РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.01.2023Справа № 910/1337/22

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Бондаренко - Легких Г.П., розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу № 910/1337/22

За позовом Керівника Волочиської окружної прокуратури (вул. Слави, буд. 8, м. Волочиськ, Хмельницька область, 31200) в інтересах держави в особі позивача: Наркевицької селищної ради (31260, Хмельницька область, смт Натркевичі, вул. Незалежності, буд. 2)

До Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРГАЗ ЕНЕРГО ПОСТАВКА" (пров.Московський 2-Б,Київ 169, 03169)

про визнання додаткових угод до договору недійсними та повернення надміру сплачених коштів у розмірі 22 888,53 грн

Без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Керівник Волочиської окружної прокуратури звернувся до Господарського суду міста Києва із позовом в інтересах держави в особі Наркевицької селищної ради (далі за текстом - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укргаз енерго поставка" (далі за текстом - відповідач) про визнання додаткових угод до договору недійсними та повернення надміру сплачених коштів у розмірі 22 888,53 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Волочиською окружною прокуратурою у ході опрацювання інтернет-сайту електронних закупівель "PROZORRO" виявлено порушення вимог законодавства при проведенні закупівель Наркевицькою селищною радою природного газу, які порушують економічні інтереси держави при розпорядженні державними коштами з боку позивача, і такі порушення залишились без належного захисту уповноваженого органу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.02.2022 позовну заяву Керівника Волочиської окружної прокуратури від 27.01.2022 вих. № 51-80-22 і додані до неї документи повернуто заявнику.

Не погодившись з ухвалою про повернення позовної заяви, Керівник Волочиської окружної прокуратури оскаржив її до Північного апеляційного господарського суду.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 22.08.2022 задоволено апеляційну скаргу керівника Волочиської окружної прокуратури, скасовано ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.02.2022, справу направлено для розгляду до Господарського суду міста Києва на стадію вирішення питання про відкриття провадження в порядку, визначеному Главою 2 розділу III ГПК України.

08.09.2022 до суду повернулися матеріали справи з Північного апеляційного господарського суду.

29.09.2022 Господарський суд міста Києва, дослідивши матеріали позовної заяви, дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху, про що постановив відповідну ухвалу та встановив позивачу п`ятиденний строк з дня вручення ухвали від 29.09.2022 для усунення недоліків позовної заяви.

12.10.2022 від керівника Волочиської окружної прокуратури надійшла заява вих. № 51-80-22 від 06.10.2022 про усунення недоліків позовної заяви, якою він усунув недоліки позовної заяви встановлені ухвалою суду від 29.09.2022.

10.11.2022 Господарський суд міста Києва відкрив провадження у справі та розгляд справи ухвалив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Частиною 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення (частина 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

I. Фактичні обставини, що стали підставою спору (підстави позову).

У листопаді 2020 року Наркевицькою селищною радою (замовник) на веб-порталі Уповноваженого органу опубліковано оголошення за №UA-2020-11-20-002881-с про закупівлю газового палива (код ДК 021:2015:09120000-6) в кількості 106 000 куб. м. та очікуваною вартістю 954 000 грн.

У відкритих торгах взяли участь два постачальника, а саме ТОВ «АС» з кінцевою ціновою пропозицією 737 760 грн та ТОВ «УКРГАЗ ЕНЕРГО ПОСТАВКА» з кінцевою ціновою пропозицією 709 140 грн. Переможцем визначено ТОВ «УКРГАЗ ЕНЕРГО ПОСТАВКА».

За результатами проведеної процедури закупівлі 29.12.2020 між Наркевицькою селищною радою (замовником) та ТОВ «УКРГАЗ ЕНЕРГО ПОСТАВКА» (постачальником) укладено Договір на постачання природного газу за №21/153 (надалі - Договір), предметом якого визначено природний газ у кількості 106 000 куб. м. на загальну суму 709 140 грн.

Пунктом 3.1. Договору передбачено, що ціна за 1 000 куб. м. природного газу з ПДВ складає 6 690 грн.

Впродовж лютого-червня 2021 сторонами укладено додаткові угоди, якими збільшено вартість природного газу за 1 000 куб.м та зменшено обсяг поставки. Зокрема:

- Додатковою угодою №1 від 26.02.2021 збільшено вартість за 1 000 куб. м. до 7 359, 00 грн (на 10 %), а обсяг поставленого газу зменшився до 97 646, 81 куб. м.

- Додатковою угодою №2 від 19.04.2021 збільшено ціну за 1 000 куб. м. газу до 7 990, 00 грн (збільшено на 8, 57 % від ціни за Додатковою угодою №1), а обсяг поставленого газу зменшився до 93 354, 99 куб. м.

- Додатковою угодою №3 від 18.06.2021 збільшено ціну за 1 000 куб. м. газу до 8 788, 00 грн (збільшено на 9, 8 % від ціни за Додатковою угодою №2), а обсяг поставленого газу зменшився до 89 044, 617 куб. м.

Згідно пункту 11.9. Договору - припинення чи розірвання договору можливе за взаємною згодою сторін шляхом підписання додаткової угоди до Договору або за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін на підставі та в порядку, встановлених чинним законодавством України та Договором.

Додатковою угодою №5 від 20.07.2021 замовник та постачальник дійшли згоди розірвати Договір на постачання природного газу за №21/153 за згодою сторін.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Додаткові угоди №1 від 26.02.2021, №2 від 19.04.2021 та №3 від 18.06.2021, якими збільшено ціну за 1 000 куб. м. з 6 690, 00 грн до 8788, 00 грн, тобто на 31,36 % та зменшено кількість природного газу з 106 000 куб. м. до 89 044, 61 куб. м., тобто на 16 955, 38 куб м. укладено з порушенням статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», а саме без надання належних доказів підтвердження коливання ціни товару на ринку, вплив такого коливання на виконання договірних зобов`язань. Фактично додаткові угоди були укладені при відсутності відповідного коливання ціни товару на ринку, внаслідок чого безпідставно зменшено обсяги закупівлі та збільшено вартість 1 000 куб. м. газу, а саме на 31, 36 % в порівнянні з первісною ціною.

На підставі вищевикладеного, прокурор керуючись статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" в інтересах держави в особі Наркевицької селищної ради, що є замовником за договором, звернувся до суду з метою визнання додаткових угод недійсними, якими сторони збільшували ціну за газ та зменшували об`єми поставки газу (крім угоди про розірвання договору) та стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 22 888, 53 грн (вартість переплати) відповідно до положень частини першої статті 670 ЦК України в дохід місцевого бюджету Наркевицької селищної ради.

ІІ. Предмет позову.

Предметом позову є матеріально-правові вимоги прокурора в інтересах держави в особі Наркевицької селищної ради про визнання недійсними спірних Додаткових угод №1 від 26.02.2021, №2 від 19.04.2021 та №3 від 18.06.2021, якими збільшено ціну за 1 000 куб. м. природного газу та зменшено обсяг поставки природного газу та стягнення грошових коштів на підставі ч. 1 ст. 670 ЦК України в дохід місцевого бюджету Наркевицької селищної ради.

Юридичними підставами позову є статті 203, 215, 670 ЦК України та стаття 208 ГК України.

Фактичними підставами позову є укладення додаткових угод на невигідних для позивача умовах, з порушенням статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», внаслідок чого було збільшено ціну газу та поставлено товар в меншому об`ємі (кількості), аніж передбачено Договором на суму 22 888, 53 грн.

ІІІ. Доводи позивача щодо суті позовних вимог.

(1) Додаткова угода №1 від 26.02.2021 укладена на підставі листа ТОВ «УКРГАЗ ЕНЕРГО ПОСТАВКА» від 17.02.2021 за №22, до якого долучена довідка Харківської торгово-промислової палати за №254/21 від 04.02.2021. Вказана довідка Харківської торгово-промислової палати не містить інформації про здорожчання ціни за товар на конкретні дати, а містить лише відомості про відношення ресурсу природного газу січня та лютого 2021. Відповідно до довідки Хмельницької торгово-промислової палати № 22-05/1165 від 09.11.2021, отриманої на запит Волочиської окружної прокуратури, ціна за 1 тис куб. м. станом на 29.12.2020 становила 9 258,48, а станом на 26.02.2021 становила 8 440,62 грн., тобто фактично ціна зменшилась на 8,83 %, однак додатковою угодою ціну збільшено на 10 %.

(2) Відповідно до довідки Харківської торгово-промислової палати за № 254/21 від 04.02.2021, ресурс природного газу в січні 2021 року (станом на 04.01.2021) становив 7 573,23 грн/1000 куб. м., а у лютому 2021 року (станом на 03.02.2021) становив 8 215,49 грн/1000 куб. м., тобто динаміка зміни ціни між ресурсом природного газу січня та лютого 2021 року у відсотковому значенні становила + 8,48 %, що також підтверджує відсутність підстав для укладення додаткової угоди за № 1.

(3) Додаткова угода №2 від 19.04.2021, укладена на підставі листа ТОВ «УКРГАЗ ЕНЕРГО ПОСТАВКА» від 12.04.2021 за № 103, до якого долучена інформаційно-цінова довідка Хмельницької торгово-промислової палати за № 22-05/282 від 08.04.2021. Водночас, вказана інформаційно-цінова довідка Хмельницької торгово-промислової палати не містить інформацію про коливання ціни на дату укладення додаткової угоди за № 1 (26.02.2021) в порівнянні з ціною на дату укладення додаткової угоди за № 2 (19.04.2021).

(4) Додаткова угода №3 від 18.06.2021, укладена на підставі листа ТОВ «УКРГАЗ ЕНЕРГО ПОСТАВКА» від 10.06.2021 за № 92, до якого долучена інформаційно-цінова довідка Хмельницької торгово-промислової палати за № 22-05/504 від 07.06.2021. Водночас, вказана інформаційно-цінова довідка Хмельницької торгово-промислової палати не містить інформацію про коливання ціни на дату укладення додаткової угоди за № 2 (19.04.2021) в порівнянні з ціною на дату укладення додаткової угоди за № 3 (18.06.2021).

(5) Таким чином, ціна за одиницю товару збільшена з порушенням п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», а саме сторонами документально не підтверджено коливання ціни природного газу на ринку та жодним чином не обґрунтовано наявність підстав для підвищення ціни на одиницю товару з моменту укладення Договору до моменту виникнення необхідності внесення змін, у зв`язку чим додаткові угоди підлягають визнанню недійсними.

(6) Наркевицька селищна рада мала беззаперечне право на отримання природного газу по ціні, визначеній в укладеному сторонами Договорі, однак без надання письмових заперечень чи проведення переговорів щодо пропозиції ТОВ «УКРГАЗ ЕНЕРГО ПОСТАВКА» ціна за 1 000 куб. м . природного газу необґрунтовано збільшилася з 6 690 грн. до 8 788 грн., тобто на 31,36 %, а обсяг поставки товару за договором, якби він був виконаний у повному обсязі, мав би зменшитися з 106 000 куб. м. ( загальний об`єм газу по договору) до 89 044,617 куб. м., тобто на 16 955,383 куб. м., якби договір був виконаний у повному обсязі.

(7) Проте, за твердженням прокурора і згідно додаткової угоди № 5 сторони дійшли згоди про розярвання договору за погодженням сторін. Згідно актів прийому-передачі, ТОВ «УКРГАЗ ЕНЕРГО ПОСТАВКА» фактично поставив природний газ загальним обсягом 45 887,81 куб. м. на суму 329 877,98 грн., які повністю сплачені Наркевицькою селищною радою, що підтверджується наданими копіями актів прийому-передачі природного газу та копіями платіжних доручень.

(8) Водночас, за умовами основного Договору (ціна за 1 тис. куб. метрів газу 6690 грн з ПДВ) без внесення змін Наркевицька селищна рада повинна була сплатити за таку кількість поставленого природного газу обсягом 45 887,81 куб. м. кошти у розмірі 306 989,45 грн (45 887,81 * 6 690 грн = 306 989,45 грн).

(9) Таким чином, сума надмірно сплачених грошових коштів за товар, який фактично був переданий Наркевицькій селищній раді за ціною, що перевищувала, погоджену основним договором, становить 22 888,53 грн (329 877,98 - 306 989,45 = 22 888,53).

ІV. Обґрунтування вирішення спору за наявними матеріалами справи.

10.11.2022 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, розгляд справи ухвалив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Означеною ухвалою, суд запропонував відповідачеві надати до суду відзив впродовж 15 днів з дня вручення ухвали.

Також, даною ухвалою відповідача було попереджено, що у разі ненадання ним відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи відповідно до частини другої ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

Пунктом 3 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Ухвалу про відкриття провадження від 10.11.2022 направлено відповідачу на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Поштове відправлення №798 отримано відповідачем 23.11.2022, про що міститься відповідна відмітка на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

Отже, відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи №910/1337/22, однак своїм правом на подачу письмового відзиву не скористався, доказів на обґрунтування своєї правової позиції у справі не надав.

У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 ГПК України). Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак, не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

V. Оцінка доказів судом та висновки суду.

Спір виник у зв`язку з наявністю чи відсутністю правових підстав для визнання недійсними спірних додаткових угод та стягнення коштів.

Таким чином, з урахування предмету доказування, суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорювані правочини, а також зазначити чи належить стягнути з відповідача на підставі частини 1 статті 670 Цивільного кодексу України грошові кошти з переплати за товар.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Щодо представництва інтересів позивача прокурором.

Підстави представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано положеннями ГПК України та статтею 23 Законом України "Про прокуратуру".

Відповідно до частини третьої статті 4 ГПК України до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

До таких осіб процесуальний закон відносить прокурора та визначає підстави участі цієї особи у господарській справі.

Згідно з частиною третьою статті 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами.

Частиною четвертою статті 53 ГПК України передбачено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Відповідно до частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Отже, аналіз частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох "виключних" випадках:

1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган;

2) у разі відсутності такого органу.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтування підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18.

Обґрунтовуючи підстави для звернення з позовом до суду прокурор зазначає, що укладення оспорюваних додаткових угод до договору закупівлі товару всупереч норм Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Закону України «Про пубічні закупівлі» є порушенням законності в бюджетній системі, порушує принцип добросовісної конкуренції, об`єктивної та неупередженої оцінки тендерних пропозицій, позов зумовлений не тільки захистом державного, а й публічного інтересу який полягає у захисті прав великого числа громадян (територіальної громади).

Згідно з пунктом 11 частини першої статті 1 Закону України "Про публічні закупівлі" (у редакції, що діяла на час укладення договору) замовниками є суб`єкти, визначені згідно із статтею 2 цього Закону, які здійснюють закупівлі товарів, робіт і послуг відповідно до цього Закону.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України "Про публічні закупівлі" (у редакції, що діяла на час укладення договору) до замовників, які здійснюють закупівлі відповідно до цього Закону, належать: органи державної влади (орган законодавчої, органи виконавчої, судової влади), та правоохоронні органи держави, органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, об`єднання територіальних громад.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно з частиною третьою статті 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Відповідно до статті 181 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №469/1044/17 (пункт 38) зазначено, що за певних обставин прокурор може звертатися до суду в інтересах держави в особі органу місцевого самоврядування, зокрема, і тоді, коли цей орган є стороною правочину, про недійсність якого стверджує прокурор.

У справі, що розглядається, суд встановив, що на підтвердження вжиття заходів, які передують зверненню прокурора до суду для здійснення представництва інтересів держави, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурором додані до позовної зави відповідні листи.

17.11.2021 листом за вих. №51-3718вих-21 Волочинська окружна прокуратура зверталась до Наркевицької селищної ради з повідомленням про виявлені порушення вимог законодавства при проведенні закупівлі та проханням в строк до 26.11.2021 надати інформацію про вжиті нею заходи, спрямовані на припинення спірних додаткових угод та стягнення надмірно сплачених коштів.

27.01.2022 листом за вих. №51-443вих-22 Волочинська окружна прокуратура звернулась до Наркевицької селищної ради з повідомленням про встановлення підстав та намір здійснювати представництво інтересів держави в суді.

06.10.2022 Наркевицька селищна рада листом за вих. №523 повідомила Волочинську окружну прокуратуру про те, що заходи щодо визнання недійсними оспорюваних додаткових угод та стягнення надміру сплачених коштів не вживались та вживатись не будуть.

Суд враховує, що дійсно за п. 4.2. договору (визнання недійсним додаткових угод до якого є предметом спору) оплата вартості газу здійснюється Наркевицькою селищною радою, тобто, за рахунок місцевого бюджету. При цьому, даний договір укладено за результатами проведення публічних закупівель, які є предметом регулювання Закону „Про публічні закупівлі", що передбачає порядок здійснення таких закупівель для забезпечення потреб, в тому числі територіальної громади та об`єднаних територіальних громад.

Інтереси держави полягають не тільки у захисті прав державних органів влади чи тих, які відносяться до їх компетенції, а також захист прав та свобод місцевого самоврядування, яке не носить загальнодержавного характеру, але направлене на виконання функцій держави на конкретній території та реалізуються у визначеному законом порядку та способі, який відноситься до їх відання. Органи місцевого самоврядування є рівними за статусом носіями державної влади, як і державні органи (вказана правова позиція викладена в постановах Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 08.02.2019 у справі №915/20/18, від 13.02.2019 у справі № 914/225/18).

Враховуючи вказане, а також те, що Наркевицька селищна рада є стороною спірних правочинів - замовником, яка здійснює процедуру закупівель товарів, робіт і послуг за рахунок коштів місцевого бюджету згідно з законодавством України і має право звернутись до суду щодо захисту порушених інтересів.

При поданні даного позову прокурор не замінює позивача та не є його альтернативою, а виконує субсидіарну роль, щоб інтереси держави/територіальної громади, які в даному випадку збігаються із публічним інтересом, не були незахищені. Участь прокурора в даній справі, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, є виправданою, не порушує справедливого балансу інтересів сторін та зумовлена не тільки захистом державного, але й публічного інтересу територіальної громади, який полягає у захисті прав великого числа громадян.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що прокурором дотримано встановленого ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" порядку щодо звернення до органу, уповноваженого на захист майнових інтересів держави/територіальної громади, яким у даній справі є Наркевицька селищна рада, з повідомленням про виявлені порушення тендерного законодавства та надання розумного строку для реагування на стверджуване порушення. У зв`язку з отриманням відповіді зазначеного компетентного органу про невжиття заходів для усунення виявлених порушень, та про те, що такі заходи не плануються, прокурор правомірно скористався процесуальними повноваженнями щодо звернення з позовом до суду.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність законних підстав для представництва прокурором інтересів держави (щодо дотримання законодавства у сфері публічних закупівель) та територіальної громади (щодо законності використання коштів місцевого бюджету) у даній справі.

Щодо позовних вимог про визнання додаткових угод недійсними.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, ст. 20 ГК України визнання правочину недійсним є способом захисту цивільних прав та інтересів. Частина 2 ст. 20 ГК України серед способів захисту визначає визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом.

За приписами статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; правочин може вчинятися усно або в письмовій формі.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

При цьому якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215 ЦК України).

Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з частиною першою статті 207 ГК України господарське зобов`язання, що не відповідає вимогам закону, може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Правові та економічні засади закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад визначає Закон України "Про публічні закупівлі".

Метою вказаного Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

У статті 1 Закону України "Про публічні закупівлі" (в редакції, чинній на момент укладення договору) зазначено, що договір про закупівлю - це господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару.

Договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (ч. 1 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі").

Згідно з ч. 4 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

Пунктом 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" (в редакції, чинній на момент укладення оспорених угод) передбачено, що істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.

Аналогічні умови містяться в підпункті 2 пункту 11.4. Договору, згідно якого зміна ціни за одиницю газу здійснюється шляхом надання документального підтвердження (довідки) з ТПП (Торгово Промислової Палати). Пункт 2 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» може застосовуватись сторонами не частіше ніж 1 раз на календарний місяць.

При укладенні додаткових угод сторони керувались положеннями п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі".

Закон України "Про публічні закупівлі" встановлює імперативну норму, згідно з якою зміна істотних умов договору про закупівлю може здійснюватися виключно у випадках, визначених частиною 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", зокрема, за пунктом 2 частини 5 наведеної норми - у випадку збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку, у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю.

Тобто, передбачена законодавством про публічні закупівлі норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим. Для того, щоб за таких обставин не був розірваний вже укладений договір і щоб не проводити новий тендер, закон дає можливість збільшити ціну, але не більше як на 10%. Інше тлумачення відповідної норми Закону України "Про публічні закупівлі" нівелює, знецінює, робить непрозорою процедуру відкритих торгів.

Статтею 41 Закону України "Про публічні закупівлі" визначено, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм ЦК України та ГК України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Статтею 632 ЦК України визначено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Судами встановлено, що станом на момент підписання договору про закупівлю сторонами погоджені всі істотні умови - предмет, ціна та строк виконання зобов`язань за договором відповідно до вимог частини третьої статті 180 ГК України та Закону України "Про публічні закупівлі".

Відповідно до частини першої статті 651 ЦК зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Закон "Про публічні закупівлі" не містить виключень з цього правила.

Отже, зміна істотних умов договору про закупівлю (збільшення ціни за одиницю товару) є правомірною виключно за таких умов:

- відбувається за згодою сторін;

- порядок зміни умов договору має бути визначений самим договором (відповідно до проекту, який входив до тендерної документації);

- підстава збільшення - коливання ціни такого товару на ринку (обґрунтоване і документально підтверджене постачальником);

- ціна за одиницю товару може збільшуватися не більше ніж на 10%;

- загальна сума (ціна) договору не повинна збільшуватися.

Суд зазначає, що чинне законодавство про публічні закупівлі не визначає, які органи, установи чи організації мають право надавати інформацію щодо коливання цін на ринку і які документи можуть підтверджувати таке коливання. Такі органи і такі документи можуть визначатися замовником при формуванні тендерної документації, а сторонами - при укладенні договору (відповідно до тендерної документації), що і визначено сторонам в підпункті 2 пункту 11.4. Договору.

Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження викладених в ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо (правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 13.10.2020 у справі №912/1580/18).

При цьому існування обставин, які є підставою для зміни ціни товару, повинні бути доведені належними та допустимими доказами та такі коливання ціни товару на ринку повинні бути наявні саме на момент внесення таких змін.

Отже, внесення змін до договору є правомірним лише у випадку документального підтвердження коливання ціни на товар у період з моменту укладення договору до моменту укладення додаткової угоди.

В будь-якому разі постачальнику необхідно не лише довести підвищення ціни на певний товар на певному ринку за допомогою доказів, але й обґрунтувати для замовника самі пропозиції про підвищення ціни, визначеної у договорі. Постачальник повинен обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по запропонованій замовнику на тендері ціні, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для нього вочевидь невигідним. Постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції) (правовий висновок Верховного Суду у постанові від 18.06.21 № 927/491/19 та підтверджений у постановах Верховного Суду від 09.06.2022 у справі №927/636/21, від 22.06.2022 у справі №917/1062/21, від 07.09.2022 у справі №927/1058/21, від 13.09.2022 у справі №918/1222/21).

Суд констатує, що додатковими угодами сторонами не змінювалась загальна сума (ціна) договору, разом з тим, оспорюваними угодами сторони збільшували вартість одиниці товару (вартість газу за 1 000 куб .м.), а договірний об`єм газу, який підлягав поставці, було зменшено, порівняно з погодженим під час закупівлі.

Суд констатує, що додаткова угода №1 від 26.02.2021 була укладена на підставі листа ТОВ «УКРГАЗ ЕНЕРГО ПОСТАВКА» від 17.02.2021 за №22 до якого долучена довідка Харківської торгово-промислової палати за №254/21 від 04.02.2021. Вказана довідка Харківської торгово-промислової палати не містить інформацію про здорожчання ціни на станом на дату укладання додаткової угоди №1, а саме 26.02.2021, порівняно з датою укладення самого договору у грудні 2020, а містить лише відомості про відношення ресурсу природного газу січня та лютого 2021 (станом на 03.02.2021).

Відповідно до наданої прокуратурою суду довідки Хмельницької торгово-промислової палати № 22-05/1165 від 09.11.2021, отриманої на запит Волочиської окружної прокуратури, щодо вартості природного газу на європейських хабах (Day-Ahead) до кордону України, ціна за 1 тис куб. м. станом на 29.12.2020 становила 9 258,48, а станом на 26.02.2021 становила 8 440,62 грн. Тобто, фактична ціна станом на дату укладання додаткової угоди №1 зменшилась на 8,83 % в порівнянні з ціною станом на дату укладання договору - 29.12.2020, однак договором сторони на власний розсуд визначили початкову ціну за 1 тис. куб. м. природного газу у розмірі 6 990, 00 грн, а додатковою угодою ціну збільшено на 10 % без наявності коливання ціни газу на ринку за вказаний період в бік збільшення, як про це зазначено в листі відповідача від 17.02.2021 за №22.

Відповідно до довідки Харківської торгово-промислової палати за № 254/21 від 04.02.2021, ресурс природного газу в січні 2021 року (станом на 04.01.2021) становив 7 573,23 грн/1000 куб. м., а у лютому 2021 року (станом на 03.02.2021) становив 8 215,49 грн/1000 куб. м., тобто динаміка зміни ціни між ресурсом природного газу січня та лютого 2021 року у відсотковому значенні становила + 8,48 %, що також підтверджує відсутність підстав для укладення додаткової угоди за № 1 про збільшення вартості одиниці товару на 10 %.

Додаткова угода №2 від 19.04.2021, укладена на підставі листа ТОВ «УКРГАЗ ЕНЕРГО ПОСТАВКА» від 12.04.2021 за № 103, до якого долучена інформаційно-цінова довідка Хмельницької торгово-промислової палати за № 22-05/282 від 08.04.2021. Водночас, вказана інформаційно-цінова довідка Хмельницької торгово-промислової палати не містить інформацію про коливання ціни на дату укладення додаткової угоди за № 1 (26.02.2021) в порівнянні з ціною на дату укладення додаткової угоди за № 2 (19.04.2021). В інформаційній довідці наведено аналіз коливання ціни природного газу на ринку за результатами аналізу торгів на ТБ «Українська енергетична біржа» станом на 01.04.2021.

Додаткова угода №3 від 18.06.2021, укладена на підставі листа ТОВ «УКРГАЗ ЕНЕРГО ПОСТАВКА» від 10.06.2021 за № 92, до якого долучена інформаційно-цінова довідка Хмельницької торгово-промислової палати за № 22-05/504 від 07.06.2021. Водночас, вказана інформаційно-цінова довідка Хмельницької торгово-промислової палати не містить інформацію про коливання ціни на дату укладення додаткової угоди за № 2 (19.04.2021) в порівнянні з ціною на дату укладення додаткової угоди за № 3 (18.06.2021). В інформаційній довідці наведено аналіз коливання ціни природного газу на ринку за результатами аналізу торгів на ТБ «Українська енергетична біржа» станом на 01.06.2021.

Отже, датами укладення спірних угод є дати, що не входять у періоди відображення динаміки відсоткової зміни ціни, вказаної у довідках ТПП, що були надані позивачу відповідачем.

Крім того, у інформаційно-цінових довідках Хмельницької ТПП вказано ціни на природний газ, які (ціни) різняться з тими, що зазначену в цих угодах (спірних).

З наданих відповідачем пропозицій в листах від 17.02.2021 №22, від 12.04.2021 №13, від 10.06.2021 №92 щодо внесення змін до договору не вбачається наявності обґрунтувань про те, що підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по запропонованій замовнику на тендері ціні, а також не наведено причини, через які виконання укладеного договору стало для відповідача вочевидь невигідним та не вказано про не прогнозованість цін.

У постанові Верховного Суду від 13.07.2021 у справі №927/550/20 звернуто увагу, що будь-який суб`єкт підприємницької діяльності діє на власний ризик. Укладаючи договір поставки товару на певний строк у майбутньому, він гарантує собі можливість продати свій товар, але при цьому несе ризики зміни його ціни. Підприємець має передбачати такі ризики і одразу закладати їх у ціну договору.

З іншого боку, будь-який покупець товару, за звичайних умов, не може бути зацікавленим у збільшенні його ціни, а відповідно, у зміні відповідних умов договору. Тобто, навіть за наявності росту цін на ринку відповідного товару, який відбувся після укладення договору, покупець має право відмовитися від підписання невигідної для нього додаткової угоди, адже ціна продажу товару вже визначена в договорі купівлі-продажу чи поставки.

В даному випадку, судом встановлено, що в момент укладення Договору від 29.12.2020 вартість природного газу на європейських хабах (Day-Ahead) до кордону України за 1 тис куб. м. становила 9 258,48 грн, втім постачальник, діючи на власний ризик, погодив всі істотні умови договору, в тому числі щодо ціни одиниці товару на рівні 6 990, 00 грн за 1 000 куб. м. (пункт 3.1. Договору).

Отже, обставини того: чому підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по запропонованій замовнику на тендері ціні; причини, через які виконання укладеного договору стало для відповідача вочевидь невигідним після укладення договору; не прогнозованість цін та реальну величину коливання ціни на природний газ у період з дати укладення договору до дати укладення спірних додаткових угод, відповідачем не доведено.

Таким чином, необхідність внесення спірних змін не можна вважати обґрунтованою та такою, що підтверджена документально. За таких обставин, укладені між сторонами спірні додаткові угоди не відповідають вимогам ч. 5 ст. 41 Закону «Про публічні закупівлі».

Слід звернути увагу, що тендер проводиться не лише для того, щоб закупівля була проведена на максимально вигідних для замовника умовах, але й для того, щоб забезпечити однакову можливість всім суб`єктам господарювання продавати свої товари, роботи чи послуги. Положеннями статті 5 Закону України "Про публічні закупівлі" визначено, що закупівлі здійснюються за такими принципами: добросовісна конкуренція серед учасників; максимальна економія та ефективність; відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; недискримінація учасників; об`єктивна та неупереджена оцінка тендерних пропозицій; запобігання корупційним діям і зловживанням.

Досягнення вищевказаних принципів та мети здійснюється саме за рахунок того, що подальше укладення договору, після проведення закупівлі, має здійснюватись на умовах, визначених тендером.

Тому, поступове збільшення ціни договору, яке за результатами „каскадного" укладення всіх трьох спірних угод, здійснено (збільшення) фактично на 31,36 % у порівнянні з первинною ціною та фактичне зменшення домовлених обсягів поставки газу, можна розцінювати як нечесну і недобросовісну ділову практикою з боку продавця, що призвела до повного нівелювання результатів відкритих торгів.

При цьому, можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених Законом.

Разом з тим, Додатковою угодою №5 від 20.07.2021 до Договору постачання природного газу №21/153 від 29.12.2020 замовник та постачальник дійшли згоди розірвати договір на постачання природного газу за згодою сторін на підставі п. 11. 9. Договору.

При цьому судом враховано, що оскільки предметом спору у справі є недійсність додаткових угод і такі угоди в силу статті 236 ЦК України визнаються недійсними з моменту їх вчинення, розірвання сторонами договору, виконаного повністю або частково, не позбавляє права на звернення до суду з позовом про визнання такого договору недійсним. Так само не перешкоджає поданню відповідного позову закінчення строку (терміну) дії оспорюваного правочину до моменту подання позову. Аналогічна правова позиція Верховного суду викладена у постанові по справі №905/1227/17 від 27.11.2018 р.

За таких обставин, враховуючи, що оспорювані додаткові угоди № 1 від 26.02.2021, № 2 від 19.04.2021, № 3 від 18.06.202,1 укладені всупереч вимогам ч. 5 ст. 41 Закону «Про публічні закупівлі», суд дійшов висновку, що вимоги прокурора про визнання їх недійсними є обґрунтованими, тому підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення 22 888, 53 грн.

Відповідно до частини першої статті 670 ЦК України якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Згідно п. 11.1. Договору - цей договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими сторонами сторін та скріплення їх підписів печатками (за наявності) сторін і діє в частині постачання газу до 31 грудня 2021 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Як встановлено судом вище, Додатковою угодою №5 від 20.07.2021 до Договору постачання природного газу №21/153 від 29.12.2020 замовник та постачальник дійшли згоди розірвати договір на постачання природного газу за згодою сторін.

Однак, враховуючи, що обов`язок з повернення грошової суми, сплаченої за кількість товару, який не був поставлений покупцеві (поставка товару в меншій кількості), врегульований нормами Глави 54 ЦК "Купівля-продаж", суд дійшов висновку, що прокурор правомірно застосовує до спірних правовідносин статтю 670 ЦК України. (аналогічні правові висновки щодо застосування статті 670 ЦК України викладені у постановах Верховного Суду від 18.06.21 у справі № 927/491/19, від 09.06.2022 у справі №927/636/21, від 22.06.2022 у справі №917/1062/21, від 07.09.2022 у справі №927/1058/21, від 13.09.2022 у справі №918/1222/21).

Враховуючи те, що додаткові угоди підлягають визнанню недійсними, тому Наркевицька селищна рада, як замовник по договору на постачання природного газу мала беззаперечне право на отримання природного газу по ціні, визначеній в укладеному сторонами Договорі.

Згідно п. 1.2. Договору №21/153 на постачання природного газу від 29.12.2020, річний обсяг відбору/споживання газу - 106 000 куб. м.

Пунктом 3.1. Договору №21/153 на постачання природного газу від 29.12.2020, передбачено, що ціна за 1 000 куб. м. природного газу з ПДВ складає 6 690 грн.

Згідно наявних в матеріалах справи актів прийому-передачі вбачається, що ТОВ «УКРГАЗ ЕНЕРГО ПОСТАВКА» поставив Наркевицькій селищній раді за період лютий 2021-липень 2021 природний газ загальним обсягом 45 887,81 куб. м. на суму 329 877,98 грн, що підтверджується копіями актів прийому- передачі природного газу:

№ 1 від 18.02.2021 на суму 94 428, 55 грн,

№ 2 від 12.03.2021 на суму 130 269, 46 грн,

№ 3 від 19.04.2021 на суму 84 518, 70 грн,

№ 4 від 17.05.2021 нап суму 15 362, 53 грн,

№ 5 від 22.06.2021 на суму 5 289, 86 грн,

№ 6 від 19.07.2021 на суму 8, 88 грн.

Судом встановлено, що постачання відповідачем та прийняття природного газу позивачем здійснено за цінами та обсягами, вказаними у спірних угодах, які визнано недійсними.

Наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень за №2 від 19.02.2021, №72 від 19.02.2021, №252 від 19.02.2021, №79 від 19.02.2021, №4 від 19.02.2021, №7 від 15.03.2021, №8 від 15.03.2021, №128 від 15.03.2021, №149 від 15.03.2021, №279 від 15.03.2021, №10 від 20.04.2021, №11 від 20.04.2021, №192 від 20.04.2021, №189 від 20.04.2021, №301 від 20.04.2021, №13 від 18.05.2021, №14 від 18.05.2021, №227 від 18.05.2021, №251 від 18.05.2021, №316 від 18.05.2021, №332 від 24.06.2021 та №343 від 20.07.2021, які долучені до матеріалів позову підтверджено оплата поставленого природного газу згідно Актів прийому-передачі за період лютий 2021-липень 2021 в повному обсязі на суму 329 877,98 грн.

Водночас, за умовами основного Договору (ціна за 1 тис. куб. метрів газу 6690 грн з ПДВ), який і пділягає застосуванню, в зв`язку з визнанням додаткових угод недійсними, Наркевицька селищна рада повинна була сплатити за поставлений природний газ загальним обсягом 45 887,81 куб. м кошти у розмірі 306 989,45 грн (45 887,81 * 6 690 грн = 306 989,45 грн).

Таким чином, сума переплачених грошових коштів за фактично поставлений товар становить 22 888,53 грн (329 877,98 - 306 989,45 = 22 888,53), а фактична поставка газу здійснена згідно спірних угод у відповідному обсязі, який, в дійсності мав бути більшим на вказану суму згідно ціни за одиницю товару - 6 690, 00 грн за 1 000 куб .м.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що виконання позивачем додаткових угод, що підлягають визнанню недійсними призвело до надмірного витрачання коштів місцевого бюджету, у зв`язку із чим позовні вимоги про стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 22 888, 53 грн на підставі ст. 670 ЦК УКраїни є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

VI. Розподіл судових витрат.

Суд встановив, що Хмельницька обласна прокуратура при подачі позову сплатила судовий збір у розмірі 9 924, 00 грн.

Відповідно до частини 1 ст. 129 ГПК, у зв`язку із задоволенням позовних вимог в повному обсязі, судовий збір покладається на відповідача та підлягає стягненню на користь Хмельницької обласної прокуратури.

На підставі викладеного, керуючись ст. 13, 73-77, 86, 129, 182, 183, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Керівника Волочиської окружної прокуратури інтересах держави в особі позивача: Наркевицької селищної ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРГАЗ ЕНЕРГО ПОСТАВКА" про визнання додаткових угод до договору недійсними та повернення сплачених коштів у розмірі 22 888,53 грн - задовольнити.

2. Визнати недійсною Додаткову угоду №1 від 26.02.2021 до договору постачання природного газу №21/153 від 29.12.2020, укладену між Наркевицькою селищною радою Хмельницького району Хмельницької області () та Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРГАЗ ЕНЕРГО ПОСТАВКА» ().

3. Визнати недійсною Додаткову угоду №2 від 19.04.2021 до договору постачання природного газу №21/153 від 29.12.2020, укладену між Наркевицькою селищною радою Хмельницького району Хмельницької області () та Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРГАЗ ЕНЕРГО ПОСТАВКА» ().

4. Визнати недійсною Додаткову угоду №3 від 18.06.2021 до договору постачання природного газу №21/153 від 29.12.2020, укладену між Наркевицькою селищною радою Хмельницького району Хмельницької області () та Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРГАЗ ЕНЕРГО ПОСТАВКА» ().

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРГАЗ ЕНЕРГО ПОСТАВКА" (Україна, 03169, місто Київ, ПРОВУЛОК МОСКОВСЬКИЙ, будинок 2-Б; ) на користь Неркевицької селищної ради (Україна, 31260, Хмельницька обл., Хмельницький р-н, селище міського типу Наркевичі, вул.Незалежності, будинок 2, ) в дохід місцевого бюджету кошти в сумі 22 888 грн (двадцять дві тисячі вісімсот вісімдесят вісім) грн 53 коп. на р/р у форматі ІВАN UА0047329, МФО: 820172.

6. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРГАЗ ЕНЕРГО ПОСТАВКА" (Україна, 03169, місто Київ, ПРОВУЛОК МОСКОВСЬКИЙ, будинок 2-Б; ) судовий збір, сплачений за подання до суду позовної заяви у сумі 9 924 (дев`ять тисяч дев`ятсот двадцять чотири) грн 00 коп. на користь Хмельницької обласної прокуратури (Хмельницька обласна прокуратура, , Держказначейська служба України, м. Київ, МФО: 820172, р/р UА0002814).

7. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Г. П. Бондаренко-Легких