ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2023м. ХарківСправа № 922/1948/22

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавренюк Т.А.

при секретарі судового засідання Яковенко Ю.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 25, )
до Комунального підприємства "Харківський метрополітен" (61052, м. Харків, вул. Різдвяна, буд. 29, )
про стягнення 1 700 038,23грн
за участю учасників справи:

позивача - Тищенко А.І.

відповідача - Щербак Н.Б.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача 1 001 624,55грн основного боргу, 73 477,58грн пені, 177 603,53грн штрафу, 397 016,69грн збитків від інфляції, 50 315,88грн 3% річних. Витрати зі сплати судового збору позивач просить суд покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем взятих на себе грошових зобов`язань за договором про надання послуг з передачі електричної енергії від 10.05.2019 № 0549-02024. В якості правових підстав позивач посилається на ст.ст.6, 525, 526, 610, 611, 612, 627, 629, 875, 883 Цивільного кодексу України, ст.ст.173, 179, 193, 230, 231 Господарського кодексу України.

Ухвалою суду від 26.10.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, по ній відкрито провадження у справі, призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін.

Відповідач у відзиві на позов проти позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження надання послуг за договором, стягнення заборгованості за яку заявлено до стягнення. Позивач не надав належним чином сформовані акти приймання-передачі послуги розподілу електричної енергії за березень-липень 2022 року, що свідчить про недоведеність як факту надання послуг, так і настання обов`язку щодо їх сплати. Те ж саме стосується актів коригування вартості та обсягів електроенергії за період грудень 2021 року, січень-лютий 2022 року, які не є належним чином оформлені та направлені відповідачу. Зазначає про необґрунтованість проведення коригування вартості та обсягів електроенергії за період вересень, листопад 2021 року та безпідставність вимог за відповідними актами коригування.

Також відповідач просить суд відмовити в задоволенні вимог в частині стягнення пені та штрафу, посилаючись на те, що згідно положень Постанови НКРЕКП № 332 від 25.02.2022 "Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії на період дії в Україні воєнного стану" було встановлено рекомендації учасникам ринку електричної енергії на період дії особливого періоду зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії".

У подальшому, НКРЕКП надало настанову на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування - зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії", між учасниками ринку електричної енергії (п.16 Постанови) (Постанова НКРЕКП № 332 від 25.02 2022 у редакції постанови НКРЕКП № 413 від 26.04 2022).

Тому відповідач вважає необґрунтованим нарахування позивачем пені та штрафу.

Що стосується вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, відповідач вважає їх нарахування неправомірними з підстав не доведення позивачем факту наявності заборгованості за фактично надані послуги за період березень-липень 2022 року, а тому на думку відповідача, безпідставно заявлено до стягнення 3% річних та інфляційні втрати на таку заборгованість.

Позивач у відповіді на відзив із запереченнями відповідача не погоджується, вважає заявлену суму основного боргу правомірною, доведеною належними доказами.

Щодо посилання відповідача на особливий період та безпідставність нарахування пені, штрафу, 3% річних та інфляційних, позивач зазначає, що ним в позовній заяві, розрахунок штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних здійснено саме з врахуванням Постанови НКРЕКП "Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 08.04.2020 № 766" від 26.04.2022 № 413, відповідно до якої на час воєнного стану та протягом 30 днів після закінчення його дії зупинено нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії", між учасниками ринку електричної енергії. Як зазначає позивач ч.3 Постанови № 413 визначено, що вона набирає чинності з дня її прийняття, тобто, з 26.04.2022. Позивачем проведено розрахунок пені та штрафу до 26.04.2022, отже, як вважає позивач, з врахуванням вимог Постанови НКРЕКП № 413. Що стосується 3% річних та інфляційного збільшення, то Постанова НКРЕКП № 413 не забороняє їх нарахування.

З урахування вищевикладеного, позивач вважає, що обставини, на які посилається відповідач у відзиві на позов, не доведені та не знаходять свого фактичного підтвердження в матеріалах справи.

Відповідач звернувся до суду з клопотаннями, в яких просить суд закрити провадження у справі за відсутністю предмета спору, посилаючись на те, що ним в повному обсязі сплачено суму основного боргу в розмірі 1 001 624,55грн, що підтверджується платіжними дорученнями, наданими ним до заявлених клопотань.

Позивач у письмових поясненнях підтверджує факт здійснення відповідачем оплати суми основного боргу в розмірі 1 001 624,55грн за надані послуги за Договором про надання послуг з передачі електричної енергії від 10.05.2019 № 0549-02024.

Проте, як зауважує позивач ним заявлено до стягнення з відповідача не лише суми основної заборгованості в розмірі 1 001 624,55грн, а і пені в розмірі 73 477,58грн, штрафу в розмірі 177 603,53грн, інфляційного збільшення в розмірі 397 016,69грн та 3% річних в розмірі 50 315,88грн.

Станом на 18.01.2023 вказані грошові кошти відповідачем не сплачені, судовий збір за подання позовної заяви до суду в розмірі 25 500,58грн відповідачем також не компенсований. За таких обставин, позивач не вбачає жодних підстав для застосування п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 19.01.2023 без виходу до нарадчої кімнати судом постановлено ухвалу із занесенням її до протоколу судового засідання про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 26.01.2023.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги в частині стягнення пені, штрафу, інфляційного збільшення та 3% річних підтримує в повному обсязі, просить суд позов в цій частині задовольнити повністю з підстав, викладених ним в позові та відповіді на відзив.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримує правову позицію, викладену ним у відзиві на позов та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені та штрафу.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

За приписами ч.1 та ч.2 ст.56 Законом України "Про ринок електричної енергії" постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

Пунктами 3.1.7 та 3.1.8 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.2018 (далі - ПРРЕЕ) договір між електропостачальником та споживачем укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання споживачу всього обсягу фактичного споживання електричної енергії за певним об`єктом у певний період часу одним електропостачальником відповідно до обраної споживачем комерційної пропозиції.

10.05.2019 між Приватним акціонерним товариством "Національна енергетична компанія "Укренерго" (позивач) та Комунальним підприємством "Харківський метрополітен" (відповідач) укладено договір про надання послуг з передачі електричної енергії № 0549-02024.

В подальшому, відповідно до постанови НКРЕКП № 360 від 07.02.2020 та постанови НКРЕКП від 10.11.2021 № 2027 між сторонами укладено ряд додаткових угод, якими сторони, виклали договір про надання послуг з передачі електричної енергії № 0549-02024 від 10.05.2019 в новій редакції.

Так, відповідно до п.1.1 договору, позивач зобов`язався надавати послугу з передачі електричної енергії, а відповідач здійснювати оплату за надані послуги відповідно до умов цього Договору.

Відповідно до п.5.1 договору розрахунковим періодом за цим договором є один календарний місяць.

У п.5.2 договору відповідач взяв на себе зобов`язання здійснювати поетапну попередню оплату планової вартості послуги оператора системи передачі наступним чином:

1 платіж - до 17:00 другого банківського дня розрахункового місяця у розмірі 1/5 від планової вартості послуги, визначеної згідно з розділом 3 цього Договору. Подальша оплата здійснюється шляхом сплати 1/5 від планової вартості послуги, яка визначена згідно з розділом 3 цього Договору, відповідно до такого алгоритму:

2 платіж - до 10 числа розрахункового місяця;

3 платіж - до 15 числа розрахункового місяця;

4 платіж - до 20 числа розрахункового місяця;

5 платіж - до 25 числа розрахункового місяця.

За умовами п.5.5 договору відповідач здійснює розрахунок за фактичний обсяг послуги до 15 числа місяця наступного за розрахунковим (включно) на підставі рахунків, актів на надання послуги, наданих виконавцем, або самостійно сформованих в електронному вигляді за допомогою «Системи управління ринком», або отриманих за допомогою сервісу електронного документообігу, з використанням у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису тієї особи, уповноваженої на підписання документів в електронному вигляді. Вартість наданої послуги за розрахунковий період визначається до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно), на підставі даних, що надаються Адміністратором комерційного обліку (далі - АКО). Акти приймання-передачі послуги направляються відповідачу до 12 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно).

Позивач взяті на себе зобов`язання за договором виконав та поставив відповідачу електричну енергію на загальну суму 1 001 624,55грн.

Відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим у нього перед позивачем утворилась заборгованість в розмірі 1 001 624,55грн, яка на час звернення позивача до суду сплачена не була.

Відповідачем надано докази сплати суми основного боргу за спірним договором на суму 1 001 624,55грн після подання відповідного позову до суду, що підтверджується копіями платіжних доручень № 1306 від 27.10.2022 на суму 1 909,60грн; № 1307 від 27.10.2022 на суму 70 513,22грн; № 1308 від 27.10.2022 на суму 32 654,10грн; № 1309 від 27.10.2022 на суму 4 001,92грн; № 1390 від 08.11.2022 на суму 296 509,34грн; № 1816 від 07.12.2022 на суму 196 036,37грн; № 1851 від 09.12.2022 на суму 400 000,00 грн.

Факт здійснення відповідачем повної оплати суми основного боргу позивачем визнається та підтверджується документально.

Враховуючи те, що відповідач після звернення позивача до суду з позовом здійснив оплату суми основного боргу в розмірі 1 001 624,55грн, що підтверджується належними доказами, наявними у справі, та визнається позивачем, суд дійшов висновку, що провадження у справі в цій частині підлягає закриттю за відсутністю предмета спору на підставі п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України, за приписами якої Господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Також позивачем на суму основного боргу, здійснено нарахування пені в розмірі 73 477,58грн, штрафу в розмірі 177 603,53грн, збитків від інфляції в розмірі 397 016,69грн та 3% річних в розмірі 50 315,88грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення пені в розмірі 73 477,58грн та 7%штрафу в розмірі 177 603,53грн за період з 26.02.2022 по 25.04.2022, суд дійшов висновку про відмову в їх задоволенні, керуючись наступним.

У сфері господарювання згідно ч.2 ст.217 та ч.1 ст.230 Господарського кодексу України застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За приписами ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Правові наслідки порушення грошового зобов`язання передбачені, зокрема, ст.ст. 549, 611, 625 Цивільного кодексу України.

Частиною 2 ст.193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Укладеним сторонами договором передбачена відповідальність за порушення виконання грошового зобов`язання за договором у вигляді пені та штрафу.

Так, відповідно до п.8.1 договору сторони погодили, що при невиконанні або неналежному виконанні умов цього Договору Сторони несуть відповідальність відповідно до цього Договору та законодавства України.

Пунктом 5.7 Договору сторони визначили, що у випадку порушення відповідачем термінів розрахунку позивач має право нарахувати пеню у розмірі 0,1% (але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня) від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Пеня нараховується до повного виконання відповідачем своїх зобов`язань. За прострочення відповідачем термінів розрахунку понад тридцять календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % від суми простроченого платежу.

При цьому, суд приймає посилання відповідача щодо застосування положень постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332 в частині стягнення штрафних санкцій у вигляді пені та штрафу, з огляду на таке.

Відповідно до Закону України від 24.02.2022 № 2102-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" затверджено відповідний Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, яким у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

У подальшому законами України від 15.03.2022 № 2119-ІХ, від 21.04.2022 № 02212-ІХ, від 22.05.2022 № 2263-ІХ, від 15.08.2022 № 2500-IX, від 16.11.2022 № 2738- IX "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" затверджено відповідні укази Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022, від 12.08.2022 № 573/2022, від 07.11.2022 № 757/2022, якими строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

За приписами ст.1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг", Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП, Регулятор), є постійно діючим центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, що утворений Кабінетом Міністрів України. Регулятор є колегіальним органом, що здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Пунктом 1 ч.2 ст.17 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг", визначено, що Регулятор має право приймати рішення з питань, що належать до його компетенції, які є обов`язковими до виконання.

Судом встановлено, що НКРЕКП прийнято Постанову "Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії на період дії в Україні воєнного стану" від 25.02.2022 № 332.

26.04.2022 Постанову НКРЕКП від 25.02.2022 № 332 доповнено пунктом 16, згідно якого передбачено зупинення нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії", між учасниками ринку електричної енергії, на період військового стану.

Спірні господарські правовідносини між сторонами склалися відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії", у зв`язку з чим вказана постанова НКРЕКП (з урахуванням змін, внесених постановою НКРЕКП від 26.04.2022 № 413) підлягає застосуванню до спірних правовідносин в частині нарахування пені та штрафу за період, який входить в період дії воєнного стану.

Позивач заперечуючи проти посилань відповідача на постанову від 25.02.2022 № 332 "Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії на період дії в Україні воєнного стану", вважає, що вимоги позивача щодо стягнення пені та штрафу, нараховані за прострочення виконання платіжних зобов`язань відповідача по договору за період з 26.02.2022 по 25.04.2022 до дати набрання чинності Постанови НКРЕКП, якою надано настанови щодо нарахування штрафних санкцій, та є правомірними, оскільки лише 26.04.2022 до вказаної постанови були внесені відповідні зміни та в п.3 зазначено, що вона набирає чинності з дні її прийняття, тобто з 26.04.2022.

Посилання позивача на те, що п.16 ч.1 відповідної постанови у відповідній редакції діє лише з моменту набрання чинності постановою НКРЕКП від 26.04.2022 № 413 судом не приймаються, оскільки відповідний пункт, з огляду на його зміст, розповсюджує свою дію на спірні правовідносини.

Враховуючи викладене, а також приписи п.16 постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332, яка є чинною, та обов`язковою для суб`єктів спірних правовідносин, суд дійшов про відсутність правових підстав для нарахування та стягнення з відповідача штрафних санкцій у вигляді пені в розмірі 73 477,58грн та 7%штрафу в розмірі 177 603,53грн за період з 26.02.2022 по 25.04.2022, у зв`язку з чим в задоволенні позовних вимог в цій частині відмовляє.

Розглянувши позовні вимоги в частині стягнення 3% річних в розмірі 50 315,88грн за період з 26.02.2022 по 04.10.2022 та збитків від інфляції в розмірі 397 016,69грн за період з березня 2022 року по серпень 2022 року (за кожен період окремо), суд керується положеннями ст.625 Цивільного кодексу України, відповідно до якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом зазначеної норми закону нарахування трьох процентів річних та збитків від інфляції входить до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Перевіривши правомірність нарахування 3% річних в розмірі 50 315,88грн за період з 26.02.2022 по 04.10.2022 та збитків від інфляції в розмірі 397 016,69грн (за кожен період окремо), суд дійшов висновку, що такий розрахунок є арифметично правильним, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позову частково.

При розподілі сум судового збору суд, керуючись ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладає на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 20, 73, 74, 86, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства "Харківський метрополітен" (61052, м. Харків, вул. Різдвяна, буд. 29, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 25, ) - 50 315,88грн 3% річних, 397 016,69грн збитків від інфляції, 6 034,98грн судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 1 001 624,55грн закрити за відсутністю предмета спору.

В задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені в розмірі 73 477,58грн та штрафу в розмірі 177 603,53грн відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дане рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення шляхом подання апеляційної скарги до Східного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено "27" січня 2023 р.

Суддя Т.А. Лавренюк