зобов`язань за договором.

Дослідивши матеріали справи, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенні з огляду на наступне.

За змістом ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (ст. 626 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статей 174, 193 ГК України, господарський договір є підставою виникнення господарських зобов`язань, які повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (ч. 7 ст. 179 ГК України).

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 193 ГК України).

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України "Про ринок природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором поставки.

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України, яка кореспондується з частиною першою статті 193 Господарського кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Відповідно до підпункту 3.1 договору з урахуванням ст.ст. 253, 254 Цивільного кодексу України поставлений позивачем природний газ мав бути оплачений відповідачем:

за січень 2022 року за актом №1 від 31.01.2022, відповідно до якого поставлено природний газ у кількості 1,92206тис.м3 на суму 121404,79грн у наступні строки:

- 36421,44грн (30%) не пізніше 10.01.2022, прострочення з 11.01.2022;

- 36421,44грн (30%) не пізніше 20.01.2022, прострочення з 21.01.2022;

- 36421,44грн (30%) не пізніше 31.01.2022, прострочення з 01.02.2022;

- 12140,47грн (10%) не пізніше 05.02.2022, прострочення з 08.02.2022;

за лютий 2022 року №9 від 28.02.2022, відповідно до якого поставлено природний газ у кількості 1,45526тис.м3на суму 65148,92грн:

- 19544,68грн (30%) не пізніше 10.02.2022, прострочення з 11.02.2022;

- 19544,68грн (30%) не пізніше 20.02.2022, прострочення з 22.02.2022;

- 19544,67грн (30%) не пізніше 28.02.2022, прострочення з 01.03.2022;

- 6514,89грн (10%) не пізніше 05.03.2022, прострочення з 08.03.2022;

за березень 2022 року №5 від 31.01.2022, відповідно до якого поставлено природний газ у кількості 1,53421тис.м3 на суму 68683,36грн:

- 20605,00грн (30%) не пізніше 10.03.2022, прострочення з 11.03.2022;

- 20605,00грн (30%) не пізніше 20.03.2022, прострочення з 22.03.2022;

- 20605,00грн (30%) не пізніше 31.03.2022, прострочення з 01.04.2022;

- 6868,36грн (10%) не пізніше 05.04.2022, прострочення з 06.04.2022.

Як зазначає позивач та підтверджується, наданими відповідачем квитанціями (а.с. 89, 90 том 1), відповідач здійснив часткову оплату у загальній сумі 242380,20грн, а саме:

- квитанція №87302 від 07.02.2022 на суму 35000,00грн, призначення платежу: за природний газ згідно договору №Д/2021/04 від 29.01.2021, рах. №111137 від 31.12.2021 в т.ч. ПДВ;

- квитанція №15928 від 01.04.2022 на суму 17380,20грн, призначення платежу: за природний газ згідно договору №Д/2021/04 від 29.01.2021, рах. №117233 від 28.02.2022 в т.ч. ПДВ;

- квитанція №12375 від 08.04.2022 на суму 5000,00грн, призначення платежу: за природний газ згідно договору №Д/2021/04 від 29.01.2021, рах. №117233 від 28.02.2022 в т.ч. ПДВ;

- квитанція №10335 від 18.05.2022 на суму 17500,00грн, призначення платежу: за природний газ згідно договору №Д/2021/04 від 29.01.2021, рах. №117233 від 28.02.2022 в т.ч. ПДВ;

- квитанція №16879 від 15.06.2022 на суму 20000,00грн, призначення платежу: за природний газ згідно договору №Д/2021/04 від 29.01.2021, рах. №117233 від 28.02.2022 в т.ч. ПДВ;

- квитанція №22910 від 14.07.2022 на суму 21000,00грн, призначення платежу: за природний газ згідно договору №Д/2021/04 від 29.01.2021, рах. №117233 від 28.02.2022 в т.ч. ПДВ;

- квитанція №19165 від 12.08.2022 на суму 19000,00грн, призначення платежу: за природний газ згідно договору №Д/2021/04 від 29.01.2021, рах. №117233 від 28.02.2022 в т.ч. ПДВ;

- квитанція №23191 від 25.104.2022 на суму 107500,00грн, призначення платежу: за природний газ згідно договору №Д/2021/04 від 29.01.2021 в т.ч. ПДВ.

Черговість погашення вимог за грошовим зобов`язанням визначає ст. 534 ЦК України. А саме, у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором:

- у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання;

- у другу чергу сплачуються проценти і неустойка;

- у третю чергу сплачується основна сума боргу.

Можливість застосування ст. 534 ЦК України ставиться в залежність від змісту реквізиту "Призначення платежу" платіжного доручення, яким боржник здійснював платіж кредиторові на виконання грошового зобов`язання. Це означає, що якщо платник (боржник) здійснює переказ коштів з чітким призначення платежу щодо погашення основного боргу (оплата товару, робіт, послуг), черговість, встановлена ст. 534 ЦПК України застосовуватися не може.

У випадку, якщо стягнення заборгованості здійснюється в порядку виконавчого провадження, або платіж буде отриманий без реквізиту Призначення платежу чи як загальна підстава на виконання договору або погашення кредиторської заборгованості, розподіл коштів може здійснюватися кредитором відповідно до ст. 534 ЦК України.

Правовою підставою для даного висновку є Інструкція про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті (п.3.8), затверджена постановою Національного банку Україні від 21.01.2004 № 22, та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (п.1.2), затверджене наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.95, згідно з якими отримувач коштів, якщо інше не передбачено договором, не вправі самостійно визначати порядок зарахування коштів, якщо платником чітко визначено призначення платежу.

Оскільки у частини вищезазначених платіжних дорученнях реквізит "Призначення платежу" містить повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснювалося перерахування коштів отримувачу, мають бути віднесені на погашення заборгованості за відповідний період, а саме грудень 2021 року - 35000,00грн, лютий 2022 року - у сумі 99880,20грн.

В свою чергу в платіжному дорученні №23191 від 25.10.2022 на суму 107500,00грн реквізит "Призначення платежу" не містить повної інформації про платіж та документи, на підставі яких здійснювалося перерахування коштів отримувачу, відповідачем вказано як загальна підстава - "за природний газ згідно договору №Д/2021/04 від 29.01.2021" без зазначення дати та номеру відповідного рахунку.

Таким чином, суд дійшов висновку, що в даному випадку розподіл коштів, тільки за зазначеним платіжним дорученням може здійснюватись кредитором відповідно до ст. 534 ЦК України, та має бути віднесений на погашення заборгованості в частині стягнення основного боргу, яка виникла хронологічно раніше.

З урахуванням викладеного, заборгованість за поставлений природний газ у період січня-березня 2022 року становить 47856,87грн (255237,07грн - 207380,20грн = 47856,87грн; 35000,00грн на погашення боргу на початок року за заборгованість за грудень 2021 року відповідно до рах. №111137 від 31.12.2021).

Доказів оплати поставленого природного газу у сумі 47856,87грн відповідач суду не надав, доводів, наведених в обґрунтування позову, не спростував.

Щодо посилання відповідача на наявність форс-мажорних обставин, суд зазначає таке.

Згідно зі ст.ст. 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

У постанові Верховного Суду від 30.11.2021 у справі №913/785/17 визначено, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Воєнний стан на території України не означає, що відповідач не може здійснювати підприємницьку діяльність. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів впливу саме воєнного стану на можливість виконання зобов`язань за договором.

В даному випадку сторона не надала доказів, що саме введення воєнного стану призвело до унеможливлення виконання конкретних зобов`язань за договором.

З урахуванням наведеного суд доходить висновку, що форс-мажор не є автоматичною підставою для звільнення від виконання зобов`язань, стороною договору має бути підтверджено не факт настання таких обставин, а саме їхня здатність впливати на реальну можливість виконання зобов`язання, тому суд відхиляє заперечення відповідача як недоведені документально і такі, що ґрунтуються на бажанні уникнути виконання зобов`язання.

Тож, зазначений лист Торгово-промислової палати України не засвідчує факт настання для відповідача форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили).

Інших доказів на підтвердження наявності підстав для звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання з оплати поставленого позивачем природного газу у встановлений договором строк матеріли справи не містять і відповідачем суду не надано.

Таким чином, з урахуванням викладеного та меж позовних вимог, вимога позивача про стягнення основної заборгованості у розмірі 46299,41грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Окрім вимоги про стягнення основного боргу позивач просить стягнути з відповідача пеню згідно з п. 7.2 договору в розмірі 43710,37грн та 7% штрафу - 10874,98грн, 3% річних 3910,05грн, інфляційні втрати 36341,42грн, які розраховані на підставі ст. 625 ЦК України, відповідно до розрахунку (а.с. 6-14 том 1).

Згідно з частиною першою статті 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

За частиною першою статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У випадку порушення споживачем розміру або строку (п. 3.1 договору) оплати поставленого постачальником природного газу у відповідному місяці споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня за кожний день прострочення від суми заборгованості, а за прострочення понад 30 (тридцять) календарних днів додатково сплатити штраф у розмірі 7 (сім) відсотків від суми простроченого платежу (п. 7.2 договору).

Штраф, заявлений позивачем, розрахований у сумі 10874,98грн із заборгованості 155356,87грн.

Перевіркою здійсненого позивачем розрахунку 7% штрафу судом порушень не встановлено.

Заявлена позивачем пеня розрахована у сумі 43710,37грн за загальний період з 10.01.2022 по 02.10.2022.

Перевіркою здійсненого позивачем розрахунку пені судом встановлено, що позивачем допущено арифметичні помилки, а також не враховано наступні положення законодавства.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день (ч. 5 ст. 254 ЦК України).

При цьому, відповідно до частини шостої статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Спірним договором сторони не передбачили порядку, який би визначав період нарахування штрафних санкцій, а тому при розрахунку необхідно застосовувати вимоги статті 232 ГК України.

З огляду на викладене, з урахуванням дати виникнення у відповідача грошового зобов`язання перед позивачем, визначеного п. 3.1 договору порядку оплати, меж позовних вимог та здійснених відповідачем оплат і зарахування їх відповідно до призначення платежу, правомірними є позовні вимоги про стягнення з відповідача пені у розмірі 29508,34грн за загальний період з 11.01.2022 по 02.10.2022, з яких:

- 1596,56грн за період з 11.01.2022 по 01.04.2022 із заборгованості 36421,43грн за поставлений природний газ у січні 2022 року;

- 83,47грн за період з 01.04.2022 по 08.04.2022 із заборгованості 19041,23грн за поставлений природний газ у січні 2022 року;

- 315,45грн за період з 08.04.2022 по 18.05.2022 із заборгованості 14041,23грн за поставлений природний газ у січні 2022 року;

- 2354,92грн за період з 21.01.2022 по 18.05.2022 із заборгованості 36421,43грн за поставлений природний газ у січні 2022 року;

- 875,99грн за період з 18.05.2022 по 15.06.2022 із заборгованості 32962,66грн за поставлений природний газ у січні 2022 року;

- 532,71грн за період з 15.06.2022 по 14.07.2022 із заборгованості 12962,66грн за поставлений природний газ у січні 2022 року;

- 4530,23грн за період з 01.02.2022 по 14.07.2022 із заборгованості 36421,43грн за поставлений природний газ у січні 2022 року;

- 738,76грн за період з 14.07.2022 по 01.08.2022 із заборгованості 28384,09грн за поставлений природний газ у січні 2022 року;

- 1879,28грн за період з 08.02.2022 по 08.08.2022 із заборгованості 12140,47грн за поставлений природний газ у січні 2022 року;

- 524,76грн за період з 11.02.2022 по 31.03.2022 із заборгованості 19544,67грн за поставлений природний газ у лютому 2022 року;

- 8,30грн за період з 01.04.2022 по 07.04.2022 із заборгованості 2164,47грн за поставлений природний газ у лютому 2022 року;

- 481,92грн за період з 22.02.2022 по 07.04.2022 із заборгованості 19544,65грн за поставлений природний газ у лютому 2022 року;

- 366,23грн за період з 08.04.2022 по 17.05.2022 із заборгованості 16709,14грн за поставлений природний газ у лютому 2022 року;

- 835,33грн за період з 01.03.2022 по 17.05.2022 із заборгованості 19544,65грн за поставлений природний газ у лютому 2022 року;

- 472,70грн за період з 18.05.2022 по 14.06.2022 із заборгованості 18753,81грн за поставлений природний газ у лютому 2022 року;

- 417,67грн за період з 08.03.2022 по 14.06.2022 із заборгованості 6514,89грн за поставлений природний газ у лютому 2022 року;

- 216,52грн за період з 15.06.2022 по 14.07.2022 із заборгованості 5268,72грн за поставлений природний газ у лютому 2022 року;

- 3799,22грн за період з 11.03.2022 по 11.09.2022 із заборгованості 20605,00грн за поставлений природний газ у березні 2022 року;

- 3985,52грн за період з 22.03.2022 по 22.09.2022 із заборгованості 20605,00грн за поставлений природний газ у березні 2022 року;

- 4126,65грн за період з 01.04.2022 по 01.10.2022 із заборгованості 20605,00грн за поставлений природний газ у березні 2022 року;

- 1366,15грн за період з 06.04.2022 по 02.10.2022 із заборгованості 6868,36грн за поставлений природний газ у березні 2022 року.

Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, врегульовані законодавством.

Згідно з частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Заявлені позивачем до стягнення інфляційні втрати розраховані у загальній сумі 36341,42грн за загальний період з січня 2022 року по серпень 2022 року.

Перевіркою здійсненого позивачем розрахунку інфляційних втрат судом встановлено, що позивачем не враховано визначеного п.3.1 договору порядку оплати та здійснених відповідачем оплат і зарахування їх відповідно до призначення платежу, вірний порядок зарахування яких зазначений судом при розрахунку пені.

За результатами здійсненого судом перерахунку, з урахуванням меж позовних вимог та здійснених відповідачем оплат і зарахування їх відповідно до призначення платежу, загальна сума інфляційних втрат за загальний період з січня 2022 року по серпень 2022 року буде складати 31469,91грн.

Позивачем також заявлено до стягнення 3% річних, які розраховані у сумі 15454,09грн за загальний період з 14.01.2022 по 01.09.2022.

Перевіркою здійсненого позивачем розрахунку пені судом встановлено, що позивачем допущено арифметичні помилки, а також не враховано положення ст.ст. 253, 254 ЦК України (невірно визначений початок строку виконання зобов`язань, не враховано визначеного п.3.1 договору порядку оплати та здійснених відповідачем оплат і зарахування їх відповідно до призначення платежу, вірний порядок зарахування яких зазначений судом при розрахунку пені).

За результатами здійсненого судом перерахунку, з урахуванням меж позовних вимог, а також періоду нарахування на суми заборгованості таких як і при перерахунку судом пені, загальна сума 3% річних буде складати 3139,29грн за загальний період з 11.01.2022 по 02.10.2022.

Суд відхиляє доводи відповідача про те, що на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022 "Деякі питання оплати комунальних послуг в період воєнного стану" забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги, оскільки ця постанова не містить жодних положень щодо можливості застосування її умов до правовідносин за постачання природного газу, які виникли між суб`єктами господарської діяльності.

На підставі викладеного з урахуванням встановлених обставин, вимоги позивача підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення 46299,41грн основного боргу, 3139,29грн 3% річних, 29508,34грн пені, 31469,91грн інфляційних втрат та 10874,98 7% штрафу. В решті позовних вимог слід відмовити.

Стосовно інших доводів позивача і відповідача суд зазначає наступне.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Слід зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та, зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 р. (заява №4909/04), відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Судом були досліджені всі документи, які надані сторонами по справі, аргументи позивача і відповідача та надана їм правова оцінка. Решта доводів та заперечень позивача і відповідача судом до уваги не береться, оскільки не спростовують наведених вище висновків.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Під час звернення до суду позивач сплатив судовий збір у сумі 3752,90грн платіжним дорученням №4269 від 03.10.2022 (а.с. 28 том 1).

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Оскільки позивачем було подано заяву про зменшення розміру позовних вимог до загальної суми 141136,23, то судовий збір у розмірі 1271,90грн (3752,90 2481 = 1271,90) може бути повернутий з державного бюджету за клопотання позивача.

Станом на час ухвалення рішення у справі клопотання позивача про повернення судового збору до суду не надходило, що унеможливлює вирішення цього питання.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України у разі часткового задоволення позову всі судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин судовий збір покладається на відповідача у сумі 2132,09грн (121287,93 х 2481/141136,23 = 2132,09).

Керуючись ст.ст. 73, 74, 129, 145, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджі трейд груп" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у загальному розмірі 250193,69грн, з якої: основний борг - 155356,87грн, пеня - 43710,37грн, інфляційні втрати - 36341,42грн, 3% річних - 3910,05грн, 7% штрафу - 10874,98грн задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджі трейд груп" (01010, м. Київ, вул. Івана Мазепи, буд. 6; ідентифікаційний код: 36716332) 46299,41грн основного боргу, 29508,34грн пені, 3139,29грн 3% річних, 31469,91грн інфляційних втрат, 10874,98грн 7% штрафу та судовий збір у розмірі 2132,09грн.

Відмовити в задоволенні позову в частині стягнення з Фізичної особи-підприємця Ярошенко Альони Ігорівни на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджі трейд груп" 14202,07грн пені, 770,76грн 3% річних, 4871,51грн інфляційних втрат.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено: 30.01.2023.

Суддя В.О. Татарчук