І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 січня 2023 року м. Чернігівсправа № 927/511/22
Господарський суд Чернігівської області у складі судді Моцьора В.В., за участі секретаря судового засідання Гринчук О.К., розглянувши заяву Обслуговуючого кооперативу Садівниче товариство ЕЛЕКТРОН від 16.01.2023 про ухвалення додаткового рішення у справі
за позовом: Обслуговуючого кооперативу Садівниче товариство ЕЛЕКТРОН
пр-т Л.Лук`яненка ( АДРЕСА_1
до відповідача: ОСОБА_1
про витребування оригіналів документів
Представники учасників справи:
від позивача: Гончаренко В.І.
від відповідача: не прибув
16.01.2023 на адресу суду надійшла заява Обслуговуючого кооперативу Садівниче товариство ЕЛЕКТРОН від 16.01.2023 про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на послуги адвоката в розмірі 19 500,00 грн.
Ухвалою суду від 18.01.2023 заяву прийнято до розгляду, розгляд заяви призначено у судовому засіданні на 27.01.2023. Попереджено сторін, що неявка учасників справи у судове засідання не є перешкодою для розгляду заяви.
Позивач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, про що свідчить рекомендоване повідомлення від 18.01.2023 про вручення позивачу 20.01.2023 поштового відправлення.
Ухвала суду від 18.01.2023, направлена на адресу відповідача, повернута відділенням зв`язку з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Пунктом 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Отже, у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено, зокрема, у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Таким чином, відповідач був належним чином повідомлений про дату судового засідання, днем вручення йому ухвали від 18.01.2023 є 24.01.2023.

Відповідач у судове засідання не прибув, заяв та клопотань від відповідача до суду не надходило.

Відповідно до ч.4 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Обслуговуючим кооперативом Садівниче товариство ЕЛЕКТРОН подано позов до ОСОБА_1 про витребування оригіналів документів, а саме: протоколів загальних зборів за період з 24.04.2021 по 11.07.2022; протоколів засідання правління за період з 24.04.2021 по 01.08.2022; відомостей оплати членських внесків членів за період з 24.04.2021 по 01.08.2022; акту перевірки фінансово-господарської діяльності за період 24.04.2021 по 01.08.2022; Звіту про рух грошових коштів за період з 24.04.2021 по 01.08.2022; Договорів укладених ОСОБА_1 у період з 24.04.2021 по 01.08.2022 в інтересах ОК СТ Електрон; печаток та штампів ОК СТ Електрон.

Позивачем у позовній заяві наведено попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які очікує він понести у зв`язку з розглядом даної справи, що складається, зокрема, з витрат на сплату судового збору за подання позову до господарського суду в розмірі 2481,00 грн та витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 13 500,00 грн.

До позовної заяви додано договір №177 від 15.07.2022 про надання правової допомоги, акт приймання-передачі наданих послуг від 29.07.2022 на загальну суму 13 500,00 грн та квитанцію до прибуткового касового ордера №177 від 29.07.2022.

До закінчення судових дебатів позивачем заявлено про те, що докази понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу будуть надані ним відповідно до ч.8 ст. 129 ГПК України після ухвалення рішення по суті позовних вимог для вирішення питання про їх розподіл в порядку, передбаченому ст. 221 ГПК України.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 12.01.2023 у справі №927/511/22 позов Обслуговуючого кооперативу Садівниче товариство ЕЛЕКТРОН до ОСОБА_1 про витребування оригіналів документів задоволено повністю; зобов`язано ОСОБА_1 надати Обслуговуючому кооперативу Садівниче товариство ЕЛЕКТРОН оригіналів документів, а саме: протоколів загальних зборів за період з 24.04.2021 по 11.07.2022, протоколів засідання правління за період з 24.04.2021 по 01.08.2022, відомостей оплати членських внесків членів за період з 24.04.2021 по 01.08.2022, акту перевірки фінансово-господарської діяльності за період 24.04.2021 по 01.08.2022, Звіту про рух грошових коштів за період з 24.04.2021 по 01.08.2022, Договорів укладених ОСОБА_1 у період з 24.04.2021 по 01.08.2022 в інтересах ОК СТ Електрон; печатки та штампи ОК СТ Електрон; стягнуто з відповідача на користь позивача 2481,00 грн судового збору.

16.01.2023 на адресу суду надійшла заява Обслуговуючого кооперативу Садівниче товариство ЕЛЕКТРОН від 16.01.2023 про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на послуги адвоката в розмірі 19 500,00 грн.

До заяви додано акт приймання-передачі наданих послуг від 12.01.2023 на загальну суму 19 500,00 грн та квитанцію до прибуткового касового ордера №177 від 12.01.2023.

Надаючи оцінку доказів та нормативно-правове обґрунтування, суд виходить з такого.

Відповідно до вимог ст. 238 Господарського процесуального кодексу України при ухвалені рішення у справі, суд, у тому числі вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами.

Відповідно до ст.244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, відносяться витрати понесені учасником справи на отримання професійної правничої допомоги.

Частиною 1 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Згідно з ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З огляду на викладене, відшкодування судових витрат здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно зі ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності є:

1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

3) захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення;

4) надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні;

5) представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні;

6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами;

7) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;

8) надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань;

9) захист прав, свобод і законних інтересів викривача у зв`язку з повідомленням ним інформації про корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно зі ст. 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 Господарського процесуального кодексу України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За змістом ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5, 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Отже, у розумінні положень ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Відповідно до ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч. 5, 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 цього Кодексу).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Визначаючи суму відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні ЄСПЛ "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Позивач навів попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, у якому зазначив, що попередній розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката становить 13 500,00 грн.

Як докази витрат на професійну правничу допомогу позивач до позовної заяви додав договір №177 від 15.07.2022 про надання правової допомоги, акт приймання-передачі наданих послуг від 29.07.2022 на загальну суму 13 500,00 грн та квитанцію до прибуткового касового ордера №177 від 29.07.2022.

Після ухвалення рішення суду представник позивача разом з заявою про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, окрім вказаних доказів, надав додаткові докази на підтвердження таких витрат, а саме: акт приймання-передачі наданих послуг від 12.01.2023 на загальну суму 19 500,00 грн та квитанцію до прибуткового касового ордера №177 від 12.01.2023.

Відповідно до ч. 9 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Відтак, оскільки склад і розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, підлягає доведенню, порушення заявником свого процесуального обов`язку та ненаправлення іншій стороні копій доказів на підтвердження дійсності понесення на правничу допомогу витрат призводить до порушення принципу змагальності, неможливості іншим учасникам судового розгляду ознайомитись із їхнім змістом, позбавляє можливості надати свої заперечення щодо обсягів витрат, а також правильності їх обрахунку. При цьому саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Суд враховує висновок Верховного Суду, викладений у додатковій постанові від 21.08.2019 у справі №922/2821/18, згідно з яким у випадку недотримання заявником вимог щодо належного направлення відповідних копій документів іншій стороні, а також у разі ненадання суду доказів підтвердження факту такого надсилання, суд з огляду на положення статті 80 ГПК України не може брати до уваги докази понесення витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду відповідної заяви, адже відсутні підстави для задоволення заяви відповідача про відшкодуванні витрат на правничу допомогу та ухвалення додаткового рішення з цього питання.

За наведених обставин, а також з урахуванням положень статті 13 ГПК України, за змістом якої судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін, за якими учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом, і кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, суд не бере до уваги докази, додані позивачем до заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з ненаданням доказів направлення цих документів на адресу місцезнаходження відповідача.

Таким чином, суд не приймає до уваги докази витрат на професійну правничу допомогу, наданих позивачем після ухвалення рішення у справі, а розмір таких витрат позивача встановлюється на підставі доказів, наданих позивачем лише разом з позовом.

Оцінивши надані позивачем документи на підтвердження надання адвокатом правничої допомоги, суд встановив наступне.

15.07.2022 між Обслуговуючим кооперативом Садівниче товариство ЕЛЕКТРОН (далі - Клієнт) та адвокатом Замурою Людмилою Павлівною (далі Адвокат) укладено договір №177 про надання правової допомоги (далі Договір), предметом якого надання Адвокатом усіма законними методами та способами правової допомоги Клієнту у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані зі захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів.

Відповідно до п. 2.1 Договору Адвокат зобов`язується, зокрема, надати правову допомогу, в тому числі, за окремими дорученнями Клієнта.

Пунктом 2.2. Договору Адвокату надано право, зокрема, збирати відомості про факти, які можуть бути використані як докази у цивільних, господарських, адміністративних, кримінальних справах; запитувати і отримувати документи або їх копії від підприємств, установ, організацій, об`єднань, а від громадян за їх згодою; складати заяви, скарги, заперечення, процесуальні та інші документи правового характеру, спрямовані на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів Клієнта недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення, представництва інтересів Клієнта; представляти права і законні інтереси Клієнта в судах загальної юрисдикції з усіма правами- сторони, передбаченими Цивільним процесуальним кодексом України, Господарським процесуальним кодексом України, Кодексом-адміністративного судочинства України, Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 2.3.1. Договору Клієнт зобов`язуються сплатити гонорар Адвокату в розмірі та в строк погоджені між сторонами.

На визначення розміру гонорару Адвоката впливають строки та результати вирішення спірних правовідносин, ступінь важкості справи, обсяг правових послуг, необхідних для досягнення бажаного результату та належного виконання окремих доручень Клієнта. Обсяг правової допомоги враховується при визначені обґрунтованого розміру гонорару з урахуванням мінімальних цін затверджених Рекомендацією щодо застосування мінімальних ставок адвокатського гонору станом на 16.04.2021 № 99.

29.07.2022 Адвокат та позивач підписали акт про прийняття-передачу наданих послуг, у якому зазначено, що з 15.07.2022 по 29.07.2022 клієнту була надана правова допомога щодо витребування з чужого користування документів щодо фінансово-господарської діяльності ОК Садового товариства «Електрон», що складається:

- усної консультації з правовим аналізом ситуації, що виникла у ОК СТ «Електрон» - 1 год х 500,00 грн = 500,00грн;

- написання листів (викликів) колишньому голові правління ОСОБА_1 та скарбнику ОСОБА_2 4 х 500,00 грн = 2000,00 грн;

- вивчення останніх рішень/судової практики з аналогічних спорів - 2 год. х 500,00 грн = 1000,00 грн;

- складання позовної заяви 10 000,00грн

Вартість послуг становить 13 500,00 грн. Сплачено за прибутковим касовим ордером.

Жодних претензій щодо наданий послуг Клієнт до Адвоката немає.

Згідно з квитанцією до прибуткового касового ордера №177 від 29.07.2022 позивачем сплачено Адвокату 13 500,00 грн.

Таким чином, розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката, який підтверджений належними доказами, становить 13 500,00 грн.

Відповідно до ч.4 ст.11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "East/West Alliance Limited" проти України" (заява N 19336/04, п. 269) вказав, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Господарський суд, беручи до уваги ступінь складності справи, характер та обсяг наданих адвокатом послуг, та керуючись частиною 4 статті 129 ГПК України за відсутності мотивованих заперечень відповідача, вирішив покласти на останнього відшкодування документально підтверджених витрат позивача на професійну правничу допомогу в сумі 13 500,00 грн.

За таких обставин, заява Обслуговуючого кооперативу Садівниче товариство ЕЛЕКТРОН про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 233, 238, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву Обслуговуючого кооперативу Садівниче товариство ЕЛЕКТРОН про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_2 ) на користь Обслуговуючого кооперативу Садівниче товариство ЕЛЕКТРОН (, пр-т Л.Лук`яненка (вул. Рокосовського), 51, кв.88, м. Чернігів, 14000) судові витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 13 500,00 грн.

3. Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

4. У задоволенні заяви Обслуговуючого кооперативу Садівниче товариство ЕЛЕКТРОН про ухвалення додаткового рішення у справі в частині стягнення з ОСОБА_1 6000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, відмовити.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду, відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається у порядку визначеному статтею 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст додаткового рішення складено 30.01.2023.

Вебадреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/

Cуддя В.В. Моцьор