ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2023 року Справа № 902/311/22

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Петухов М.Г. , суддя Гудак А.В.

секретар судового засідання Ткач Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Вінницької міської ради на рішення Господарського суду Вінницької області від 11.10.2022 р. у справі № 902/311/22 (суддя Тварковський А.А., повний текст складено 21.10.2022 р.)

за позовом Вінницької міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Дельта Плюс"

про зобов`язання виконати обов`язок в натурі за договором

за участю представників сторін:

позивача - Олексюк Т.С.;

відповідача - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Вінницька міська рада (далі - позивач) звернулася до Господарського суду Вінницької області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Дельта Плюс" (далі - відповідач) про зобов`язання відповідача виконати обов`язок в натурі за договором купівлі-продажу цілісного майнового комплексу від 14.02.2019 р.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором купівлі-продажу цілісного майнового комплексу від 14.02.2019 р., чим порушено права Вінницької міської ради в особі Департаменту комунального майна міської ради - органу приватизації.

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 11.10.2022 р. у справі № 902/331/22 в позові відмовлено повністю.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту, який не відновить порушене право.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Вінницька міська рада звернулась до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду, прийняти нове, яким задоволити позовні вимоги. Також просить стягнути з відповідача понесені ним судові витрати.

Доводи апеляційної скарги зводяться до наступних аргументів:

- позивачем обрано саме такий спосіб захисту, який на його думку, відновить порушене право, оскільки умовами договору передбачено, що продавець має право вимагати виконання покупцем своїх обов`язків належним чином;

- відмовляючи в задоволенні позову судом залишено поза увагою умови договору (п. 5.1 договору), згідно яких продавець має право вимагати виконання покупцем своїх обов`язків належним чином, що в свою чергу призвело до помилкового висновку про те, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту, який не відновить порушене право.

Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи № 902/311/22 у складі: головуючий суддя Маціщук А.В., суддя Гудак А.В., суддя Петухов М.Г.

Листом від 17.11.2022 р. витребувано матеріали справи № 902/311/22 з Господарського суду Вінницької області.

08.12.2022 р. до суду надійшли матеріали справи.

Розпорядженням керівника апарату суду від 12.12.2022 р. № 01-05/702 у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю головуючої судді Маціщук А.В. у період з 12.12.2022 р. по 16.12.2022 р. включно, відповідно до ст. 32 ГПК України, ст. 155 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", пунктів 18, 20 розділу VIII Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п. 9.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Північно-західному апеляційному господарському суді, призначено заміну головуючого судді у судовій справі № 902/311/22.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.12.2022 р. визначено колегію суддів для розгляду справи № 902/311/22 у складі: головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Петухов М.Г., суддя Гудак А.В.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 15.12.2022 р. відкрито провадження за апеляційною скаргою Вінницької міської ради на рішення Господарського суду Вінницької області від 11.10.2022 р. у справі № 902/311/22. Розгляд апеляційної скарги призначено на 25.01.2023 р. об 15:00 год.

Відповідач правом, встановленим ст. 263 ГПК України не скористався, відзиву на апеляційну скаргу не подав.

В судовому засіданні 25.01.2023 р. представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просить її задоволити, рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове рішення, яким позов задоволити.

Відповідач не забезпечив явку повноважного представника в судове засідання 25.01.2023 р., про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином.

Враховуючи те, що судом вчинено необхідні дії для належного повідомлення всіх учасників справи про день, час та місце розгляду справи, явка учасників справи в судове засідання обов`язковою не визнавалась, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу в даному судовому засіданні за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як встановлено апеляційним судом, 14.02.2019 р. між Вінницькою міською радою в особі Департаменту комунального майна Вінницької міської ради (продавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро Дельта Плюс" (покупець, відповідач) укладено договір купівлі-продажу цілісного майнового комплексу (договір), відповідно до п. 1.1. якого продавець передав у власність (продав), покупцю, а покупець прийняв від продавця (купив) на підставі рішення Вінницької міської ради від 25.05.2018 р. № 1216, від 21.12.2018 р. № 1494, цілісний майновий комплекс готельного комплексу "Південний Буг", який знаходиться за адресою: м. Вінниця, площа Героїв Чорнобиля (площа Жовтнева), під номером 1 (один), (далі - нерухоме майно, об`єкт приватизації) і сплатив його вартість за ціною та у порядку, передбаченому договором.

Згідно п. п. 4.1.3. п. 4.1. договору, покупець зобов`язаний надавати продавцю необхідні матеріали, відомості, документи тощо про виконання умов цього договору.

Підпунктом 4.1.8. п. 4.1. договору передбачено обов`язок покупця надати в тримісячний строк з моменту реєстрації права користування відповідною земельною ділянкою на розгляд уповноваженого виконавчого органу містобудування та архітектури містобудівний розрахунок реконструкції об`єкту приватизації (з номерною ємністю не меншою від існуючої на момент укладання договору купівлі - продажу - 156 номерів), розроблений у відповідності до державних будівельних норм, стандартів і правил та з врахуванням перед проектних концептуальних рішень (реалізація проекту "Вінницька миля" - комплексної реконструкції просп. Коцюбинського, площі Героїв Чорнобиля, площі Перемоги та площі Привокзальної).

Покупець зобов`язаний отримати дозвільні документи та розпочати будівельні роботи на об`єкті приватизації в шестимісячний термін з моменту отримання містобудівних умов та обмежень - вихідних даних на проектування реконструкції об`єкту приватизації, а також завершити реконструкцію та ввести в експлуатацію об`єкт приватизації протягом двох років з моменту отримання дозвільних документів на виконання будівельних робіт (п. п. 4.1.9., 4.1.10 п. 4.1. договору).

Відповідно до п. 5.4. договору, у разі невиконання покупцем зобов`язань за договором, продавець має право у встановленому законодавством порядку порушити питання про його розірвання, стягнення завданих збитків та повернення об`єкта приватизації за актом передачі у комунальну власність за рішенням суду.

Згідно п. 11.4. договору, у разі невиконання однією із сторін умов цього договору він може бути змінений або розірваний на вимогу другої сторони за рішенням суду або господарського суду.

Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради № 1487 від 30.07.2020 р. надано ТОВ "Агро Дельта Плюс" вихідні дані - містобудівні умови та обмеження на проектування реконструкції готелю "Південний Буг" під багатофункціональний центр за адресою: площа Героїв Чорнобиля, 1 у м. Вінниці.

Департаментом архітектури та містобудування міської ради видані містобудівні умови і обмеження забудови земельної ділянки від 31.07.2020 р. № 96, назва об`єкта будівництва реконструкція готелю "Південний Буг" під багатофункціональний центр за адресою: м. Вінниця, площа Героїв Чорнобиля, 1.

До матеріалів справи позивачем додано ряд листів в копіях (№06-00-013-4003 від 23.01.2020 р., № 06-00-013-21250 від 29.04.2020 р., № 06-00-013-22891 від 13.05.2020 р., № 06-00-013-33613 від 14.05.2021 р., № 06/00/013/114049 від 07.04.2022 р.), адресованих відповідачу з вимогою проінформувати Департамент комунального майна Вінницької міської ради про виконання взятих на себе зобов`язань по договору та надати підтверджуючі документи.

На момент подачі позову 11 травня 2022 р докази такого інформування відповідачем, як і докази виконання взятих ним на себе зобов`язань по договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу від 14.02.2019 р. були відсутні. Разом з тим ,в матеріалах справи наявна відповідь відповідача директору Департаменту комунального майна Вінницької міської Ради від 13 травня 2022 р. про виконання ним умов договору. (а.с. 108- 109)

Невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань відповідно до п. п. 4.1.3., 4.1.8., 4.1.9. договору стало підставою для звернення позивача із позовом про виконання обов`язку в натурі шляхом:

- надання необхідних матеріалів, відомостей, документів тощо про виконання умов договору (п. 4.1.3. договору);

- надання на розгляд уповноваженого виконавчого органу містобудування та архітектури містобудівний розрахунок Об`єкту приватизації (з номерною ємністю не меншою від існуючої на момент укладення договору купівлі-продажу - 156), розроблений у відповідності до державних будівельних норм, стандартів і правил з врахуванням перед проектних концептуальних рішень (реалізація проекту "Вінницька миля" - комплексної реконструкції просп. Коцюбинського, площі Героїв Чорнобиля, площі Перемоги та площі Привокзальної) (п. 4.1.8. договору);

- розпочати будівельні роботи з реконструкції на об`єкті приватизації відповідно до отриманих містобудівних умов і обмеження забудови земельної ділянки від 31.07.2020 р. № 96, виданих на підставі рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради № 1487 від 30.07.2020 р. (п. 4.1.9. договору).

Надаючи в процесі апеляційного розгляду оцінку обставинам у справі в їх сукупності, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.

Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України та абз. 6 ч. 2 ст. 20 ГК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі.

Отже, суд вправі задовольнити позов про спонукання виконати умови договору лише в разі, якщо встановить, що у особи такий обов`язок наявний, але вона ухилилася від його виконання. При цьому у справі має бути доведено наявність відповідного правовідношення, а саме прямого законодавчого обов`язку відповідача щодо виконання договору.

Під час вирішення спору суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права способам, що встановлено чинним законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам необхідно зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції. Так, у рішенні від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголосив, що зазначена норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, передбачених Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені у правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дали би змогу компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції та надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасниці Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, ЄСПЛ акцентував, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, передбачених національним правом.

Як ефективний необхідно розуміти такий спосіб, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Ефективний спосіб захисту прав повинен забезпечити поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування, тобто такий захист повинен бути повним та забезпечувати таким чином мету здійснення правосуддя та принцип процесуальної економії (забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.05.2019 р. у справі № 910/16744/17 вказала, що такий спосіб захисту як примусове виконання обов`язку в натурі застосовується у зобов`язальних правовідносинах у випадках, коли особа має виконати зобов`язання на користь позивача, але відмовляється від виконання останнього чи уникає його. Примусове виконання обов`язку в натурі має наслідком імперативне присудження за рішенням суду (стягнення, витребування тощо), і не спрямоване на підсилення існуючого зобов`язання, яке не виконується, способом його відтворення в резолютивній частині рішення суду аналогічно тому, як воно було унормовано сторонами у договорі.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 22.08.2018 р. у справі № 925/1265/16, як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права.

Стаття 11 ЦК України вказує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

В ст. 174 ГК України передбачено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке ж положення містить і ст. 173 ГК України, за змістом якої господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ним, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Положеннями статей 627, 628 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Як встановлено судом апеляційної інстанції, спір у даній справі виник щодо невиконання відповідачем умов п. п. 4.1.3., 4.1.8., 4.1.9. договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу від 14.02.2019 р. Доказів виконання відповідачем вказаних у даних пунктах договору обов`язків, матеріали справи не містять.

Разом з тим, суд вказує, що у межах свободи договору сторони погодили чіткий механізм правових наслідків у разі невиконання відповідачем як покупцем зобов`язань за договором. У такому випадку за змістом п. 5.4. договору продавець має право у встановленому законодавством порядку: порушити питання про його розірвання, стягнення завданих збитків або повернення об`єкта приватизації за актом передачі у комунальну власність за рішенням суду.

Також згідно п. 11.4. договору, у разі невиконання однією із сторін умов цього договору він може бути змінений або розірваний на вимогу другої сторони за рішенням суду або господарського суду.

Отже, п. 5.4. договору сторони передбачили спеціальні способи захисту, що сприяють процесуальній економії та покликані відновити майнову сферу позивача внаслідок невиконання договірних зобов`язань. Ініціювавши розірвання договору та повернення об`єкта приватизації за актом передачі у комунальну власність, майнову сферу позивача було б відновлено до первісного стану, зважаючи, що останній не отримав того, що очікував, укладаючи договір. Також стягнення збитків, завданих невиконанням відповідачем умов договору (у разі доведення складу цивільного правопорушення) покликане належним чином відновити майнову сферу позивача.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що обраний позивачем спосіб захисту у даному спорі є неефективним, оскільки задоволення заявленої у справі вимоги про виконання обов`язку в натурі не здатне поновити порушеного права позивача, який, відчужуючи цілісний майновий комплекс, очікував на своєчасне завершення реконструкції та введення в експлуатацію об`єкта приватизації, а тому така вимога не відповідає ефективному способу захисту.

Посилання скаржника в апеляційній скарзі на п. 5.1 договору, згідно якого продавець має право вимагати виконання покупцем своїх обов`язків належним чином, не спростовує висновків суду щодо неефективності обраного позивачем способу захисту, а тому судом розцінюється як такі, що не можуть бути підставою для скасування рішення суду у даній справі.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що в рішенні ЄСПЛ "Кузнєцов та інші проти Росії" від 11.01.2007 р., аналізуючи право особи на справедливий розгляд її справи відповідно до статті 6 Конвенції, зазначено, що обов`язок національних судів щодо викладу мотивів своїх рішень полягає не тільки у зазначенні підстав, на яких такі рішення ґрунтуються, але й у демонстрації справедливого та однакового підходу до заслуховування сторін.

ЄСПЛ у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. ЄСПЛ зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення ЄСПЛ у справі "Трофимчук проти України").

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції належно виконав свій обов`язок щодо мотивації прийнятого ним рішення у даній справі та дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 276 ГПК України унормовано, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, Північно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що рішення Господарського суду Вінницької області від 11.10.2022 р. у справі № 902/311/22 необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу Вінницької міської ради - без задоволення.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на позивача згідно ст. ст. 129, 282 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Вінницької міської ради на рішення Господарського суду Вінницької області від 11.10.2022 р. у справі № 902/311/22 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду, відповідно до ст. ст. 287-291 ГПК України.

3. Справу повернути до Господарського суду Вінницької області.

Повний текст постанови складено 26 січня 2023

Головуючий суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Петухов М.Г.

Суддя Гудак А.В.