ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

"30" січня 2023 р. Cправа № 902/117/23

Господарський суд Вінницької області у складі судді Шамшуріної Марії Вікторівни, розглянувши матеріали

за позовом Державного підприємства "Браїлівський сокоморсовий завод", 23130, Вінницька обл., Жмеринський р-н, селище міського типу Браїлів, вулиця Чайковського, будинок 10, ідентифікаційний код юридичної особи 00375450

до Релігійної організації "Монастир згромадження отців місіонерів салетинів Кам`янець-Подільської Дієцезії Римсько-Католицької церкви у смт Браїлів", 23130, Вінницька обл., Жмеринський р-н, селище міського типу Браїлів, вулиця Чайковського, будинок 4, ідентифікаційний код юридичної особи 42405883

про витребування з чужого незаконного володіння з припиненням права власності

В С Т А Н О В И В :

До Господарського суду Вінницької області 25.01.2023 року надійшла позовна заява № б/н від 20.01.2023 (вх. № 121/23 від 25.01.2023) Державного підприємства "Браїлівський сокоморсовий завод" до Релігійної організації "Монастир згромадження отців місіонерів салетинів Кам`янець-Подільської Дієцезії Римсько-Католицької церкви у смт Браїлів" про повернення майна, яке розташоване за адресою: Вінницька обл., смт Браїлів, вул. Чайковського, 10, а саме: адміністративної будівлі та споруди по виробництву пектину, літ.А, загальною площею - 938 кв.м. у власність Державного підприємства "Браїлівський сокоморсовий завод".

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.01.2023 справу розподілено судді Шамшуріній М.В.

Положеннями статей 162, 164, 172 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) визначено вимоги щодо форми та змісту позовної заяви.

Встановлюючи вимоги до змісту та форми позовної заяви, а також до документів, які мають бути до неї додані, ГПК України покладає на суд обов`язок перевірити виконання позивачем цих вимог та прийнятності позовної заяви на стадії вирішення питання про відкриття провадження по справі.

Розглянувши матеріали позовної заяви суд дійшов висновку про залишення її без руху з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Згідно частини 1 статті 172 ГПК України позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Відповідно до пункту 19 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. №270 (надалі Правила), внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю можуть прийматися для пересилання з описом вкладення та/або з післяплатою.

Пунктами 59, 61 Правил регламентовано, що внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю з описом вкладення подаються для пересилання відкритими для перевірки їх вкладення. У разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв`язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

Наказом Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» від 12.05.2006 № 211 затверджено Порядок пересилання поштових відправлень (надалі Порядок), в п. 3.2.1.2 якого наведено зразок оформлення опису вкладення за формою 107, де відправник складає опис вкладення поштового відправлення у двох примірниках із зазначенням у ньому найменування одержувача та його адреси, поіменного переліку предметів, зазначення кількості кожного предмета, його оголошеної цінності, загальної кількості предметів та загальної оголошеної цінності вкладення і підписує його.

Необхідність зазначення поіменного переліку предметів (найменування вкладення) корелюється із обов`язком працівника зв`язку звірити вкладення з описом, а також із правом одержувача відправлення на розкриття такого відправлення в його присутності в об`єкті поштового зв`язку та, у випадку нестачі, заміни, повного або часткового пошкодження чи зіпсуття вкладення, - на складення відповідного акту.

Таким чином, належним доказом направлення учаснику справи копії позовної заяви та всіх доданих до неї документів є оригінал опису вкладення, оформлений відповідно до форми 107 Порядку пересилання поштових відправлень із зазначенням найменування одержувача та його адреси, поіменного переліку предметів вкладення (позовна заява, поіменний перелік додатків до позовної заяви), номеру поштового відправлення, а також чек (розрахункова квитанція тощо), що підтверджує надання послуг поштового зв`язку.

В той же час, позивачем до матеріалів позову опис вкладення не долучено.

Наразі, за відсутності поіменного переліку документів, що додані до позовної заяви, суд позбавлений можливості пересвідчитись, що позивачем направлено відповідачу саме додані до позовної заяви документи.

Пунктом 2 частини першої статті 164 ГПК України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно частини 2 статті 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Положеннями частини 1, частини 2 статті 9 Закону України "Про судовий збір" № 3674-VI від 8 липня 2011 року встановлено, що судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Позивачем у позовній заяві заявлено вимогу про повернення майна, яке розташоване за адресою: Вінницька обл., смт Браїлів, вул. Чайковського, 10, а саме: адміністративної будівлі та споруди по виробництву пектину, літ.А, загальною площею - 938 кв.м. у власність Державного підприємства "Браїлівський сокоморсовий завод".

Відповідно до правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 25.08.2020 у справі № 910/13737/19, від 02.12.2020 у справі №905/105/20, майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці.

За змістом пункту 3 частини 3 статті 162, пунктів 1 - 3 частини першої статті 163 ГПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці. Ціна позову визначається: 1) у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку; 2) у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; 3) у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

Тобто будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього.

Отже, судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, стягнення, витребування або повернення майна - як рухомих речей, так і нерухомості - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 12.08.2021 року у справі № 910/2675/21.

Порядок сплати та розміри ставок судового збору встановлено Законом України "Про судовий збір", який визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Згідно з частиною 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункт 1 пункту 2), а позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункт 2 пункту 2).

Заявлена позивачем позовна вимога про зобов`язання відповідача повернути приміщення загальною площею 938 кв.м. є матеріально-правовою вимогою, яка має вартісну оцінку, носить майновий характер і розмір ставок судового збору за її подання визначається на підставі статті 4 Закону України "Про судовий збір", виходячи з розміру вартості зазначеного майна.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023 прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць становить - 2684,00 грн.

Таким чином мінімальний розмір судового збору за подання у 2023 році до господарського суду позовної заяви майнового характеру становить 2 684,00 гривень (не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб), а максимальний - 939 400,00 гривень (не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Як вбачається зі змісту позовної заяви позивач зазначає, що балансова вартість спірної будівлі згідно проведеної інвентаризації на підприємстві станом на 02.01.2020 року складає 143 714,00 гривень.

Водночас, як вбачається з наявного у матеріалах справи звіту Товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський експертний центр" про незалежну оцінку двоповерхової адміністративної будівлі, з приміщенням цеху № 1 по виробництву пектину та підвалу загальною площею 938,0 кв.м., що розташована за адресою смт. Браїлів, вул. Чайковського, 10 станом на 07.10.2009 року, вартість будівлі становить 27 119,12 гривень.

Судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, стягнення, витребування або повернення майна - як рухомих речей, так і нерухомості - визначається з урахуванням вартості спірного майна, однак доказів актуальної вартості (чинної оцінки) спірної будівлі станом на день подання позову до суду до позовної заяви позивачем не додано.

Позивачем доказів сплати судового збору до позовної заяви не долучено, що також підтверджується відсутністю доказу сплати судового збору у переліку додатків до позову.

Водночас у тексті позовної заяви позивач зазначає, що суд може відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у цій справі та що юридична особа не позбавлена права звернутись із клопотанням про відстрочення або розстрочення сплати судового збору. Наведене мотивоване, зокрема тим, що позивач не веде фінансово-господарської діяльності, відтак кошти для оплати судового збору у нього відсутні.

Проаналізувавши викладене, норми чинного законодавства, якими врегульовано порядок звільнення, відстрочення та розстрочення сплати судового збору, суд враховує таке.

Згідно статті 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення є дискреційним правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.03.2021р. у справі №912/3514/20.

Встановлений статтею 8 Закону України "Про судовий збір" перелік умов, для звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення є вичерпним.

Із системного аналізу змісту статті 8 Закону України "Про судовий збір" вбачається, що положення пунктів 1 та 2 частини 1 вказаної статті не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення пункту 3 частини 1 статті 8 Закону "Про судовий збір" можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто якщо предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2021 р. у справі №0940/2276/18.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання Державного підприємства "Браїлівський сокоморсовий завод" про відстрочення сплати судового збору за подання позовної заяви, оскільки позивачем у справі є юридична особа, а предметом позову не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, узгоджується зі статтею 129 Конституції України, якою як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади, та самі лише обставини, пов`язані з фінансуванням та відсутністю коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

Як визначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Пелевін проти України» (заява № 24402/02), право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг (пункт 27). Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду «за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб» (рішення від 28.05.1985 у справі «Ешингдейн проти Сполученого Королівства» (пункт 57).

Європейський суд з прав людини в рішенні «Креуз проти Польщі» у справі № 28249/95 від 19.06.2001 зазначив, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Таким чином, позивачем не додано до позовної заяви доказів сплати судового збору у встановленому законом порядку і розмірі, або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно підпункту 5 частини 3 статті 162 ГПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Відповідно до частини 2 статті 164 ГПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви (частина 2 статті 80 ГПК України).

Згідно вимог частин 2, 4, абзацу 2 частини 5 статті 91 ГПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Відповідно до п. 5.26 ДСТУ 4163:2020 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів» засвідчення копії документа складають зі слів: "Згідно з оригіналом (без лапок), найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її власного імені та прізвища (друкується великими літерами), дати засвідчення копії". Така відмітка проставляється на кожному аркуші засвідченої копії документа.

За результатами дослідження матеріалів позову, судом встановлено, що копії документів, що подані позивачем в якості доказів, а саме: копія акту опису й арешту майна від 30.10.2007 року, копія протоколу проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна від 09.02.2008 року за № 8031002-1(НТ), копія довідки-характеристики нерухомого майна Вінницького обласного об`єднаного бюро технічної інвентаризації від 08.10.2009 року за № 84, копія договору-дарування від 16.10.2009 року за № 1395, не засвідчені належним чином.

У відповідності до пункту 2 частини 3 статті 162 ГПК України позовна заява повинна містити зокрема повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб).

У позовній заяві зазначено повне найменування відповідача Релігійна організація "Монастир згромадження отців місіонерів салетинів у смт. Браїлів Кам`янець-Подільської Дієцезії Римсько-Католицької церкви у смт Браїлів", тоді як у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за ідентифікаційним кодом юридичної особи 42405883 міститься інформація щодо Релігійної організації "Монастир згромадження отців місіонерів салетинів Кам`янець-Подільської Дієцезії Римсько-Католицької церкви у смт Браїлів".

З урахуванням викладеного, відповідно до ч. 1 ст. 174 ГПК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без руху із встановленням позивачу строку для усунення виявлених недоліків шляхом надання до суду:

- належного доказу (опис вкладення у цінний лист із зазначенням номеру поштового відправлення) надіслання відповідачу документів, які долучені до позову, поданого до суду із зазначенням поіменного переліку додатків;

- доказів сплати судового збору у встановленому законом порядку і розмірі;

- доказів актуальної вартості (чинної оцінки) спірної будівлі станом на день подання позову до суду;

- копії долучених до позовної заяви доказів, а саме: копія акту опису й арешту майна від 30.10.2007 року, копія протоколу проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна від 09.02.2008 року за № 8031002-1(НТ), копія довідки-характеристики нерухомого майна Вінницького обласного об`єднаного бюро технічної інвентаризації від 08.10.2009 року за № 84, копія договору-дарування від 16.10.2009 року за № 1395 засвідчених у порядку, передбаченому ГПК України;

- письмової заяви із зазначенням вірного повного найменування відповідача.

Суд звертає увагу, що залишення позовної заяви без руху не є обмеженням права позивача на доступ до правосуддя, оскільки це тимчасовий захід, який застосовується судом з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання, що сприятиме належному виконанню завдання господарського судочинства, визначеного ч. 1 ст. 2 ГПК України.

Відповідно до положень ч. ч. 3, 4 ст. 174 ГПК України якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому ст. 176 цього Кодексу. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Керуючись статтями 162, 164, 174, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити Державному підприємству "Браїлівський сокоморсовий завод" у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору.

2. Позовну заяву № б/н від 20.01.2023 (вх. № 121/23 від 25.01.2023) Державного підприємства "Браїлівський сокоморсовий завод" залишити без руху.

3. Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

4. Встановити позивачу спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом надання суду:

- належного доказу (опис вкладення у цінний лист із зазначенням номеру поштового відправлення) надіслання відповідачу документів, які долучені до позову, поданого до суду із зазначенням поіменного переліку додатків;

- доказів сплати судового збору у встановленому законом порядку і розмірі;

- доказів актуальної вартості (чинної оцінки) спірної будівлі станом на день подання позову до суду;

- копії долучених до позовної заяви доказів, а саме: копія акту опису й арешту майна від 30.10.2007 року, копія протоколу проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна від 09.02.2008 року за № 8031002-1(НТ), копія довідки-характеристики нерухомого майна Вінницького обласного об`єднаного бюро технічної інвентаризації від 08.10.2009 року за № 84, копія договору-дарування від 16.10.2009 року за № 1395 засвідчених у порядку, передбаченому ГПК України;

- письмової заяви із зазначенням вірного повного найменування відповідача.

5. Позивачу надати суду належні докази направлення відповідачу заяви про усунення недоліків з доданими до неї документами.

6. Роз`яснити позивачу, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України у разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулась із позовною заявою.

7. Копію ухвали надіслати позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

8. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та відповідно до вимог ч. 1 ст. 255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції оскарженню не підлягає.

Ухвала підписана 30.01.2023 року.

Суддя Шамшуріна М.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - позивачу, 23130, Вінницька обл., Жмеринський р-н, селище міського типу Браїлів, вулиця Чайковського, будинок 10.