РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.01.2023Справа № 910/11988/22
Господарський суд міста Києва у складі судді Алєєвої І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом PLAYQ INC (ПЛЕЙ К`Ю ІНК)

до 1. Фізичної особи-підприємця Калініченко Сергія Євгеновича

2. Фізичної особи-підприємця Попова Вадима Вадимовича

про стягнення 570 328, 68 грн.

Без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

PLAYQ INC (ПЛЕЙ К`Ю ІНК) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Фізичної особи-підприємця Калініченко Сергія Євгеновича, Фізичної особи-підприємця Попова Вадима Вадимовича про стягнення 570 328, 68 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачами зобов`язань за укладеними між сторонами договорами оренди від 10.05.2019, внаслідок чого у відповідачів утворилась заборгованість.

Частиною 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини 1 статті 250 Господарського процесуального кодексу України питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Частиною 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.11.2022 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив. Ухвалу суду відповідачі не отримали у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, з метою повідомлення сторін про розгляд даної справи, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду була направлена судом рекомендованими листами з повідомленнями про вручення на адресу місцезнаходження сторін, зазначену у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до частини 1 статті 9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Згідно частини 2 статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

За змістом частин 1, 2 статті 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідачі не були позбавлені права та можливості ознайомитись із вищевказаними ухвалами у Єдиному державному реєстрі судових рішень (https://reestr.court.gov.ua).

Отже, судом вчинені всі необхідні дії для належного повідомлення відповідачів.

19.01.2023 від позивача через канцелярію суду надійшла заява про пришвидшення розгляду справи, в якій позивач просив пришвидшити розгляд справи, стягнути з відповідача один на користь позивача суму гарантійного платежу у розмірі 454 908, 76 грн та стягнути з відповідача два на користь позивача суму гарантійного платежу у розмірі 115 419, 92 грн.

Відповідачі не подали до суду відзиви на позов, тобто не скористались наданим їм процесуальним правом, передбаченим статтею 178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідачі не подали до суду відзив на позов, а відтак не скористалися наданим їм процесуальним правом, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, оскільки до суду не надходило клопотань учасників справи або одного з них в порядку частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін, з огляду на відсутність у суду підстав для виклику сторін з власної ініціативи, господарський суд розглядає справу без проведення судового засідання.

У відповідності до вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

Суддя Алєва І.В. перебувала у відпустці з 02.01.2023 по 16.01.2023.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

УСТАНОВИВ:

10.05.2019 між позивачем (орендар, який зареєстрований та діє за законодавством США) та відповідачем один (орендодавець) було укладено договір оренди (Договір оренди № 1) нежитлового приміщення загальною площею 276, 4 м.кв., що знаходиться за адресою: м. Київ. вул. Терещенківська 13.

10.05.2019 між позивачем (орендар, який зареєстрований та діє за законодавством США) та відповідачем два (орендодавець) було укладено договір оренди (Договір оренди № 2) нежитлового приміщення загальною площею 97, 7 м.кв., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Терещенківська 13.

Позивач вказує, що вказані нежитлові приміщення, що були передані за Договорами оренди, є фактично одним цілим об`єктом оренди. Обидва договори були укладені на період з 01.06.2019 по 01.05.2022.

Орендна плата, згідно п. 3.1.1. Договору оренди № 1 є фіксованою і становить 10 369, 00 доларів США, згідно Договору оренди № 2 - 2631, 00 доларів США.

Згідно останніх підписаних додаткових угод № 3 від 01.05.2021 сума орендної плати по Договору оренди № 1 була зменшена, та з 01.05.2021 становила 9 650, 00 доларів США. по Договору оренди № 2 - 2448, 00 доларів США

Відповідно до п.3.8. Договору оренди № 1, сторонами було погоджено, що протягом 15 днів з моменту укладання сторонами договору, орендар повинен перерахувати на поточний рахунок вказаний у Договорі оренди гарантійний платіж за 2 місяці, який становить 20 738, 00 доларів США, як окремий платіж (Гарантійний платіж).

Відповідно до п. 3.8. Договору оренди № 2, сторонами було погоджено, що протягом 15 днів з моменту укладання сторонами договору, орендар повинен перерахувати на поточний рахунок вказаний у договорі оренди гарантійний платіж за 2 місяці, який становить 5262, 00 доларів США, як окремий платіж (Гарантійний платіж).

Пунктом 3.7 Договорів оренди визначено, що гарантійний платіж є заставою відповідно до Цивільного Кодексу України.

Відповідно до п. 3.9. Договорів, гарантійний платіж буде утримуватись орендодавцем протягом строку оренди, як забезпечення виконання орендарем обов`язків щодо слати орендної плати та інших обов`язків за Договором. Орендар відмовляється від отримання будь-яких процентів/дивідендів від гарантійного платежу.

На виконання умов Договорів оренди, позивач 20.05.2019 перерахувала на користь відповідача один 31 107 доларів США та на користь відповідача два 7893 доларів США.

Вказані платежі були перераховані в якості сплати за перший місяць оренди з урахуванням гарантійних платежів в розмірі 20 738 доларів США для відповідача один, та в розмірі 5262 доларів США для відповідача два.

Пунктом 3.11 Договорів, гарантійний платіж буде повернутий орендарю (за виключенням відповідних відрахувань) протягом 30 банківських днів після припинення Договору на рахунок орендаря, зазначений в Договорі за умови: орендар повністю виконав всі свої обов`язки за договором у повному об`ємі враховуючи погашення заборгованості по сплаті орендної плати та інших платежів (включаючи неустойку) та сплаті всіх витрат на відновлення та прибирання об`єкту оренди необхідний для повернення його у стані, що обумовлений в договорі; орендар повернув орендодавцю об`єкт оренди у стані визначеному в п. 3.3 цього Договору за Актом повернення об`єкту оренди.

Позивач вказує, що ним сплачено всі необхідні платежі, передбачені договорами оренди включно до березня місяця 2022 року, та повернув орендодавцям приміщення, які були об`єктами оренди, у зв`язку з чим, гарантійні платежі, які були визначені як застава згідно Договорів, підлягає поверненню.

Змістом п. 3.10. Договорів оренди підтверджується, що у разі використання орендодавцем гарантійного платежу для покриття будь-яких витрат або в якості стягнення заборгованості з орендаря, орендодавець має письмово повідомити про це орендаря протягом 10 днів.

Позивач зазначає, що гарантійні платежі не повернуто, і жодних письмових повідомлень від відповідачів в порядку передбаченому п. 3.10 Договорів оренди позивачу не надходили.

Щодо орендної плати за березень, квітень 2022 року позивач наголошує наступне.

Згідно з Указом Президента України № 64/2022 24.02.2022 року на всій території України було введено воєнний стан.

28.02.2022 Торгово-промислова палата України на своєму офіційному веб-сайті опублікувала лист, яким засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану. Враховуючи це, ТПП України підтвердила, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Розділом 8 Договорів оренди (форс-мажор) зазначено, що у випадку настання форс- мажорних обставин, сторона, що підпала під дію таких обставин звільняється від відповідальності за невиконання зобов`язань по Договору при умові підтвердження факту існування форс-мажорних обставин довідкою уповноваженого державного органу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 ГК України господарське зобов`язання припиняється неможливістю виконання у разі виникнення обставин, за які жодна з його сторін не відповідає, якщо інше не передбачено законом.

Частинами 4, 6 ст. 762 ЦК України визначено, що наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася. Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Позивач зазначає, що починаючи з 25.02.2022 місто Київ вступило у фазу оборони. Громадян та гостей міста просили без нагальної потреби не покидати домівки чи укриття. В цей же день, в деяких районах столиці почали лунати постріли і вибухи, через що пересування по місту або перебування не в укритті було небезпечним для життя та здоров`я людей. Також, громадян закликали не ігнорувати сигнали повітряної тривоги, та при першому ж сигналі пройти до укриття.

Крім того, позивач зазначає, що 26.01.22 посольство США в Україні рекомендувало своїм громадянам покинути територію України, або вживати необхідні дії спрямовані на збереження життя і здоров`я та слідувати рекомендаціям безпеки. Певну кількість разів комендантська година запроваджувалась навіть на декілька діб поспіль (з 17:00 год. 26.02.2022 по 08:00 год. 28.02.2022, з 20:00 год. 15.03.2022 по 07:00 год. 17.03.2022 року, з 20:00 год. 21.03.2022 по 07:00 23.03.2022, з 20:00 26.03.2022 по 07:00 28.03.2022). У вказані дні було заборонено перебувати та пересуватись по Києву, оскільки, в інакшому випадку, це могло становити загрозу для життя та здоров`я.

За вказаних обставин позивач вказує, що починаючи з 24.02.2022 він не міг здійснювати свою діяльність та не використовував і не міг використовувати орендовані приміщення. В першу чергу, орендар опікувався збереженням життя і здоров`я своїх співробітників, і починаючи з 24.02.2022 року слідуючи рекомендаціям посольства США та органів державної і місцевої влади в Україні, компанія займалась оперативним вирішенням питання евакуації свої співробітників з міста Києва та переміщення їх у безпечні для життя та здоров`я місця. У зв`язку з цим, більшість з працівників були змушені покинути територію міста Києва, а ті що залишились, були змушені перебувати у безпечних від ракетних обстрілів місцях.

З урахуванням викладеного, позивача вказує, що ним було виконано всі зобов`язання за договором, натомість відповідачі не виконали свої зобов`язання в частині повернення гарантійних платежів.

Позивач вказує, що станом на день звернення до суду, сума гарантійних платежів сплачених на рахунок відповідача один становить 20 738 доларів США, що еквівалентна 758 359 грн 62 коп., а на рахунок відповідача два становить 5262 доларів США, що еквівалентна 192 423 грн 97 коп. відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 18.10.2022 року.

Як вже зазначалось строк дії Договорів оренди закінчився 01.05.2022, а згідно п. 3.11. Договорів, відповідачі повинні були повернути гарантійний платіж протягом 30 днів після закінчення строку дії Договорів.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач при визначені суми позовних вимог врахував те, що сторони не могли завчасно передбачити посилення воєнної агресії з боку російської федерації по відношенню до України, вимушене припинення бізнес-активності, тому, виходячи з принципів добропорядності та справедливості, поставив вимогу до відповідачів щодо часткового повернення суми гарантійних платежів, враховуючи інтереси всіх сторін, а саме позивач просить стягнути з відповідача один 454 908, 76 грн та стягнути з відповідача два 115 419, 92 грн.

Згідно із ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України).

Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до ст. 509 ЦК України та ст. 173 ГК України в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частина 1 ст. 193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов`язковим до виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

За приписами п. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що змістом взаємних договірних зобов`язань сторін встановлено обов`язок відповідачів повернути гарантійні платіж протягом 30 днів після закінчення строку дії Договору.

Враховуючи, що строк оплати по поверненню гарантійних платежів настав, ненадання відповідачем контрозрахунку заборгованості та будь-яких заперечень, враховуючи відсутність доказів оплати, вимога позивача про стягнення з відповідачів гарантійних платежів за договорами підлягає задоволенню у заявленому розмірі, а саме у сумі 454 908, 76 грн з відповідача один та 115 419, 92 грн з відповідача два.

Відповідно до п. 81 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 № 129/1033/13-ц, принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

Статтею 73 ГПК України, встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, суд оцінивши подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідачів.

Керуючись ст. ст. 129, 236-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця КАЛІНІЧЕНКО СЕРГІЯ ЄВГЕНОВИЧА ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь ПЛЕЙ К`Ю ІНК. (PLAYQ INC.) (1540 2nd Street, 3d floor, Santa Monika, 90401, CA, федеральний ідентифікаційний номер платника податків EIN 26-0583436) гарантійний платіж в сумі 454 908 (чотириста п`ятдесят чотири тисячі дев`ятсот вісім) грн 76 коп. та витрат зі сплати судового збору у розмірі 6823 (шість тисяч вісімсот двадцять три) грн 63 коп.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ПОПОВА ВАДИМА ВАДИМОВИЧА ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) на користь ПЛЕЙ К`Ю ІНК. (PLAYQ INC.) (1540 2nd Street, 3d floor, Santa Monika, 90401, CA, федеральний ідентифікаційний номер платника податків EIN 26-0583436) гарантійний платіж в сумі 115 419 (сто п`ятнадцять тисяч чотириста дев`ятнадцять) грн 92 коп. та витрат зі сплати судового збору у розмірі 1731 (одна тисяча сімсот тридцять одна) грн 30 коп.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Алєєва