ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" січня 2023 р. м. Житомир Справа № 906/1074/22

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Лозинської І.В.,

секретаря судового засідання: Стретович Н.К.

за участю представників сторін:

- від позивача: Малєнко О.В., ордер на надання правничої (правової) допомоги серії СЕ №1050580 від 14.12.2022; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №483 від 16.09.2011 (в режимі відеоконференції)

- від відповідача: не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Голден Вуд 2021"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Зелберг Україна"

про стягнення 164 017,57 грн

У засіданні суду оголошено вступну та резолютивну частини рішення господарського суду та повідомлено дату складення повного рішення відповідно до ст. 238 ГПК України.

ТОВ "Голден Вуд 2021" звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовною заявою про стягнення з ТОВ "Зелберг Україна" 164017,57 грн, з яких 131741,00 грн попередньої оплати, 3551,59 грн 3% річних, 28724,98 грн інфляційних нарахувань, а також судових витрат.

В обґрунтування вказаної позовної заяви зазначено, що відповідачем не виконано взяті на себе зобов`язання щодо своєчасної поставки товару згідно з укладеним між сторонами договором купівлі-продажу №19/10-21 від 19.10.2021.

Ухвалою від 24.11.2022 господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; призначив засідання суду для розгляду справи по суті на 21.12.2022 о 12:00; встановив сторонам відповідні терміни для надсилання суду та іншому учаснику справи процесуальних документів у справі (за наявності) (а. с. 46).

Відповідними ухвалами від 21.12.2022 господарський суд розгляд справи у спрощеному позовному провадженні відклав на 19.01.2023 о 11:00; задоволив клопотання представника позивача - адвоката Малєнко О.В. про забезпечення участі в судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів (а. с. 60, 61).

Однак, вказаної дати засідання суду не відбулося у зв`язку з оголошеною повітряною тривогою на всій території України через військову агресію РФ.

Тому ухвалою від 19.01.2023 господарський суд відклав розгляд справи у спрощеному підготовчому провадженні на 23.01.2023 об 11:00 (а. с. 64).

Ухвалою від 23.01.2023 господарський суд задоволив клопотання представника позивача від 20.01.2023 про участь в засіданні суду в режимі відеоконференції.

У судовому засіданні представник позивача в режимі відеоконференції позовні вимоги підтримала в повному об`ємі відповідно до позовної заяви від 10.11.2022.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався, доказів сплати боргу чи врегулювання спору мирним шляхом не надав; про розгляд справи господарським судом повідомлений вчасно та належним чином, про що свідчить трекінг відстеження поштової кореспонденції, отриманий за електронним запитом суду із офіційного сайту Укрпошти (а. с. 55 - 57).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши повноважного представника позивача в режимі відеоконференції, з`ясувавши фактичні обставини, на яких грунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

1. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

19.10.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Зелберг Україна" (продавець, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Голден Вуд 2021" (покупець, позивач) укладено договір купівлі-продажу №19/10-21 (далі- договір) (а. с. 15-17) за п. 1.1 якого продавець зобов`язався при наявності та по попередньому замовленню поставити та передати у власність (повне господарське відання) покупця товар згідно з рахунками, а покупець - прийняти товар та оплатити його на умовах договору по цінах прейскуранту на момент випуску товару зі складу продавця.

Згідно з п. 2.2 договору, кількість поставленого товару визначається у відповідності з товарно-транспортною документацією.

Відповідно до п. 3.4 договору право власності на товар у покупця виникає з моменту передання йому товару, що підтверджується відповідними товарно-транспортними документами.

За п. 4.1 договору. покупець здійснює попередню оплату 20% вартості товару, залишок оплати після отримання товару шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця, вказаний у договорі або у рахунках-фактурах.

Датою розрахунку являється дата надходження грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця (п. 4.2 договору).

Із матеріалів, наданих до позовної заяви вбачається, що відповідач виставив позивачу такі рахунки на оплату (а. с. 18, 19):

- № 20 від 28.10.2021 на оплату товару - дошки необрізної (дуб) сира 50-ка 2м. - 18.3 куб. м. - 87291,00 грн, у тому числі ПДВ 14548,50 грн;

- № 21 від 28.10.2021 на оплату товару - дошки необрізної (дуб) сира 50-ка - 30-ка Зм. - 17.5 куб. м. - 222250,00 грн, у тому числі ПДВ 37041,67 грн.

Позивач перерахував відповідачу 131741,00 грн (а. с. 20, 21):

- за платіжним дорученням №95 від 28.10.2021 - 61908,00 грн з ПДВ;

- за платіжним дорученням №97 від 28.10.2021 - 69833,00 грн з ПДВ.

Враховуючи викладене, позивач належним чином виконав свої зобов`язання за договором, оплативши рахунок №20 від 28.10.2021 на суму 87291,00 грн в повному об`ємі та сплативши 20% попередньої оплати в розмірі 44450,00 грн за рахунком № 21 від 28.10.2021 на суму 222250,00 грн.

Відповідач свої зобов`язання за договором щодо поставки товару не виконав.

Із доданого до позовної заяви знімку екрана вихідної кореспонденції поштової скриньки позивача вбачається, що позивач 10.12.2021 направив на електронну адресу відповідача, вказану у договорі - , вимогу про поставку товару або повернення попередньої оплати за товар (а. с. 22).

Як зазначено у позовній заяві, не отримавши відповідь на вказану вимогу, позивач звернувся до відповідача з претензією від 04.10.2022, направленою рекомендованою кореспонденцією, в якій просив повернути кошти за непоставлений товар в сумі 131741,00 грн у семиденний строк з дня одержання претензії, яку відповідач не отримав (а. с. 23 - 27).

За викладених обставин позивач звернувся до господарського суду із позовною заявою про стягнення з відповідача 131741,00 грн попередньої оплати, 3551,59 грн 3% річних, 28724,98 грн інфляційних нарахувань, 2481,00 грн судового збору та 8100,00 грн витрат на правничу допомогу.

2. Норми права (нормативно - правові акти), які застосував господарський суд.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1,2 ст. 193 ГК України).

За ч.1 ст.175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

За ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Згідно з ч. 2 ст. 570 ЦК України якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Водночас, авансом є грошова сума, яку перераховують згідно з договором наперед у рахунок майбутніх розрахунків за товари (роботи, послуги), які мають бути отримані (виконані, надані). Тобто, у разі невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося, аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила.

У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь - який час.

Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

3. Щодо вимоги позивача про стягнення 131741,00 грн попередньої оплати.

У матеріалах справи є засвідчені копії рахунків на оплату, виписані відповідачем:

- № 20 від 28.10.2021 на оплату товару - дошки необрізної (дуб) сира 50-ка 2м. - 18.3 м3 - 87291,00 грн, у тому числі ПДВ 14548,50 грн (а. с. 18);

- № 21 від 28.10.2021 на оплату товару - дошки необрізної (дуб) сира 50-ка - 30-ка Зм. - 17.5 м3 - 222250,00 грн, у тому числі ПДВ 37041,67 грн (а. с. 19).

Позивачем перераховано відповідачу кошти на загальну суму 131741, 00 грн, про що свідчать відповідні платіжні доручення: №95 від 28.10.2021 - 61908,00 грн з ПДВ; №97 від 28.10.2021 - 69833,00 грн з ПДВ (а. с. 20, 21).

10.12.2021 позивач направив на електронну адресу відповідача вимогу про поставку товару на сплачену суму або її повернення (а. с. 22).

Зважаючи на норму ч. 2 ст. 530 ЦК України попередня оплата (аванс) мав бути повернений відповідачем позивачу у семиденний строк з дати отримання вимоги.

Тому строк виконання зобов`язання по поверненню сплачених грошових коштів (авансу) у відповідача настав з 18.12.2021, виходячи з такого розрахунку: 11.12.2021 + 7 календарних днів.

Авансом є грошова сума, яку перераховують згідно з договором наперед у рахунок майбутніх розрахунків за товари (роботи, послуги), які мають бути отримані (виконані, надані). Тобто, у разі невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося, аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила.

Станом на дату розгляду справи відповідач належних доказів щодо повернення зазначених коштів або поставки товару згідно з договором не надав.

Зважаючи на викладене, відповідач зобов`язаний сплатити (повернути) позивачу попередню оплату у розмірі 131741,00 грн.

4. Щодо вимоги позивача про стягнення 28724,98 грн інфляційних втрат та 3551,59 грн 3% річних.

За ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або закон

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та сплати неустойки за прострочення виконання зобов`язання.

4.1. Під час перевірки розрахунку інфляційних втрат, господарським судом встановлено таке.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція.

При цьому, в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

За своїми ознаками, індекс інфляції є збільшенням суми основного боргу у зв`язку з девальвацією грошової одиниці України.

Судом перевірено розрахунок інфляційних втрат за період з 18.12.2021 по 10.11.2022, внаслідок чого встановлено, що розмір інфляційних втрат є більшим, ніж заявлено позивачем до стягнення.

Оскільки позивач не скористався правом на збільшення позовних вимог в частині донарахованих інфляційних втрат, до задоволення підлягають інфляційні втрати в сумі 28724,98 грн, тобто в межах заявлених ним позовних вимог.

4.2. Щодо обґрунтованості позову в частині стягнення 3551,59 грн 3% річних за період з 18.12.2021 по 10.11.2022 згідно з розрахунком позивача (а. с. 29).

За своїми ознаками, 3% річних є платою за користування чужими коштами в період прострочення виконання відповідачем його договірного зобов`язання.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок 3 % річних за допомогою правового порталу України "Ліга Закон" - "Калькулятор підрахунку заборгованості та штрафних санкцій", судом встановлено його правильність.

Тому задоволенню підлягає 3 % річних у заявленій сумі.

5. Висновок Господарського суду Житомирської області за результатами розгляду позовної заяви.

За ч. 2, 3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 73 ГПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивачем доведено суду обґрунтованість заявлених позовних вимог належними та допустимими доказами у справі.

6. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

6.1. Щодо стягнення судового збору.

За п. 1 ч. 2 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на задоволення позову, судовий збір в розмірі 2481,00 грн покладається на відповідача.

6.2. Щодо стягнення витрат на професійну правову допомогу.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (ч. 3 ст. 123 ГПК України).

За ч. 1 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвокати, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок сплати, умови повернення визначаються в договорі про надання правової допомоги. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При вирішенні питання про розмір суми, яка підлягає відшкодуванню стороні за послуги адвоката, має бути врахована як ціна позову, яку вказав позивач у позовній заяві, так і критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката.

При подачі позову позивачем заявлено до стягнення з відповідача 8100,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.10.2022 ТОВ "Голден Вуд 2021 (позивач/ клієнт) уклав з адвокатом Малєнко Ольгою Валеріївною (далі - адвокат) договір про надання правової (правничої) допомоги № 04.10/22 (далі - договір №04.10/22) (а. с. 40 - 42), за п. 3.1 якого клієнт сплачує адвокату гонорар за надану правову (правничу) допомогу, виходячи із розрахунку 900,00 грн за 1 годину роботи адвоката.

Відповідно до п. 3.4 договору №04.10/22 клієнт сплачує адвокату гонорар протягом 30 днів з дня ухвалення судом першої інстанції рішення у справі.

У матеріалах справи є копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №483 від 16.09.2011 та ордер серії СЕ №1050580 на надання правничої (правової) допомоги, виданих Малєнко О. В. (а. с. 50, 51).

Станом на 10.11.2022 вартість фактично наданих адвокатом позивачу правничих послуг у зв`язку з даною справою становить 8100,00 грн, що підтверджується рахунком - фактурою №1-10 від 10.11.2022 та актом виконаних робіт №1-10 від 10.11.2022 (а. с. 38, 39).

Згідно з ч. 3 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, значення справи для сторони.

Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Крім того, при визначенні розміру витрат на правничу допомогу суд має виходити з критеріїв їхньої реальності (дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру.

З огляду на обсяг підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, враховуючи принцип розумності судових витрат, їх співмірності із складністю справи, суд вважає обгрунтованою заявлену суму судових витрат у розмірі 8100,00 грн.

Керуючись ст. 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Зелберг Україна" (12440, Житомирська область, Житомирський район, с. Зарічани, вул. Бориса Тена, буд. 131, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Голден Вуд 2021" (58004, м. Чернівці, вул. Весняна, 6, ):

- 131741,00 грн попередньої оплати;

- 3551,59 грн 3% річних;

- 28724,98 грн інфляційних втрат;

- 2481,00 грн судового збору;

- 8100,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 25.01.23

Суддя Лозинська І.В.

Віддрукувати:

1 - в справу

2 - позивачу на електронну адресу:

3 - відповідачу на електронні адреси: ,