УХВАЛА

23 січня 2023 року

м. Київ

cправа № 904/1960/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кролевець О.А. - головуючий, Баранець О.М., Студенець В.І.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод"

на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 12.12.2022

(головуючий - Дармін М.О., судді Чус О.В., Антонік С.Г.)

у справі №904/1960/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Беламекс"

до Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод"

про стягнення 740 100,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

У 2022 році Товариство з обмеженою відповідальністю "Беламекс" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" про стягнення 740 100,00 грн основного боргу, у зв`язку із неналежним виконанням договору про закупівлю № 20221 від 10.12.2020 в частині оплати поставленого товару.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 10.08.2022 у справі №904/1960/22 позов задоволено в повному обсязі. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Беламекс" 740 100,00 грн основного боргу, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 11 101,50 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 12.12.2022 у справі №904/1960/22 рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.08.2022 залишено без змін.

28.12.2022 Приватне акціонерне товариство "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 12.12.2022 у справі №904/1960/22.

Перевіривши матеріали касаційної скарги Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод", Суд дійшов висновку, що слід відмовити у відкритті касаційного провадження з огляду на наступне.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 293 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, передбачених підпунктами "а-г" цієї норми.

За змістом ч. 7 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2022 року встановлений у розмірі 2481,00 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 163 ГПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом спору в справі №904/1960/22 є стягнення 740 100,00 грн основного боргу, у зв`язку із неналежним виконанням договору про закупівлю № 20221 від 10.12.2020 в частині оплати поставленого товару, тобто ціна позову є меншою за п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на 2022 рік - 1 240 500,00 грн), тому в розумінні ГПК України судові рішення у цій справі не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пп. "а-г" п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Пунктом 2 частини 3 статті 287 ГПК України передбачено випадки наявності підстав для перегляду у касаційному порядку судових рішень у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Скаржник у касаційній скарзі зазначає про наявність підстав для перегляду в касаційному порядку оскаржуваного судового рішення у справі з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, які передбачені пп. "а", "в" п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України. Необхідність відкриття касаційного провадження у справі Приватне акціонерне товариство "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" обґрунтовує тим, що висновки судів в оскаржуваному судовому рішенні суперечать висновкам щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, у тому числі викладеного в постанові Верховного Суду від 20.07.2021 у справі №922/2604/20, у зв`язку із чим порушується формування єдиної правозастосовчої практики, а відтак, на думку скаржника, вказана касаційна скарга має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Окрім того зазначає, що справа має виняткове значення, оскільки сума витрат, яку заявлено до стягнення в межах даної справи, не має такого важливого значення, як формування єдиної правозастосовчої практики, яку уніфікує різнопланові підходи судів до наявності правових підстав для стягнення судових витрат у формі витрат на професійну правничу допомогу.

Розглянувши наведені підстави, колегія суддів дійшла висновку про відсутність обставин для відкриття касаційного провадження, оскільки доводи скаржника, що розгляд касаційної скарги у справі №904/1960/22 стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, не є достатньо обґрунтованими.

Посилання Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" на те, що справа №904/1960/22 має виняткове значення для скаржника визнаються необґрунтованим, оскільки вищевказані доводи не підтверджені жодними доказами та зводяться до незгоди із судовим рішенням суду попередньої інстанції і в цілому до заперечення результату розгляду справи, що не може свідчити про винятковість справи для скаржника.

Суд зазначає, що незгода із рішенням суду попередньої інстанції не свідчить про його незаконність, як і не може вказувати на таку обставину, як негативні наслідки для скаржника внаслідок прийняття цього рішення, оскільки настання таких наслідків у випадку прийняття судового рішення не на користь скаржника є звичайним передбачуваним процесом.

Рекомендацією № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 Рекомендації, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23 жовтня 1996 року; "Brualla Gomez de la Torre v. Spain" від 19 грудня 1997 року).

Отже, у Верховного Суду є право використовувати процесуальний фільтр, закріплений у ч. 1 ст. 293 ГПК України, і це повністю узгоджується з положеннями ст. 129 Конституції України, завданнями та принципами господарського судочинства.

Оскільки предметом спору у справі №904/1960/22 є стягнення грошової суми, що є меншою, ніж п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а в касаційній скарзі не наведено іншого обґрунтування щодо наявності підстав, передбачених пп. "а-г" п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України, то касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи вищевикладене, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 12.12.2022 у справі №904/1960/22 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 293 ГПК України.

Керуючись статтями 234, 235, 287, 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1.Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 12.12.2022 у справі №904/1960/22.

2. Копії ухвали надіслати учасникам справи.

3. Надіслати скаржнику касаційну скаргу разом з доданими до неї матеріалами. Копію касаційної скарги залишити у Верховному Суді.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.А. Кролевець

Судді О.М. Баранець

В.І. Студенець