ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

24 січня 2023 року Справа № 924/22/22

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Розізнана І.В. , суддя Бучинська Г.Б.

секретар судового засідання Єфімчук А.І.,

представники учасників справи:

позивач - не з`явився,

відповідач - Кузнєцов К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Летичівське» на рішення господарського суду Хмельницької області від 22.08.2022, повний текст якого складено 01.09.2022, у справі №924/22/22 (суддя Димбовський В.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Летичівське»

смт.Летичів Летичівського р-ну Хмельницької обл.

до Приватного підприємства агрофірма «Троя»

с.Климашівка Хмельницького р-ну Хмельницької обл.

про розірвання договору оренди землі, -

Публічне акціонерне товариство «Летичівське» (надалі в тексті Товариство), з урахуванням заяви про зміну предмета позову, звернулося до господарського суду Хмельницької області з позовом до Приватного підприємства агрофірма «Троя» (надалі в тексті Підприємство), про розірвання договору оренди землі від 22.01.2019р. та про передачу в оренду земельної ділянки з кадастровим номером :11:001:0109, площею 39,411га.(арк.справи 1-2, 104).

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 22.08.2022 у справі №924/22/22 відмовлено у задоволенні позову. Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що ПАТ «Летичівське» не є належною стороною у оспорюваному договорі. Також місцевим судом враховано рішення господарського суду Хмельницької області від 12.01.2021 в справі №924/250/ 19, яким скасовано державну реєстрацію права приватної власності ПАТ «Летичівське» на 17 земельних ділянок, що розташовані на території Летичівської селищної ради Хмельницької області, в тому числі, земельної ділянки з кадастровим номером :11:001:0109. З огляду на положення статті 141 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», суд першої інстанції дійшов висновку, що саме Летичівській селищній раді належить право організації розподілу земельної ділянки з кадастровим номером :11:001:0109, в тому числі передачі такої земельної ділянки в оренду.(арк. справи 140-142).

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Позивач ПАТ «Летичівське» подало скаргу до Північно-західного апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати рішення госпо-дарського суду Хмельницької області від 22.08.2022 у даній справі та прийняти нове, яким задоволити позов.(арк.справи 149-153).

Обґрунтовуючи скаргу Апелянт зазначає, що господарський суд першої інстанції неповно з`ясував всі обставини справи, ухваливши рішення з порушенням норм матеріального права. На думку Скаржника, суд безпідставно не взяв до уваги той факт, що на дату укладання спірного договору оренди та на дату реєстрації права оренди на земельну ділянку, за Товариством було зареєстроване право приватної власності на земельну ділянку, та були відсутні будь-які обмежен-ня в укладенні договору оренди. На думку Апелянта, на Відповідача ніяким чином не впливає спір щодо правомірності реєстрації права власності на земельну ділянку, адже орендні відносини між Підприємством та Товариством виникли раніше. Позивач стверджує, що рішення суду у справі №924/250/19 про скасування права власності на земельну ділянку набрало законної сили 22.07.2022, після винесення постанови Північно-західним апеляційним господарським судом, і на момент прийняття рішення у справі №924/22/22 державним реєстратором змін щодо реєстрації права власності в єдиному реєстрі внесено не було. Скаржник звертає увагу суду, що підставою виникнення та реєстрації права оренди є саме договір оренди від 20.01.2019, який в уста- новленому порядку недійсним не визнавався, і реєстрація права оренди в установленому законом порядку не припинялась. Тому, на думку Скаржника, в період дії договору оренди саме Позивач наділений правом передавати в оренду земельну ділянку і отримувати орендну плату. А Відповідач, як орендар, навіть у випадку скасування права приватної власності Позивача, не звільнявся від обов`язку за договором оренди сплачувати орендну плату. Крім того, Апелянт вважає невірним висновок місцевого суду, що належним Позивачем є Летичівська селищна рада. Скаржник вважає, що оскільки ПАТ «Летичівське» не є ліквідованим підприємством та є правонаступником ВАТ «Летичівське», то відповідно до Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право Летичівської селищної ради на землю, виникає лише після 1 січня 2025 року, і лише у випадку, якщо колишні члени сільськогосподарського підприємства не приймуть рішення, щодо розпаювання чи іншим чином розпорядження частиною земель, що перебувають у колективній власності. На переконання Апелянта, ухвалюючи рішення місцевий суд помилково не врахував положення статей 31, 32 Закону України «Про оренду землі», ст.140 Земельного кодексу України (надалі в тексті ЗК України) та ст.ст. 526, 611,651 Цивільного кодексу України (надалі в тексті ЦК України), а лише обмежився хибним висновком щодо неналежності Позивача як сторони Договору оренди.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 28.11.2022 відкрито провадження у справі №924/22/22, розгляд справи призначено на 13.12.2022, крім того поновлено строк на оскарження та зупинено дію рішення суду першої інстанції.(арк.справи 187).

06.12.2022 засобами електронного зв`язку та повторно поштою від представника ПП Агрофірма «Троя» адвоката Кузнєцова К.С. надійшла заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів, яка була задоволена. (арк.справи 191 195).

08.12.2022 від ПАТ «Летичівське» надійшов відзив, в якому просить апеляційну скаргу ПП Агрофірма «Троя» залишити без задоволення, а рішення господарського суду Хмельницької області від 22.08.2022 у справі №924/22/22 без змін.(арк.справи 200-203).

У зв`язку із тимчасовою непрацездатністю головуючого судді Грязнова В.В. призначене на 13 грудня 2022р. судове засідання у справі №924/22/22 не відбулося.

Ухвалою від 15.12.2022 розгляд справи №924/22/22 призначено на 24.01.2023 о 10:30 год.

06.01.2023 на адресу суду від ПП Агрофірма «Троя» адвоката Кузнєцова К.С. надійшло клопотання про долучення документів, а саме: доказів повторного надсилання відзиву на апеля-ційну скаргу на адресу Позивача.

В судовому засіданні 24.01.2023 Відповідач заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Позивач не забезпечив явку свого представника у призначене на 24.01.2023 судове засідання апеляційної інстанції, проте така неявка не перешкоджає розгляду справи, позаяк присутність представників сторін не визнавалась обов`язковою, а матеріалів справи достатньо для розгляду скарги по суті.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний госпо-дарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 22.01.2019 між Публічним акціонерним товариством «Летичівське»-орендодавець та Приватним підприємством Агрофірма «Троя»-орендар було укладено договір оренди землі (надалі в тексті Договір), відповідно до п.1 якого, орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належить орендодавцю на праві власності, знаходиться на території Летичівської ОТГ Хмельницької області, кадастровий номер земельної ділянки: :11: 001:0109.

Пунктом 2 Договору сторони погодили, що в оренду передається земельна ділянка загальною площею 39,411 га.

Договір укладено на 15 років з дня державної реєстрації права оренди земельної ділянки, що є предметом цього договору. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. Поновлення договору оренди відбувається згідно статті 33 Закону України «Про оренду землі».(п.6 Договору).

Орендна плата сплачується орендарем у розмірі 60683,34 грн, що складає 3% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки.(п.7 Договору).

За умовами п.10 Договору, орендна плата вноситься у строки: щороку до 31 грудня за весь рік оренди земельної ділянки.

Після припинення дії договору, орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду.(п.17 Договору).

Відповідно до п.27 Договору, дія договору припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділян-ки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; ліквідації юридичної особи орендаря. Договір припиняється також в інших випадках, передбачених законом.

Дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.(п.28 Договору).

На вимогу однієї із сторін цей Договір може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом (п.29 Договору).

Договір підписано представниками та скріплено відтисками печаток сторін.(арк.справи 33).

Матеріали справи містять Акт приймання-передачі земельної ділянки від 22.01.2019, згідно якого орендодавець передав, а орендар прийняв земельну ділянку площею 39,411 га з кадастровим номером :11:001:0109 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно договору.(арк.справи 34).

Як стверджено матеріалами справи, 05.03.2019р. керівниками Публічного акціонерного товариства «Летичівське» та Приватного підприємства Агрофірма «Троя» було підписано Додаткову угоду до договорів оренди землі від 22.01.2019, згідно п.1 якої сторони доповнили договори оренди землі від 22.01.2019, в тому числі, на земельній ділянці з кадастровим номером :11:001:0109 наступним пунктом: 7.1. Сторони домовилися, що у зв`язку із наявністю на земельних ділянках багаторічних насаджень (біологічних активів), які є непродуктивними, орендодавець бере на себе обов`язок звільнити земельні ділянки від багаторічних насаджень за власний рахунок або за рахунок орендної плати. При цьому, обов`язок орендаря щодо сплати орендної плати, визначений п.7 цього договору, виникає з моменту звільнення земельної ділянки від багаторічних насаджень та письмового повідомлення орендодавцем орендаря про таке звільнення.(арк.справи 72).

Відповідно до наявної в матеріалах справи Інформації від 13.05.2021 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №256280384 земельна ділянка площею 39,411 га з кадастровим номером :11:001: 0109 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Летичівської селищної ради Хмельницької області зареєстрована за ПАТ «Летичівське» на праві власності, дата та час державної реєстрації 23.11.2018 (15:11:32). Також в реєстрі міститься інформація щодо зареєстрованого права оренди ПП Агрофірма «Троя» зазначеної земельної ділянки на підставі договору оренди землі від 20.02.2019. Дата та час державної реєстрації 22.02.2019 (09:31:39).(арк.справи 7-18).

Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 21.11.2018 №НВ-018 земельна ділянка площею 39,4110 га з кадастровим номером : 11:001:0109 належить на праві власності ПАТ «Летичівське» згідно Державного акту від 16.11.1995 ХМ 18. До витягу додано кадастровий план земельної ділянки.(арк.справи 65-67).

Матеріали справи містять фінансовий звіт ПАТ «Летичівське» з балансом на 31.12.2018. (арк.справи 71).

Крім того, до матеріалів справи Позивачем додано виписку по рахунку Товариства за період з 01.01.2019 по 10.01.2022, яка не містить оплат від Підприємства на виконання договору оренди від 22.01.2019, а також довідку №15/05-1 від 15.04.2022, згідно якої за період з 01.01.2019 по 15.04.2022 орендна плата згідно договору Відповідачем не сплачувалась.(арк.справи 32).

У зв`язку із систематичним порушенням Відповідачем умов Договору оренди землі в частині сплати орендної плати, Позивач позивався про розірвання Договору оренди землі від 22.01.2019 про передачу в оренду земельної ділянки з кадастровим номером :11: 001:0109, площею 39,411 га.

Як зазначалось вище, рішенням господарського суду Хмельницької області від 22.08.2022 у справі №924/22/22 в задоволенні позову відмовлено.(арк.справи 140-142).

Перевіривши додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга Відповідача безпідставна і не підлягає задоволенню, з огляду на наступне:

Предметом спору є розірвання договору оренди землі.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємст-во», об`єктами права колективної власності підприємства є земля, інші основні та оборотні засоби виробництва, грошові та майнові внески його членів, вироблена ними продукція, одержані доходи, майно, придбане на законних підставах. Майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам. Суб`єктом права власності у підприємстві є підприємство як юридична особа, а його члени в частині майна, яку вони одержують при виході з підприємства.

Статтею 8 зазначеного вище Закону визначено, що підприємство самостійно володіє, користується і розпоряджається належними йому об`єктами власності. Право колективної влас-ності здійснюють загальні збори членів підприємства, збори уповноважених або створений ними орган управління підприємства, якому передано окремі функції по господарському управлінню колективним майном.

Відповідно, здійснення права колективної власності у спосіб, відмінний від передбаченого статтею 8 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», законодавство не містить.

Колегія суддів вважає правильним врахування місцевим господарським судом висновків Пів-нічно-західного апеляційного господарського суду, що відображені в постанові від 26.06.2022 у справі №924/250/19, якою залишено без змін рішення Господарського суду Хмельницької області від 12.01.2021 про задоволення позову заступника прокурора Хмельницької області в інтересах держави в особі Летичівської селищної ради до Приватного акціонерного товариства «Летичівське» за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні Відповідача: Приватного підприємства агрофірма «Троя», Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Промінь», Товариства з обмеженою відповідальністю «Вігор Грейн» про скасування державної реєстрації права приватної власності на земельні ділянки. За наслідками розгляду справи №924/250/19 скасовано державну реєстрацію права приватної власності Приватного акціонерного товариства «Летичівське» на 17 земельних ділянок, що розташовані на території Летичівської селищної ради Хмельницької області, в тому числі, земельної ділянки з кадастровим номером :11:001:0109.

Судами у справі №924/250/19 було встановлено, що згідно з Державним актом на право колективної власності на землю серії ХМ №18 від 16.11.1995 Агрофірмі «Летичівська» смт. Летичів Летичівського району Хмельницької області передано у колективну власність земельну ділянку площею 2558,6 га в межах згідно з планом для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до рішення Летичівської районної ради народних депутатів від 19.10.1995 року №48. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №17.

Належність на праві колективної власності ПАТ «Летичівське» земельної ділянки з кадаст-ровим номером :11:001:0109 вбачалося з Витягу від 21.11.2018 з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-018.

Починаючи з моменту отримання Агрофірмою «Летичівська» землі в колективну власність, а також станом на момент реєстрації права приватної власності на спірні земельні ділянки останньої були чинними положення ст.8 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», які передбачали, що право колективної власності здійснюють загальні збори членів підприємства, збори уповноважених або створений ними орган управління підприємства, якому передано окремі функції з господарського управління колективним майном.

Автоматичного переходу об`єктів права колективної власності у приватну власність в зв`язку зі змінами законодавства, якими визначено інші форми власності, ніж ті, що існували раніше чинне законодавство не передбачало.

В контексті зазначеного судом було враховано правовий режим права колективної власності та права приватної власності, які відрізняються з огляду, зокрема на те, що майно у колективному підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам і право колективної власності здійснюють загальні збори членів підприємства (ст.ст. 7, 8 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство»), натомість право приватної власності, в цьому випадку юридичної особи здійснюється такою особою за своєю волею, незалежно від волі інших осіб та на власний розсуд (ст.ст. 316-319 ЦК України).

При цьому, чинне законодавство не передбачає здійснення права колективної власності у спосіб, відмінний від встановленого ст.8 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство»,.

Необхідність дотримання умов, передбачених зазначеною нормою слідує також і з положень Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних ділянок (паїв)», які набрали чинності згодом 01.01.2019.

Відповідно до умов статті 141 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місце-вості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», у разі якщо власники земельних часток (паїв) після розподілу земельних ділянок, що підлягали паюванню, до 1 січня 2019 року не прийняли рішення про розподіл інших земель, що залишилися у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільсь-когосподарського акціонерного товариства, що не було припинено як юридична особа, та якщо такі землі не передані у власність у порядку, визначеному законом, розподіл таких земель проводиться згідно з вимогами цієї статті за згодою більшості осіб, визначених абзацами другим-четвертим частини першої статті 1 цього Закону, яким були виділені земельні ділянки в розмірі земельної частки (паю). Організація розподілу земель, що залишилися у колективній власності, здійснюється сільською, селищною, міською радою, на території якої такі землі розташовані.

Сільськогосподарські угіддя, які підлягали паюванню, однак не були передані до приватної, державної або комунальної власності у порядку, визначеному законом, за рішенням зборів осіб, визначених абзацами другим-четвертим частини першої статті 1 цього Закону, яким були виділені земельні ділянки в розмірі земельної частки (паю), можуть бути розпайовані у порядку, встановленому цим Законом.

За результатами розподілу оформляється протокол, що підписується особами, які брали участь у зборах, головуючим та секретарем зборів.

Після отримання протоколу зборів сільська, селищна, міська рада протягом місяця приймає рішення про затвердження протоколу розподілу земельних ділянок та прийняття у комунальну власність відповідних земель. Це рішення та протокол зборів є підставою для державної реєстрації права власності територіальної громади та/або громадян на відповідні земельні ділянки.

До державної реєстрації права власності на земельні ділянки, що залишилися у колективній власності, сільська, селищна, міська рада може надати такі земельні ділянки в оренду на строк до державної реєстрації права власності на такі земельні ділянки.

Розподіл між власниками земельних часток (паїв) та їх спадкоємцями земель, що залишилися у колективній власності після розподілу земельних ділянок, має бути здійснений до 1 січня 2025 року.

У разі якщо до 1 січня 2025 року протокол про розподіл земель, що залишилися у колективній власності після розподілу земельних ділянок між особами, визначеними абзацами другим-четвертим частини першої статті 1 цього Закону, яким були виділені земельні ділянки в розмірі земельної частки (паю), не оформлений у порядку, визначеному цією статтею, та не поданий на затвердження органу місцевого самоврядування, вважається, що суб`єкти права колективної власності відмовилися від права колективної власності на землю, а зазначені землі (крім невитребуваних часток (паїв) і сформованих за їх рахунок земельних ділянок, а також нерозподілених земельних ділянок) передаються у комунальну власність в порядку визнання майна безхазяйним.

Тобто законодавцем як на момент спірної реєстрації, так і після набрання чинності змінами до Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» допускалась можливість передання у власність землі, що перебувала у колективній власності неприпиненого сільськогосподарського підприємства, лише у порядку, визначеному законом.

Колегія суддів звертає увагу, що у справі №924/250/19 було встановлено відсутність належних та допустимих доказів про припинення права колективної власності на землю згідно з Державним актом на право колективної власності на землю від 16.11.1995 №18 та її передачі у статутний фонд ПАТ «Летичівське», а тому було зроблено висновок, що спірні земельні ділянки, серед яких є земельна ділянка з кадастровим номером :11:001:0109 не повинні були перебувати у приватній власності ПАТ «Летичівське» станом на 01.01.2019.

Тому, як вже зазначалось, рішенням Господарського суду Хмельницької області від 12.01. 2021 у справі №924/250/19 скасовано державну реєстрацію права приватної власності Відповідача на 17 земельних ділянок, що розташовані на території Летичівської селищної ради Хмельницької області, в тому числі, земельної ділянки з кадастровим номером :11:001:0109.

З огляду на прийняте рішення у справі №924/250/19 та на положення статті 141 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земель-них часток (паїв)», місцевий господарський суд дійшов вірного висновку, що саме Летичівській селищній раді належить право організації розподілу земельної ділянки з кадастровим номером :11:001:0109, в тому числі передачі такої земельної ділянки в оренду.

Відповідно до ч.3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. Перелік способів захисту, визначений у частині другій статті 16 ЦК України не є вичерпним. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої вказаної статті). Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Аналогічні висновки Велика Палата Верховного Суду сформулювала, зокрема, у постановах від 05.06.2018 у справі №338/180/17 (пункт 57), від 11.09.2018 у справі №905/1926/16 (пункт 40), від 30.01.2019 у справі №569/17272/15-ц, від 11.09.2019 у справі №487/10132/14-ц (пункт 89), від 16.06.2020 у справі №145/2047/16-ц (пункт 7.23), від 15.09.2020 у справі №469/1044/17.

Правовий аналіз положень законодавства та обставин справи надає колегії суддів підстави для висновку, що у ПАТ «Летичівське» відсутнє право розпоряджатись земельною ділянкою з кадастровим номером :11:001:0109 як на момент підписання спірного договору оренди земельної ділянки 22.01.2019, так і на момент підписання додаткової угоди, тому договір оренди не породжує правових наслідків для сторін, а заявлений позов не підлягає задоволенню.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в позові, оскільки право розпорядження спірною земельною ділянкою до її розпаювання належить саме Летичівській селищній раді на території якої вона розташована.

Доводи апеляційної скарги розглянуто, порушених, невизнаних або оспорених прав чи інтересів скаржника не встановлено.

Таким чином, матеріалами справи спростовуються доводи Скаржника про неправомірність висновків суду першої інстанції щодо відсутності порушеного права позивача, рівно як і тверд-ження щодо невмотивованості висновку про необґрунтованість заявленого позову, а тому рішення суду першої інстанції належить залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Статтею 74 ГПК України передбачено обов`язок кожної із сторін довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ст.86 ГПК України).

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010, в яких зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Отже, доводи Скаржника, зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст.ст. 277, 278 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, тому суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого госпо-дарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст.34,86,232,233,240,275,276,282,284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Летичівське» на рішення господарського суду Хмельницької області від 22.08.2022 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 20 днів з моменту виготовлення повного тексту постанови.

3. Матеріали справи №924/22/22 повернути господарському суду Хмельницької області.

Головуючий суддя Грязнов В.В.

Суддя Розізнана І.В.

Суддя Бучинська Г.Б.