ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2023 року

м. Київ

cправа № 906/481/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Колос І.Б. (головуючий), Бенедисюка І.М., Селіваненка В.П.,

за участю секретаря судового засідання Ярітенко О.В.,

представників учасників справи:

позивача - акціонерного товариства «Укртрансгаз» - Оніщук В.М., адвокат (довіреність від 05.12.2022 № 1-3239),

відповідача - акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» - Дороніна О.М., адвокат (довіреність від 29.12.2022 № 01-136-1222), Довголюк Р.О., адвокат ( довіреність від 22.12.2022 № 01-119-1222),

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» - Будник К.О., адвокат (довіреність від 30.05.2022 № 14-38),

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю «Малин Енергоінвест» - не з`явився,

розглянув у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз»

на рішення господарського суду Житомирської області від 18.05.2021 (суддя Давидюк В.К.)

та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.10.2022 (головуючий суддя: Петухов М.Г., судді: Гудак А.В., Мельник О.В.)

у справі № 906/481/20

за позовом акціонерного товариства «Укртрансгаз» (далі - АТ «Укртрансгаз»)

до акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» (далі - АТ «ОГС «Житомиргаз», скаржник),

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача (за первісним позовом) - акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - АТ «НАК «Нафтогаз України»),

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача (за первісним позовом) - товариство з обмеженою відповідальністю «Малин Енергоінвест» (далі - ТОВ «Малин Енергоінвест»),

про стягнення 131 565 870,68 грн

та за зустрічним позовом АТ «ОГС «Житомиргаз»

до АТ «Укртрансгаз»

про визнання відсутнім права визначати базову ціну газу на ринку природного газу,

1. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

АТ «Укртрансгаз» звернулося з позовом до АТ «ОГС «Житомиргаз» про стягнення заборгованості за послуги з балансування у сумі 105 801 009,05 грн, надані на підставі договору від 17.12.2015 № (далі - договір), а також про стягнення 8 539 105,79 грн 3% річних та 17 225 755,84 грн інфляційних втрат.

АТ «Укртрансгаз» зазначало, що внаслідок нездійснення відповідачем заходів із самостійного врегулювання негативних небалансів за період із січня 2018 до червня 2018 року у порядку, встановленому Кодексом газотранспортної системи (далі - Кодекс ГТС), позивач надав відповідачу послуги з балансування для врегулювання небалансів у зазначені періоди. АТ «Укртрансгаз» були оформлені односторонні акти про надання таких послуг та надіслані АТ «ОГС «Житомиргаз». Позивач стверджував, що з моменту отримання актів про надання послуг балансування, рахунків на оплату та звітів по точках входу/виходу у відповідача відповідно до пункту 9.4 договору та пункту 4 глави 4 розділу ХIV Кодексу ГТС виникли зобов`язання здійснити їх оплату. Проте всупереч нормам законодавства та умовам договору відповідач лише частково здійснив оплату боргу за послуги з балансування. У зв`язку з невиконанням АТ «ОГС «Житомиргаз» свого обов`язку щодо оплати вартості послуг з балансування, АТ «Укртрансгаз» просило стягнути з відповідача заборгованість, а також нараховані відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) інфляційні та 3% річних.

17.06.2020 АТ «ОГС «Житомиргаз» звернулося до суду із зустрічним позовом, в якому просило визнати відсутнім право у АТ «Укртрансгаз» визначати базову ціну газу, більшу за вартість на ринку природного газу за період із січня 2018 року до червня 2018 року.

Обґрунтовуючи зустрічні позовні вимоги, АТ «ОГС «Житомиргаз» зазначало, що згідно з реєстром природних монополій АТ «Укртрансгаз» є суб`єктом природної монополії на ринку транспортування природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ трубопроводами на всій території України. Послуга з балансування надається в межах послуги з транспортування природного газу. Договором передбачено надання послуги з балансування, тому АТ «Укртрансгаз» також є суб`єктом природної монополії на ринку послуг з балансування. АТ «ОГС «Житомиргаз» стверджувало, що під час співставлення базової ціни газу АТ «Укртрансгаз» із ціною, визначеною на офіційному вебсайті Української енергетичної біржі, а також ціною найбільшого постачальника природного газу на ринку України - АТ «НАК «Нафтогаз України», в першому випадку вартість газу менша на 39 815 842,65 грн, а у другому випадку - на 33 538 132,39 грн. АТ «ОГС «Житомиргаз», посилаючись на частину другу статті 16 ЦК України, стверджувало, що у АТ «Укртрансгаз» відсутнє право визначати базову ціну газу, більшу за вартість на ринку природного газу за період із січня до червня 2018 року.

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 25.08.2020 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача за первісним позовом - ТОВ «Малин Енергоінвест», а також третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача за первісним позовом - акціонерне товариство «НАК «Нафтогаз України».

12.01.2021 АТ «ОГС «Житомиргаз» подало заяву про уточнення позовних вимог, в якій просило здійснювати розгляд зустрічного позову з таким змістом позовних вимог: «визнати відсутнім право у АТ «Укртрансгаз» визначати базову ціну для АТ «ОГС «Житомиргаз» за найбільшою ціною закупівлі для періоду із січня 2018 року до червня 2018 року».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

Рішенням господарського суду Житомирської області від 18.05.2021 у справі №906/481/20 первісний позов задоволено. Стягнуто з АТ «ОГС «Житомиргаз» на користь АТ «Укртрансгаз» 105 801 009,05 грн за послуги балансування; 8 539 105,79 грн 3% річних; 17 225 755,84 грн інфляційних втрат; 735 700 грн судового збору. В задоволенні зустрічного позову АТ «ОГС «Житомиргаз» відмовлено.

Судове рішення мотивовано тим, що у відповідача перед позивачем утворився борг за послуги з балансування, які були надані на підставі договору. Враховуючи, що в платіжних документах, які надані на підтвердження оплати балансування за 2018 рік, міститься посилання в призначенні платежу на договір, суд зазначив про відсутність у нього підстав вважати, що договір є неукладеним через відсутність додатків 1, 2, 3. Суд з`ясував, що АТ «ОГС «Житомиргаз» сплачувало кошти як оплату послуг з балансування за договором на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256, проте затверджений постановою № 256 Порядок втратив чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 1101 (1101-2019-п ) від 24.12.2019. Тому суд зазначив, що АТ «ОГС «Житомиргаз» не позбавлений можливості самостійно виконати зобов`язання з оплати послуг з балансування відповідно до умов договору в тій частині, які не охоплені коштами з Державного бюджету України. Суд погодився з розрахунками АТ «Укртрансгаз», тому зазначив, що первісні вимоги в частині стягнення з АТ «ОГС «Житомиргаз» заборгованості за послуги з балансування у сумі 105 801 009,05 грн, надані на підставі договору, а також 8 539 105,79 грн 3% річних та 17 225 755,84 грн інфляційних належить задовольнити.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні зустрічних вимог АТ «ОГС «Житомиргаз» мотивоване тим, що право АТ «Укртрансгаз» визначати базову ціну газу та надавати послуги з балансування передбачене пунктами 1, 2 глави 4 розділу XIV Кодексу ГТС.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 28.08.2021 рішення господарського суду Житомирської області від 18.05.2021 у частині задоволення первісного позову АТ «Укртрансгаз» скасоване, прийнято нове рішення, яким у задоволенні первісного позову АТ «Укртрансгаз» до АТ «ОГС «Житомиргаз» про стягнення 131 565 870,68 грн відмовлено. В частині зустрічного позову АТ «ОГС «Житомиргаз» рішення господарського суду Житомирської області від 18.05.2021 залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив із того, що:

- позивач не надав до матеріалів справи номінацій, які подавалися замовником природного газу на період січень 2018 року-червень 2018 року, та які оформлені відповідно до розділу ХІ Кодексу ГТС;

- матеріали справи не містять первинних документів, які б свідчили про реальність вчинення балансуючих дій щодо кожної доби та понесення витрат, пов`язаних з таким балансуванням;

- стверджуючи про наявність небалансу у відповідача, позивач не долучив жодного належного та допустимого доказу тих обставин, що у спірний період саме відповідач подавав та/або відбирав природний газ у точці входу/виходу;

- правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані не лише укладеним договором, а й мають бути також врегульовані шляхом укладення додатків 1 та 2, однак матеріали справи не містять укладеного між сторонами додатку 1, у матеріалах справи наявні ксерокопії (а не належним чином завірені копії письмового доказу) додатку 2 та додатку 3;

- умовами договору сторони чітко не визначили базову ціну газу.

За таких обставин суд апеляційної інстанції, посилаючись на положення статті 638 ЦК України, статті 180 Господарського кодексу України, дійшов висновків, що оскільки укладення додатків 1, 2, 3 є невід`ємною складовою предмета договору, то відсутність укладеного додатка 1 стосовно розподілу потужностей за календарними періодами не може беззаперечно стверджувати про досягнення сторонами згоди в цій частині, та, як наслідок, - в частині надання послуг замовленої потужності по точках входу та виходу до/з газотранспортної системи; фізичного транспортування природного газу та балансування обсягів природного газу. Крім того, суд апеляційної інстанції, зазначив, що у спірний період не було перевищення 5-відсоткового небалансу від загального обсягу природного газу, який надійшов в ГРМ, тому відсутні підстави для застосування коефіцієнта 1,2 замість коефіцієнта 1,0. Суд зазначив, що платежі зі сплати основної заборгованості здійснені АТ «ОГС «Житомиргаз» в межах строків оплати, установлених договором, спільними протокольними рішеннями та постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256, тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача 105 801 009,05 грн заборгованості за надані послуги з балансування обсягів природного газу, 8 539 105,79 грн 3% річних та 17 225 755,84 грн інфляційних у зв`язку з несвоєчасною оплатою природного газу відповідно до договору.

При цьому суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції щодо безпідставності зустрічних позовних вимог.

Верховним Судом в межах доводів та вимог поданої АТ «Укртрансгаз» касаційної скарги здійснено перегляд у касаційному порядку постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 28.08.2021 та постановою Верховного Суду від 21.06.2022 постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 28.08.2021 у справі № 906/481/20 скасовано в частині відмови у задоволенні первісного позову, справу № 906/481/20 у цій частині направлено на новий розгляд до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Касаційний господарський суд скасовуючи постанову апеляційного господарського суду в частині відмови у задоволенні первісного позову та направляючи справу у зазначеній частині на новий розгляд вказав, що:

- суд апеляційної інстанції не надав належної правової оцінки обставинам щодо виконання сторонами умов договору. Так, суд не звернув увагу на те, що у позові АТ «Укртрансгаз» зазначало про часткове здійснення відповідачем оплати на суму 117 174 486,19 грн, а у відзиві на позовну заяву заперечення АТ «ОГС «Житомиргаз» проти позову були обґрунтовані відсутністю надання послуг з балансування, відсутністю у позивача ресурсу для надання послуги фізичного балансування, розбіжністю у нарахуванні вартості наданих послуг з балансування та безпідставністю застосування позивачем при розрахунку вартості цих послуг коефіцієнта 1,2 а не посиланням на неукладеність договору чи на його фактичне невиконання сторонами. Крім того, суд апеляційної інстанції не звернув увагу на розділ 9 договору, який містить умови щодо визначення вартості послуг з балансування;

- суд апеляційної інстанції не надав оцінку наявним у матеріалах справи алокаціям (звітам) про поділ фактичного обсягу (об`єму) природного газу, відібраного з точки виходу АТ «ОГС «Житомиргаз», між замовниками послуги транспортування (постачальниками) за січень - червень 2018 року, актам приймання-передачі обсягів природного газу, які приймалися відповідачем, звітам по точках входу/виходу замовника послуг з транспортування;

- для правильного вирішення цього спору за відсутності узгодженої позиції сторін щодо надання послуг з балансування апеляційному суду належало встановити обставини, пов`язані з наданням послуг власне транспортування газу, дослідити складені сторонами на виконання відповідних умов договору акти приймання-передачі природного газу в спірний період, у тому числі з метою встановлення обсягів природного газу, визначених комерційними вузлами обліку у фізичних точках входу/виходу, як то передбачено Кодексом ГТС;

- поруч з наведеним, надаючи оцінку укладенню договору, суд касаційної інстанції, зауважив, що договір не можна вважати неукладеним після його повного чи часткового виконання сторонами та відмітив, що суд апеляційної інстанції не надав належної правової оцінки обставинам щодо виконання сторонами умов договору та обґрунтуванню позовних вимог і заперечень проти них.

Після нового апеляційного розгляду, постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.10.2022, рішення господарського суду Житомирської області від 18.05.2021 у справі № 906/481/20 в частині задоволення первісного позову залишено без змін. Присуджено до стягнення з АТ «ОГС «Житомиргаз» на користь АТ «Укртрансгаз» 1 471 400 грн витрат по сплаті судового збору за подання касаційної скарги.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що виконуючи вказівки Верховного Суду в цій справі, суд апеляційної інстанції, проаналізувавши всі наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, дійшов висновку, що позивачем за первісним позовом надавалися відповідачу за первісним позовом послуги, як з транспортування газу, так і з балансування обсягів природного газу в період січень-червень 2018 року, і в свою чергу, відповідач допустив розмір небалансу більше 5% бар`єру, що стало підставою для застосування позивачем за первісним позовом коефіцієнту 1,2 в силу пункту 9.2 договору. При цьому апеляційний суд вказав, що одна лише відсутність в матеріалах справи актів приймання-передачі газу, складених між стонами у цій справі не може бути підставою для твердження про ненадання послуг з транспортування та подальшої відмови в позові, оскільки інші докази, котрі наявні матеріалах справи в своїй сукупності підтверджують надання таких послуг. Крім того апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції про те, що зобов`язання АТ «ОГС «Житомиргаз» з оплати позивачу послуг з балансування виникло з наступного дня після отримання від АТ «Укртрансгаз» поштою документів, які встановлювали вимоги з оплати (листи, рахунки) та підтверджували надання відповідних послуг із підкріпленням їх розрахунками.

Також суд апеляційної інстанції погодився з висновком місцевого господарського суду про включення до небалансів АТ «ОГС «Житомиргаз» за січень 2018 обсяг природного газу спожитий ТОВ «Малин Енергоінвест» оскільки:

- в силу пункту 8 глави 3 розділу ХІІ Кодексу ГТС (в редакції від 07.05.2017) у разі несанкціонованого відбору газу споживачем весь відповідний обсяг вноситься в алокацію на відповідного оператора газорозподільної системи, а по прямому споживачу - на оператора газотранспортної системи;

- АТ «НАК «Нафтогаз України» не подано номінацій / реномінацій на транспортування природного газу для ТОВ «Малин Енергоінвест», тобто, мав місце несанкціонований відбір природного газу (відбір природного газу за відсутності по суб`єкту ринку природного газу підтвердженої номінації (підтвердженого обсягу природного газу) на відповідний розрахунковий період).

Стосовно визначення базової ціни газу, судом апеляційної інстанції зазначено, що базова ціна газу, яка є основою для визначення вартості послуг балансування, формується позивачем, розміщується на офіційному веб-сайті, та є доступною для відповідача. В той же час, ні умовами договору, ні положеннями Кодексу ГТС відповідач не позбавлений права на самостійне врегулювання небалансів, а саме закупівлі відповідних об`ємів газу в інших контрагентів, за іншими цінами, подання оператору газотранспортної системи доказів самостійного врегулювання небалансів. При цьому, відповідачем самостійно не врегульовано негативні небаланси в повному обсязі у строк до 12-го числа місяця, тому оператором газотранспортної системи здійснено оформлення односторонніх актів на обсяг неврегульованого небалансу із відповідним розрахунком вартості. Наведеним спростовуються посилання скаржника на неправому визначення базової ціни газу.

Апеляційний суд погодився з розрахунками АТ «Укртрансгаз», тому зазначив, що первісні вимоги в частині стягнення з АТ «ОГС «Житомиргаз» заборгованості за послуги з балансування у сумі 105 801 009,05 грн, надані на підставі договору, а також 8 539 105,79 грн 3% річних та 17 225 755,84 грн інфляційних підлягають задоволенню.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Не погоджуючись з судовими рішеннями судів попередніх судових інстанцій в частині задоволення первісного позову АТ «Укртрансгаз», АТ «ОГС «Житомиргаз» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою (з урахуванням заяви про усунення недоліків), в якій просить Суд їх (судові рішення) скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні первісного позову відмовити повністю.

2. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження скаржник посилається на пункт 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), вказує що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 21.12.2021 у справі № 911/3035/19, від 26.10.2021 у справі № 904/2591/20, від 24.02.2021 у справі № 912/2601/19 та від 09.10.2019 у справі № 922/1382/18 щодо застосування коефіцієнту 1,2 при умові, що обсяг небалансу оператора газорозподільних систем є більшим 5 % від обсягу, який надійшов до газорозподільної системи за відповідний період; також правового висновку викладеного, зокрема, у постанові Верховного Суду від 17.07.2019 у справі № 906/408/18 щодо неправомірного віднесення позивачем обсягів підприємства теплової енергетики до обсягу небалансу; висновку викладеного у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.02.2022 у справі № 918/450/20 та постанові Верховного Суду від 21.12.2021 у справі № 911/3035/19 щодо відсутності факту транспортування природного газу, як факту надання послуги балансування та підстави для здійснення розрахунків.

Доводи інших учасників справи

АТ «НАК «Нафтогаз України» подало до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому просить суд відмовити АТ «ОГС «Житомиргаз» у задоволенні касаційної скарги, судові витрати покласти на АТ «ОГС «Житомиргаз».

Від АТ «Укртрансгаз» надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому останнє просить Суд залишити касаційну скаргу АТ «ОГС «Житомиргаз» без задоволення, а рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного господарського суду без змін.

26.01.2023 від АТ «ОГС «Житомиргаз» надійшли (в електронній формі) пояснення до касаційної скарги.

Згідно з ухвалою Суду від 17.01.2023 АТ «ОГС «Житомиргаз» брало участь у судовому засіданні 26.01.2023 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

3. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Судами попередніх судових інстанцій встановлено, що 17.12.2015 Публічним акціонерним товариством «Укртрансгаз» як оператором (яке було перейменоване в АТ «Укртрансгаз») та АТ «ОГС «Житомиргаз» як замовником було укладено договір транспортування природного газу № , за умовами якого оператор надає замовнику послуги транспортування природного газу (далі - послуги) на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлену в цьому договорі вартість таких послуг (пункт 2.1 договору).

У пункті 2.3 договору передбачено перелік послуг, які можуть бути надані замовнику за договором, зокрема послуги з балансування обсягів природного газу, які подаються до ГТС і відбираються з неї.

Обсяг послуг, що надаються за цим договором, визначається підписанням додатка 1 (розподіл потужності) та/або додатка 2 (транспортування) до цього договору (пункт 2.4 договору).

Приймання-передача газу, документальне оформлення та подання звітності оператору здійснюються відповідно до вимог Кодексу ГТС (пункт 2.5 договору).

Замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі ГТС, подавати газ по точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати послуги на умовах, зазначених у договорі (пункт 2.6 договору).

Як передбачено пунктом 2.7 договору, оператор має виконувати вимоги, визначені в Кодексі ГТС, приймати газ в точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів.

Згідно з пунктом 2.8 договору, додатки 1, 2, 3 є невід`ємною частиною цього договору. При цьому додаток 3 укладається у випадку, коли замовником послуг є оператор газорозподільної системи, прямий споживач, газодобувне підприємство або виробник біогазу.

Пунктом 3.1 договору визначено, що оператор зобов`язаний, серед іншого, своєчасно надавати послуги належної якості; приймати номінації та реномінації, а також заявки на розподіл потужності від замовника відповідно до умов, встановлених Кодексом ГТС; забезпечувати належну організацію та функціонування своєї диспетчерської служби; виконувати інші обов`язки, визначені цим Кодексом та чинним законодавством України.

Оператор має право, зокрема, своєчасно отримувати від замовника плату за надані послуги, користуватися іншими правами, передбаченими цим договором та чинним законодавством України, для забезпечення належного надання послуг, а також для виконання обов`язків оператора газотранспортної системи (пункт 3.2 договору).

Як передбачено пунктом 4.1 договору, замовник зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг; дотримуватися обмежень, встановлених цим договором та Кодексом ГТС; негайно виконувати розпорядження диспетчерської служби оператора; вчасно врегульовувати небаланси.

Відповідно до пункту 5.1 договору порядок комерційного обліку природного газу (у тому числі приладового) та перевірки комерційних вузлів обліку, а також порядок приймання-передачі природного газу в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи та визначення і перевірки параметрів якості в цих точках здійснюється сторонами відповідно до вимог Кодексу ГТС та з урахуванням цього договору.

Окремим додатком 3 до цього договору між оператором та замовником, який є оператором газорозподільної системи / прямим споживачем / газовидобувним підприємством / виробником біогазу, інших видів газу з альтернативних джерел, визначається перелік комерційних вузлів обліку газу, встановлених на всіх фізичних точках входу/виходу до відповідного замовника (пункт 5.4 договору).

У пункті 5.5 договору зазначено, що на кожну фізичну точку входу/виходу до/з ГТС складається акт розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності сторін, який має містити схему потоків газу через вузол обліку природного газу (далі - ВОГ), його місце розташування на схемі, межу балансової належності та за необхідності схематичне позначення іншого обладнання чи засобів вимірювальної техніки (далі - ЗВТ).

Згідно з пунктом 9.1 договору у разі виникнення у замовника негативного місячного небалансу та неврегулювання ним негативного місячного небалансу відповідно до Кодексу ГТС у строк до дванадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, замовник зобов`язаний сплатити оператору за послуги з балансування. Негативний місячний небаланс замовника визначається відповідно до Кодексу.

У пункті 9.2 договору узгоджено, що вартість послуг з балансування за газовий місяць визначається на підставі даних про негативний місячний небаланс замовника за формулою:

В балансування = БЦГ х К х Qбг, де:

БЦГ - базова ціна газу;

Qбг - обсяг негативного місячного небалансу замовника послуг транспортування;

К - коефіцієнт компенсації, що дорівнює 1,2. При розмірі небалансу до 5% від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи, застосовується коефіцієнт, що дорівнює 1.

Базова ціна газу визначається оператором відповідно до Кодексу ГТС. Оператор визначає базову ціну газу щомісяця в строк до десятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, та розміщує її на вебсайті (пункт 9.3 договору).

Відповідно до пункту 9.4 договору оператор до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг з балансування та рахунок-фактуру. Замовник зобов`язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує п`яти банківських днів.

Пунктом 17.3 договору передбачено, що у разі внесення та затвердження регулятором змін до Типового договору транспортування природного газу сторони зобов`язані протягом місяця внести відповідні зміни до цього договору.

29.11.2017 між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду № 1 до договору, якою пункт 9.4 розділу IX викладено в такій редакції: « 9.4. Оператор до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг з балансування та рахунок-фактуру, замовник, крім вартості послуг, вказаних в абзаці другому цього пункту, зобов`язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує п`яти банківських днів. Оплата вартості послуг з балансування оператором газорозподільної системи за рахунок виділених субвенцій з державного бюджету на покриття пільг, субсидій та компенсацій побутовим споживачам проводиться у строки та за процедурою, передбаченою Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20, у сумі, що не перевищує вартості послуг розподілу фактично спожитого природного газу зазначеними споживачами за розрахунковий період».

За твердженням позивача, АТ «Укртрансгаз» виявило наявність у АТ «ОГС «Житомиргаз» негативних місячних небалансів природного газу у січні 2018 року в обсязі 5598,297 тис. куб. м, у лютому 2018 року - 4825,000 тис. куб. м, у березні 2018 року - 4900,000 тис. куб. м, у квітні 2018 року - 1300,00 тис. куб. м, у травні 2018 року - 50,000 тис. куб. м, у червні 2018 року - 660,000 тис. куб. м.

Суди попередніх інстанцій зазначили, що в матеріалах справи містяться односторонні акти про врегулювання щодобових небалансів, а також розрахунки вартості балансування за січень 2018 року, лютий 2018 року, березень 2018 року, квітень 2018 року, травень 2018 року, червень 2018 року із доказами їх направлення АТ «ОГС «Житомиргаз» .

Замовник частково здійснив оплату послуг з балансування за договором в сумі 117 174 486,18 грн, на підтвердження чого в матеріалах справи містяться копії витягів з банківських виписок.

Спір за первісними вимогами АТ «Укртрансгаз» виник у зв`язку невиконанням, на думку позивача, АТ «ОГС «Житомиргаз» свого обов`язку щодо повної оплати вартості послуг з балансування у спірний період, наданих на підставі договору, а спір за зустрічними позовними вимогами виник у зв`язку із відсутністю, за твердженням АТ «ОГС «Житомиргаз», права у АТ «Укртрансгаз» визначати базову ціну вартості природного газу.

4. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Джерела права та акти їх застосування. Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій

Як вже зазначалося вище, постановою Верховного Суду від 21.06.2022 постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 28.08.2021 у справі № 906/481/20 скасовано в частині відмови у задоволенні первісного позову, справу № 906/481/20 у цій частині направлено на новий розгляд до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Отже, предметом касаційного перегляду є судові рішення попередніх судових інстанцій в частині задоволення первісного позову АТ «Укртрансгаз».

Причиною виникнення спору за первісними вимогами АТ «Укртрансгаз» стало питання наявності/відсутності підстав для стягнення з АТ «ОГС «Житомиргаз» заборгованості за послуги з балансування у сумі 105 801 009,05 грн, надані на підставі договору від 17.12.2015 № , а також нараховані інфляційні та 3% річних.

Так, залишаючи рішення місцевого господарського суду в частині задоволення первісного позову без змін, апеляційний господарський суд, дійшов висновку, що позивачем надавалися відповідачу послуги, як з транспортування газу, так і з балансування обсягів природного газу в період січень-червень 2018 року, і в свою чергу, відповідач допустив розмір небалансу більше 5% бар`єру, що стало підставою для застосування позивачем коефіцієнту 1,2 в силу в силу пункту 9.2 договору. Також суд апеляційної інстанції погодився з висновком місцевого господарського суду про включення до небалансів АТ «ОГС «Житомиргаз» за січень 2018 обсяг природного газу спожитий ТОВ «Малин Енергоінвест».

Одним з доводів касаційної скарги АТ «ОГС «Житомиргаз» є неврахування апеляційним господарським судом правового висновку викладеного у постанові Верховного Суду від 17.07.2019 у справі № 906/408/18 (щодо неправомірного віднесення позивачем обсягів підприємства теплової енергетики до обсягу небалансу відповідача). При цьому відповідач неодноразово стверджував, що позивачем при розрахунках неправомірно застосовувався коефіцієнт 1,2 та безпідставно віднесено до послуги балансування обсяги природного газу, які спожиті підприємствами теплової енергетики; позивачем в обсяг небалансу за січень 2018 рік включено обсяг природного газу спожитого ТОВ «Малин Енергоінвест», що суперечить розпорядженню Кабінету Міністрів України від 04.10.2017 № 720-р «Про деякі питання опалювального сезону 2017/2018 року». Скаржник вважає, що спірний обсяг газу кваліфікований позивачем, як несанкціонований відбір, не може свідчити про те, що відповідач повинен оплатити обсяг цього газу транспортованого для теплопостачальної організації (ТОВ «Малин Енергоінвест»), як вартість послуг балансування відповідача, оскільки він виник через невиконання АТ «НАК «Нафтогаз України» вимог чинного законодавства та не виділення номінації ТОВ «Малин Енергоінвест».

Стосовно вказаних аргументів Суд зазначає таке.

У постанові Верховного Суду від 17.07.2019 у справі № 906/408/18 (за участю в т.ч. АТ «Укртрансгаз», ТОВ «Малин Енергоінвест», ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Житомиргаз») у подібних правовідносинах Касаційний господарський суд вказав наступне:

«31. У пункті 1 глави 7 розділу VІ Кодексу газорозподільних систем імперативно передбачено, що Оператор ГРМ має право в установленому законодавством порядку припинити/обмежити розподіл природного газу на об`єкт споживача, з дотриманням ПБСГ та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу у випадку відсутності підтвердженого обсягу природного газу по об`єкту споживача та/або його постачальнику на відповідний розрахунковий період (в спірних правовідносинах - місяць).

Однак припинення розподілу природного газу на об`єкт споживача у випадку відсутності підтвердженого обсягу природного газу на відповідний газовий місяць здійснюється з дотриманням порядку, визначеного у Розділі Х "Припинення, обмеження та відновлення транспортування природного газу" Кодексу ГТС, оскільки послуга розподілу природного газу, яку надає Оператор ГРМ, є похідною після послуги транспортування, яку надає Оператор ГТС.

Пунктом 1 глави І Розділу Х Кодексу ГТС передбачено, що Оператор ГТС має право припинити транспортування природного газу в точці входу до газотранспортної системи або точці виходу з газотранспортної системи у випадку відсутності номінації на точці виходу.

Відповідно до пункту 5 Розділу Х Кодексу ГТС повідомлення про припинення транспортування природного газу Оператору ГТС надає замовник послуг транспортування (постачальник), у якому зобов`язаний визначити, зокрема: точку виходу, якої стосується повідомлення; дату припинення транспортування природного газу оператором газотранспортної системи до точки виходу, в якій споживач одержує природний газ, але не раніше строку, визначеного Правилами постачання природного газу; підставу припинення транспортування/постачання природного газу.

Відповідно до пункту 7 Розділу Х Кодексу ГТС у разі виникнення випадку, зазначеного в пункті 1 цієї глави, оператор газотранспортної системи надсилає операторам газорозподільної системи, на території ліцензійної діяльності якого знаходяться споживачі відповідного замовника послуг транспортування та/або послуг балансування, повідомлення про припинення подачі природного газу відповідним споживачам.

Однак Оператор ГТС не надав як суду першої так і апеляційної інстанції доказів надсилання Оператору ГРМ повідомлення про припинення розподілу (постачання) природного газу у квітні 2016 року та лютому-березні 2017 року для виробників теплової енергії, однак останній, всупереч цьому, здійснив фактичний розподіл природного газу таким споживачам.

32. Оскільки ПАТ "НАК "Нафтогаз України" в ході вирішення спору не визнало себе постачальником спірних обсягів природного газу для виробників теплової енергії, тоді як останні вважають Компанію таким постачальником, суди правомірно зазначили, що до предмету доказування у спорі не входить встановлення обставин щодо підстав відбору (споживання) природного газу в загальному обсязі 2 643,736 тис. куб. м у квітні 2016 року та лютому - березні 2017 року виробниками теплової енергії, в тому числі, з наданням такому відбору правової оцінки (санкціонований/несанкціонований), оскільки у цьому спорі ці суб`єкти ринку природного газу мають статус третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору. Дослідження обставин в цій частині може бути здійснено у межах окремого позову, де треті особи матимуть статус сторін спору (позивача та відповідача), натомість Оператори ГТС та ГРМ - третіх осіб.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 22 червня 2018 року у справі №904/5621/17.

33. На підставі вищевикладеного, суди першої та апеляційної інстанцій на підставі власної оцінки дійшли до обґрунтованого висновку про те, що дії Оператора ГТС щодо віднесення негативних місячних небалансів в обсязі 3,566 тис. куб.м. (квітень 2016 року), в обсязі 331,820 тис.куб.м. (лютий 2017 року) та в обсязі 2308,350 тис. куб.м. (березень 2017 року) в алокацію на Оператора ГРМ у 2017 році, визначення вартості послуг балансування за формулою пункту 9.2 Договору транспортування із застосування коефіцієнту компенсації, що дорівнює 1,2 та пред`явлення вимоги про оплату вартості цих послуг є передчасними та задоволенню не підлягають.».

Таким чином, висновки у справі, що розглядається, не відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 17.07.2019 у справі № 906/408/18, на яку здійснює своє посилання скаржник у доводах касаційної скарги.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 14.07.2022 у справі № 904/2334/18 Касаційний господарський суд вказав наступне:

« 7.37. Суди попередніх інстанцій, встановивши, що фактично обсяг газу зазначений позивачем у коригуючих актах та визначений позивачем як негативний місячний небаланс відповідача, є обсягом газу, спожитим підприємствами теплової енергетики (третіми особами 2, 3, 4) за договорами постачання природного газу, укладеними з АТ "НАК "Нафтогаз України". Висновки суду першої інстанції в цій частині ґрунтуються на тому, що при розрахунку небалансу позивачем не дотримано вимог пунктів 1, 2 глави 3 розділу XIV Кодексу ГТС, а саме: здійснення алокації на суб`єкта ринку природного газу - АТ "НАК "Нафтогаз України" (третя особа 1), що відповідно і призвело до неправильного визначення коефіцієнту компенсації 1, 2 та відповідно, збільшення вартості таких послуг. За висновком суду, та обставина що у спірному періоді АТ "НАК "Нафтогаз України" (або будь-який інший ліцензований постачальник) не визнає себе постачальником природного газу для виробників теплової енергії не є достатньою підставою для віднесення спірних негативних місячних небалансів на оператора ГРМ, оскільки Кодекс ГТС вимагає насамперед здійснити їх врегулювання між такими суб`єктами ринку природного газу, як постачальник природного газу та споживач природного газу, в порядку, передбаченому саме Кодексом ГТС.

7.38. Суди попередніх інстанцій врахували висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 17.07.2019 у справі №906/408/18 та від 08.06.2021 у справі №911/1159/18, і, встановивши обставини недотримання позивачем положень законодавства та умов договору щодо строків надання односторонніх актів про надання послуг балансування, дійшли висновку про необґрунтованість та недоведеність позивачем підстав для задоволення позовних вимог.».

Аналогічно вказаному також у справі № 904/2334/18 Верховний Суд, залишаючи без змін судові рішення попередніх інстанцій вказав, що суди попередніх інстанцій встановили обставини щодо наявності укладених між АТ «НАК «Нафтогаз України» та третіми особами договорів на постачання природного газу. При цьому суди взяли до уваги Положення від 22.03.2017 №187 та розпорядження Кабінету Міністрів України (далі -КМУ) від 07.10.2015 №1064-р «Про деякі питання опалювального сезону 2015/16 року»; розпорядження КМУ від 05.10.2016 №742-р «Про деякі питання опалювального сезону 2016/17 року»; розпорядження КМУ від 04.10.2017 №720-р «Про деякі питання опалювального сезону 2017/2018 року» щодо постачання природного газу для теплопостачальних організацій та дійшли висновку, що саме АТ «НАК «Нафтогаз України» у розумінні положень Кодексу ГТС, є замовником послуг транспортування, має укладений договір транспортування природного газу з Оператором ГТС та, відповідно, є відповідальним за виникнення небалансу щодо споживачів, з якими у нього укладені договори постачання природного газу. З огляду на наведене суди також зробили висновок про те, що формальна відсутність номінації стосовно обсягів природного газу, яка мала б бути видана АТ «НАК «Нафтогаз України» підприємствам виробникам теплової енергії (третім особам у справі, що розглядається), не може бути кваліфікована як правопорушення, вчинене Оператором ГРМ (відповідачем у справі, що розглядається) або споживачем щодо несанкціонованого відбору незаномінованих обсягів природного газу, оскільки зазначені суб`єкти не є відповідальними за неподання або несвоєчасне подання номінацій. За висновками судів попередніх інстанцій, враховуючи встановлення факту постачання АТ «НАК «Нафтогаз України» відповідних обсягів газу та невиконання приписів законодавства останнім щодо видачі номінацій підприємствам теплокомуненерго не є підставою для перекладання відповідальності на відповідача, який відповідно до приписів Постанови КМУ від 22.03.2017 №187 та розпорядження КМУ від 04.10.2017 лише здійснив розподіл спірних обсягів газу. Такі дії позивача суперечать принципам розумності, справедливості і добросовісності. З урахуванням наведеного оскаржувані судові рішення також містять висновки про те, що обсяги споживання природного газу підприємствами теплокомуненергетики (третіми особами у праві, що розглядається) у спірний період не можуть бути кваліфіковані як небаланс відповідного оператора газорозподільної системи.

Скаржник під час розгляду справи, що переглядається, звертав увагу суду як першої так і апеляційної інстанції на вже сформовану судову практику Верховного Суду стосовно неправомірного віднесення позивачем обсягів підприємства теплової енергетики (ТОВ «Малин Енергоінвест») до обсягу небалансу відповідача (за січень 2018 рік), що суперечить розпорядженню Кабінету Міністрів України від 04.10.2017 №720-р «Про деякі питання опалювального сезону 2017/2018 року».

Проте, суди попередніх судових інстанції не врахували зазначену судову практику Верховного Суду, у зв`язку з чим дійшли помилкового висновку про несанкціонований відбір природного газу ТОВ «Малин Енергоінвест» через неподання АТ «НАК «Нафтогаз України» номінацій/реномінацій природного газу для ТОВ «Малин Енергоінвест» та відповідно включення до небалансів АТ «ОГС «Житомиргаз» обсягу природного газу спожитого ТОВ «Малин Енергоінвест». Отже, аргументи скаржника частково знайшли своє підтвердження за результатами перегляду справи в касаційному порядку.

Верховний Суд звертає увагу на те, що відповідно до пункту 5 Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30.09.2015 - постачальник із спеціальними обов`язками - це суб`єкти господарювання, на якого відповідно до статті 11 Закону України «Про ринок природного газу» Кабінетом Міністрів України покладені спеціальні обов`язки з постачання природного газу певній категорії споживачів та який не має права відмовити таким споживачам в укладенні договору постачання природного газу.

Положенням про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22.03.2017 № 187, на АТ «НАК «Нафтогаз України» у спірному періоді покладено обов`язок постачати природний газ виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 720-р від 04.10.2017 року «Про деякі питання опалювального сезону 2017/18 року» на АТ «НАК «Нафтогаз України» покладено обов`язок разом з операторами газотранспортних та газорозподільних мереж забезпечити протягом опалювального сезону 2017/18 року безперебійне постачання природного газу виробникам теплової енергії в рамках виробництва теплової енергії для бюджетних установ, релігійних та інших організацій, надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

Водночас, Кабінет Міністрів України зобов`язав АТ «НАК «Нафтогаз України» видати номінації теплогенеруючим і теплопостачальним організаціям відповідно до договорів, які укладені між ними, та постачати природний газ виробникам теплової енергії та теплопостачальним підприємствам, і це є обов`язком АТ «НАК «Нафтогаз України» , а не правом останнього.

Тобто, АТ «НАК «Нафтогаз України», як постачальник, повинно було подати номінації на відповідні розрахункові місяці про підтвердження обсягів постачання природного газу виробникам теплової енергії, при цьому, ненадання таких номінацій на наступний місяць щодо планових обсягів постачання природного газу не звільняє його від обов`язків постачати природний газ споживачам - виробникам теплової енергії.

У постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 22.06.2018 у справі №904/5621/17 зазначено наступне:

« 16. За приписами статті 117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

Відповідно до пункту 1 розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.10.2016 № 742-р "Про деякі питання опалювального сезону 2016/17 року" для забезпечення безперебійного постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії для бюджетних установ, релігійних та інших організацій, надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню публічному акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та постачальникам природного газу до початку опалювального сезону 2016/17 року (далі - опалювальний сезон) видати номінації теплогенеруючим і теплопостачальним організаціям відповідно до договорів, які укладені з ними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2016 р. № 357 "Про затвердження Примірного договору про постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії" (Офіційний вісник України, 2016 р., № 46, ст. 1666), та з дотриманням принципу недискримінації.

Отже на підставі вказаного розпорядження, яке є обов`язковим до виконання, на Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та постачальників природного газу покладено обов`язок видати номінації теплогенеруючим і теплопостачальним організаціям ще на початку опалювального сезону. Аналогічний висновок про обов`язок Публічного акціонерного товариства "НАК "Нафтогаз України" видати номінації відповідно до вказаного Розпорядження також викладено у постановах Верховного Суду від 14.05.2018 у справі № 926/680/17, від 21.03.2018 у справі № 911/656/17, від 04.04.2018 у справі № 904/5094/17, від 15.03.2018 у справі № 922/345/17.»

Подібні правові висновки Верховного Суду є сталою практикою та знайшли своє відображення і у правових позиціях Касаційного господарського суду, викладених у постановах від 18.06.2019 у справі №912/1558/18, від 09.04.2019 у справі № 909/173/18, від 12.03.2019 №917/325/18, від 05.03.2019 №923/351/18, від 03.10.2018 у справі №904/8963/17, від 06.09.2018 у справі №904/9265/17, від 04.09.2018 у справі №904/9570/17, від 04.09.2018 у справі № 922/4187/17, від 29.08.2018 у справі №904/8966/17, від 17.07.2019 у справі № 906/408/18.

Разом з тим у справі, що розглядається, за твердженням АТ «НАК «Нафтогаз України» видача нею таких номінацій не здійснювалась у зв`язку з існуванням у третьої особи (ТОВ «Малин Енергоінвест») боргу за спожитий природний газ. АТ «НАК «Нафтогаз України» не визнало себе постачальником спірних обсягів природного газу для виробника теплової енергії, тоді як ТОВ «Малин Енергоінвест» вважало Компанію таким постачальником.

Таким чином судам попередніх інстанцій належало врахувати правові висновки Верховного Суду у спірних правовідносинах та встановити обсяг природного газу для визначення відсотку небалансу та застосування коефіцієнта компенсації 1 чи 1,2 з урахуванням тієї обставини, що невизнання у спірному періоді АТ «НАК «Нафтогаз України» (або будь-який інший ліцензований постачальник) себе постачальником природного газу для виробників теплової енергії, не є достатньою підставою для віднесення спірних негативних місячних небалансів на оператора ГРМ, оскільки Кодекс ГТС вимагає насамперед здійснити їх врегулювання між такими суб`єктами ринку природного газу як постачальник природного газу та споживач природного газу в порядку, передбаченому саме Кодексом ГТС.(Близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 08.06.2021 у справі № 911/1159/18, від 14.07.2022 у справі № 904/2334/18).

З урахуванням наведеного, судові рішення попередніх інстанцій в частині задоволення первісного позову підлягають скасуванню з направленням справи у скасованій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи у переданій на новий розгляд частині суду слід взяти до уваги викладене у цій постанові, перевірити зазначені в цій постанові доводи та докази, а також вагомі (визначальні) аргументи сторін у справі, дати їм належну правову оцінку з урахуванням вказаної сталої правової позиції Верховного Суду у спірному питанні щодо помилковості віднесення спожитого природного газу підприємствами теплокомуненергетики до обсягів небалансу операторів газорозподільних систем і, в залежності від встановленого, вирішити спір відповідно до закону.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд.

За таких обставин касаційна інстанція вважає за необхідне касаційну скаргу акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» задовольнити частково, судові рішення попередніх інстанцій у справі в частині задоволення первісного позову скасувати, а справу у скасованій частині передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Судові витрати

За результатами нового розгляду справи має бути вирішено й питання щодо судових витрат у ній.

Керуючись статтями 300, 308, 310, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду Житомирської області від 18.05.2021 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.10.2022 у справі № 906/481/20 скасувати в частині задоволення первісного позову.

3. Справу № 906/481/20 у скасованій частині передати на новий розгляд до господарського суду Житомирської області.

4. У решті рішення господарського суду Житомирської області від 18.05.2021 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.10.2022 у справі № 906/481/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І. Колос

Суддя І. Бенедисюк

Суддя В. Селіваненко