ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2023 р.м. ХарківСправа № 922/1943/22

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жиляєва Є.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Державного підприємства "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України ( № 18)" (61052, м. Харків, вул. Рубанівська, буд. 4)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-інжинірингова компанія "Форс" (61052, м. Харків, вул. Лозівська, буд. 3)
про стягнення 94762,56 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Державного підприємства "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України ( № 18)" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-інжинірингова компанія "Форс", в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь 94762,56 грн., а саме: заборгованості за договором підряду №Г-105 від 07.12.2021 у розмірі 80615,76 грн., пеню у розмірі 2418,48 грн., штраф у розмірі 5643,10 грн., інфляційні витрати у розмірі 4740,16 грн., відсотки річних у розмірі 1345,06 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 21.11.2022 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні ч. 5 ст. 12 ГПК України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

Відповідач своїм конституційним правом на захист не скористався, відзив на позов не надав. Разом з цим, суд зазначає, що копія ухвали суду про відкриття провадження у справі від 21.11.2022, яка надсилалась судом на адресу відповідача, зазначену в позовній заяві та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відносно Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-інжинірингова компанія "Форс" 06.12.2022 повернулась до господарського суду Харківської області без вручення адресату з відміткою відділення поштового зв`язку адресат відсутній за вказаною адресою, а тому суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі в розумінні п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України.

Отже, суд дійшов висновку, що сторони були належним чином повідомлені про розгляд даної справи.

Суд констатує, що всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог та судом дотримано, під час розгляду справи, обумовлені чинним ГПК України процесуальні строки для звернення із заявами по суті справи та іншими заявами з процесуальних питань.

За висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.

Матеріалами справи установлено, що 07.12.2021 між Державним підприємством "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 18)" (підрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробничо-інжинірингова компанія "Форс" (замовник) було укладено Договір підряду №Г-105 (далі - Договір), відповідно до умов пункту 1.1 якого підрядник зобов`язався у відповідності з заявкою замовника та затвердженими замовником кресленнями (схемами), з використанням давальницьких матеріалів замовника виконати роботи з виготовлення конструкцій, деталей, обладнання тощо (роботи), а замовник зобов`язується на умовах, визначених цим Договором, прийняти належним чином виконані роботи та оплатити їх.

Відповідно до умов пункту 3.1.1 Договору передбачено, що оплата в розмірі 100% від вартості фактично виконаних підрядником робіт згідно підписаного сторонами Акту здачі-приймання виконаних робіт впродовж 3 банківських днів з моменту приймання замовником виконаних підрядником робіт і підписання Акту здачі-приймання виконаних робіт.

У відповідності до п. 3.3. Договору, датою оплати вважається дата списання коштів з рахунку замовника.

Згідно з п. 8.1. Договору, здача-приймання виконаних робіт здійснюється поетапно по мірі виготовлення продукції шляхом підписання сторонами Актів здачі-приймання виконаних робіт.

Відповідно до п. 8.5. Договору, дата виконання робіт визначається датою підписання сторонами Акту здачі-приймання виконаних робіт, який замовник у випадку відсутності зауважень до обсягів і якості виконаних робіт зобов`язаний підписати впродовж 5 робочих днів з дати отримання продукції. а за наявності зауважень до обсягів і якості виконаних робіт в той самий строк направити підряднику вмотивовану відмову від приймання виконаних робіт і підписання акту здачі- приймання виконаних робіт.

Позивач звернувся з даним позовом, в якому зазначає про те, що у період з 05.01.2022 по 15.02.2022 підрядником було виконано належним чином та у встановлені строки робіт на загальну суму 464246,28 грн.

Водночас, замовником було порушено взяті на себе зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати виконаних робіт, та сплачено лише 383630,52 грн.

Так, несплаченими залишилися Акти наданих послуг: №52 від 11.02.2022 в сумі 26429,88 грн, №54 від 14.02.2022 в сумі 27200,88 грн., №58 від 15.02.2022 в сумі 26985,00 грн., на загальну суму 80615,76 грн.

У зв`язку з наявною заборгованістю, 22.02.2022 позивач звернувся до відповідача із претензією про сплату боргу.

Останній платіж за Договором від відповідача надійшов 23.02.2022 в сумі 27428,52 грн, яким було оплачено Акт наданих послуг №50 від 09.02.2022 року.

05.09.2022 на електронну адресу замовника було направлено лист-претензію з вимогою погасити заборгованість у розмірі 80615,76 грн. а також запропоновано підписати Акт звірки взаєморозрахунків.

Однак відповідач відповіді не надав та суму боргу в розмірі 80615,76 грн. позивачу не сплатив.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України), в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до частини першої статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно з частиною першою статті 846 ЦК України строки виконання робіт або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина перша статті 193 ГК України).

У відповідності до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з п. 3.1.1 Договору передбачено, що оплата в розмірі 100% від вартості фактично виконаних підрядником робіт згідно підписаного сторонами Акту здачі-приймання виконаних робіт впродовж 3 банківських днів з моменту приймання замовником виконаних підрядником робіт і підписання Акту здачі-приймання виконаних робіт.

Відповідності до п. 3.3. Договору, датою оплати вважається дата списання коштів з рахунку замовника.

Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суд зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували сплату відповідачем виконаних позивачем робіт за Договором.

Таким чином, позовна вимога про стягнення з відповідача суми заборгованості за договором підряду №Г-105 від 07.12.2021 в розмірі 80615,76 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Також, позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача пеню у розмірі 2418,48 грн. та штраф у розмірі 5643,10 грн.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до положень ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

За своєю правовою природою, неустойка (пеня, штраф) є видом забезпечення виконання зобов`язання.

Відповідно до ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з частиною 2 статті 231 ГК України у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Відповідно до пункту 9.1. Договору, за невиконання або неналежне виконання зобов`язань, передбачених цим договором, сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України.

Позивачем складено розрахунок пені за період прострочення сплати виконання робіт по договору у розмірі 2418,48 грн. та штраф у розмірі 5643,10 грн.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку пені і штрафу, суд дійшов висновку, що розрахунки здійснено з дотриманням умов укладеного сторонами договору, виходячи з вартості виконаних робіт, та з урахуванням приписів ч. 6 ст. 232 ГК України щодо обмеження строку нарахування штрафних санкцій шістьма місяцями з моменту, коли зобов`язання мало бути виконано.

На підставі викладеного з урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги про стягнення пені у розмірі 2418,48 грн. та штрафу у розмірі 5643,10 грн. є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо заявлених до стягнення 3 % річних у розмірі 1345,06 грн. та інфляційних витрат у розмірі 4740,16 грн., суд виходить з наступного.

У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 626 ЦК України).

За змістом наведених норм закону нарахування трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Приписи статті 625 ЦК України про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто, три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення застосовуються у випадку, якщо сторони в договорі не передбачили інший розмір процентів річних.

Перевіривши розрахунок позивача, період нарахування останнім сум 3% річних та інфляційних витрат, суд дійшов висновку про те, що відповідний розрахунок відповідає нормам чинного законодавства, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3 % річних в розмірі 1345,06 грн. та інфляційних витрат у розмірі 4740,16 грн. є обґрунтованими, тому підлягають задоволенню.

Підсумовуючи викладене, враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, суд дійшов висновку про повне задоволення позову.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується положеннями ст. 129 ГПК України, та враховуючи висновки суду про задоволення позову покладає витрати по сплаті судового збору на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 12, 20, 46, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-інжинірингова компанія "Форс" (61052, м. Харків, вул. Лозівська, буд. 3, ) на користь Державного підприємства "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України ( № 18)" (61052, м. Харків, вул. Рубанівська, буд. 4, ) - 80615,76 грн. заборгованості за договором підряду №Г-105 від 07.12.2021; 2418,48 грн. пені; 5643,10 грн. штрафу; 4740,16 грн. інфляційних втрат; 1345,06 грн. 3 % річних та 2481,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Харківської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому статтями 254, 256-259 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "20" січня 2023 р.

Суддя Є.М. Жиляєв