ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2023 року м.Дніпро Справа № 904/4328/22

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Антоніка С.Г., Дарміна М.О.,

при секретарі судового засідання: Логвіненко І.Г.

представники сторін:

від позивача: Войтух Т.А., адвокат;

від відповідача: Смірнов А.А., адвокат;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Європейський Промисловий Банк" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 25.11.2022 (суддя Ліпинський О.В., повний текст якого підписаний 25.11.2022) у справі №904/4328/22

за позовом Акціонерного товариства "Європейський Промисловий Банк", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "САНОЙЛ-АГРО", м. Павлоград, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 339 904, 06 доларів США

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 25.11.2022 в задоволенні заяви Акціонерного товариства "Європейський Промисловий Банк" про забезпечення позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеною ухвалою, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Акціонерне товариство "Європейський Промисловий Банк", в якій, з посиланням на порушення при її ухваленні норм матеріального і процесуального права, нез`ясування всіх обставин справи, просить її скасувати, ухвалити нове рішення, яким заяву Акціонерного товариства "Європейський Промисловий Банк" про забезпечення позову задовольнити шляхом накладення арешту на все нерухоме та рухоме майно та грошові кошти, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю "САНОЙЛ-АГРО" у розмірі ціни позову 339 904,06 долари США, що в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ складає 12 429 815,61 гривень, які знаходяться у банківських установах на рахунках:

- рахунок: НОМЕР_1 ; код: НОМЕР_2 , АТ КБ ПРИВАТБАНК;

- рахунок: НОМЕР_3 , код НОМЕР_2 , АТ УкрСиббанк;

- рахунок: НОМЕР_4 , код: НОМЕР_5 , АТ Райффайзен Банк Аваль;

- рахунок: НОМЕР_6 , код: НОМЕР_7 , АТ КБ ПриватБанк.

та рахунки і майно, які будуть виявлені державним або приватним виконавцем в процесі виконання ухвали суду про забезпечення позову.

Також просить стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати.

При цьому, скаржник в апеляційній скарзі посилається на те, що оскільки у Відповідача наявна заборгованість за кредитним договором у значному розмірі, Відповідач з метою ухилення від виконання судового рішення може вчиняти дії по прихованню коштів, шляхом переведення на інші рахунки чи витрачання на виконання інших зобов`язань, що може ускладнити чи навіть унеможливити виконання судового рішення та виконання рішення суду за позовними вимогами Позивача.

Також, під час збору інформації із сайту Ореndatabot за посиланням: https://ореndatabot.ua/с/38548121 виявлено, що за підсумками фінансової звітності за 2020 рік, станом на 31.12.2020 чистий прибуток Відповідача склав: - (мінус) 1 765 600,00 гривень, тобто при здійснені господарської діяльності Відповідач зазнав збитків. При цьому, станом на 31.12.2020 зобов`язання Відповідача становлять 9 160 300,00 гривень, а активи 10 661 900,00 гривень.

Також, відповідно до сайту Судова влада України господарськими судами ухвалені рішення, Відповідачем за якими виступає саме Товариство з обмеженою відповідальністю "САНОЙЛ-АГРО", що в свою чергу свідчить про недобросовісність, неналежне виконання своїх зобов`язань, а також про нестабільний фінансово-економічний стан Відповідача.

Дії Відповідача щодо невиконання договірних зобов`язань дозволяють припустити те, що у зв`язку з фінансовою нестабільністю, до моменту ухвалення і винесення рішення за позовом Позивача, Відповідач може вчинити дії щодо продажу власних активів, а виручені кошти перевести на рахунки інших банківських установ, тим самим продовжуючи ухилятися від виконання Відповідачем своїх зобов`язань, в тому числі і обов`язку виконати судове рішення.

Виконання судового рішення в майбутньому безпосередньо залежить від наявності у Товариства з обмеженою відповідальністю "САНОЙЛ-АГРО" необхідної суми грошових коштів.

Крім того, немає підстав вважати, що застосування такого заходу призведе до невиправданого обмеження прав Відповідача чи третіх осіб, оскільки арешт коштів не призведе до погіршення фінансового стану відповідача та не спричинить припинення господарської діяльності, але виключно обмежить право неконтрольованого розпорядження коштами та їх витрачання.

Відповідач, Товариство з обмеженою відповідальністю "САНОЙЛ-АГРО", відзив на апеляційну скаргу не надав. У судовому засіданні представник відповідача просив ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.12.2022 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Іванова О.Г. (доповідач), судді Антонік С.Г., Дармін М.О.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.12.2022 (колегія суддів у складі: головуючий Іванов О.Г. (доповідач), Дармін М.О., Антонік С.Г.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Європейський Промисловий Банк" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 25.11.2022 у справі № 904/4328/22; судове засідання з розгляду апеляційної скарги призначено на 16.01.2023.

В судовому засіданні 16.01.2023 Центральним апеляційним господарським судом оголошено вступну та резолютивну частини постанови у даній справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

Акціонерне товариство "Європейський Промисловий Банк" (далі - Позивач) звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "САНОЙЛ-АГРО" (далі - Відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 339 904, 06 доларів США

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням зобов`язань за Кредитним договором від 12.10.2018 № 008/18-04КЛ.

Крім того, Позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме та рухоме майно та грошові кошти, яку останній мотивує ухиленням Відповідачем від свого обов`язку щодо сплати кредитних коштів, а також можливістю вжиття дій щодо продажу власних активів, а виручені кошти перевести на рахунки інших банківських установ.

Оскаржуваною ухвалою суду від 25.11.2022 відмовлено у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову. Вказаний процесуальний документ і є предметом апеляційного оскарження.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, господарський суд першої інстанції виходив з того, що саме лише посилання в заяві на несплату Відповідачем заборгованості та можливість вчинення дій щодо продажу власних активів не є доказом вчинення останнім дій, спрямованих на ухилення від виконання обов`язку перед Позивачем по сплаті грошових коштів за кредитним договором, що свідчить про недоведеність останнім обставин, з якими пов`язується застосування заходів забезпечення позову, а отже, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних мотивів.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено право на ефективний засіб юридичного захисту, встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У п. 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) 119961 ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява №38722/02)).

Іншими словами ефективний засіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18).

Вжиття заходів забезпечення позову відповідно до статті 136 ГПК України є правом суду, а за наявності відповідних виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку підстав для забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина четверта статті 137 ГПК України).

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

При цьому обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Колегія суддів зазначає, що обрання належного, відповідного предмету спору, заходу забезпечення позову гарантує дотримання принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти балансу інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, сприяє фактичному виконанню судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, забезпечує ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Отже, накладення арешту в межах ціни позову на грошові кошти відповідача, що належать або підлягають передачі або сплаті цьому товариству і знаходяться у нього чи в інших осіб, є одним з визначених законом способів забезпечення позову.

Сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Слід зазначити, що законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення з заявою про забезпечення позову, а тому суди у кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.

Таким чином, у кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд, на підставі поданих заявником доказів, має встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.02.2021 у справі №916/2364/20).

В той же час, відповідно до заяви про забезпечення позову та інших матеріалів оскарження Позивачем жодними доказами не підтверджена наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Судом встановлено, що в обґрунтування заяви про забезпечення позову Заявник послався лише на недобросовісність дій Відповідача, які дають підстави вважати, що останній може ухилятись від виконання судового рішення.

Втім, Позивачем разом із заявою про забезпечення позову не надано до суду доказів, які б свідчили про вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, тобто таких, вчинення яких обумовлюється в часі після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, такі як:

- реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації;

- витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем;

- укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання, тощо.

Позивач посилається на те, що відповідно до сайту Судова влада України господарськими судами ухвалені рішення, Відповідачем за якими виступає саме Товариство з обмеженою відповідальністю "САНОЙЛ-АГРО", що в свою чергу свідчить про недобросовісність, неналежне виконання своїх зобов`язань, а також про нестабільний фінансово-економічний стан Відповідача.

В той же час, Позивачем ані у заяві про забезпечення позову, ані у апеляційній скарзі не наведено жодного конкретного рішення суду, яке набуло чинності, за яким з Відповідача стягнуто грошові кошти. Також не надано доказів невиконання відповідачем цього рішення. Через що відповідні доводи апеляційної скарги є передчасними та такими, що не підтверджені матеріалами справи.

Аналітична інформація розміщена на сайті Ореndatabot має виключно рекомендаційний характер. Формування цієї інформації, упорядкування й розташування її складових частин, а також побудова функціональних зв`язків між нею та/або створеними на її основі базами (компіляціями) даних та/або іншою інформацією є результатом роботи спеціальних програмних засобів.

Аналітична інформація не замінює наявну офіційну інформацію, не встановлює будь-які факти або обставини, що мають юридичне значення, й не може бути використана як експертні, аудиторські та інші офіційні висновки.

Використання зазначеної інформації будь-якими особами для прийняття управлінських, юридичних, фінансових, організаційних та будь-яких інших рішень, дій або бездіяльності здійснюється ними виключно на власний розсуд і сайт Ореndatabot за їхні наслідки відповідальності не несе.

Тож, інформація з сайту Ореndatabot не має офіційного характеру, та не є тим переконливим доказом, який би міг свідчити про наявність яких-небудь обставин.

Аналогічна за змістом позиція висловлена у п. 51 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.12.2019 по справі № 910/14928/18.

Тож, дійсно, посилання позивача на копію даних з сайту сайт Ореndatabot про Відповідача не є тим доказом, який би міг свідчити про вчинення будь-яких дій Відповідачем, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання, а твердження про ухилення відповідача від зобов`язань (не підтверджене жодним доказом, який би вказував на недобросовісність відповідача) не може слугувати підставою для висновку про неможливість чи істотне ускладнення в майбутньому виконання судового рішення.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновками господарського суду про те, що в матеріалах справи відсутні:

- будь-які докази ухилення Відповідача від виконання зобов`язання після пред`явлення позову до суду;

- докази того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, у разі задоволення позову.

Саме лише посилання в заяві Позивача про забезпечення позову на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення, без наведення відповідного обґрунтування та подання відповідних доказів, не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Отже, оскаржувана ухвала суду, кореспондується з нормами ст. 137 ГПК України (реальним порушенням прав), а доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції, розглядаючи заяву, дав оцінку наданим сторонами доказам, правильно застосував норми матеріального і процесуального права, що у відповідності до ст. 276 ГПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду - без змін.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Оскільки ухвала про відмову у забезпеченні позову, передбачена п.4 ч.1 ст.255 ГПК України, переглянута в апеляційному порядку, не відноситься до переліку тих, що можуть бути оскаржені в касаційному порядку згідно з п.2 ч.1 ст.287 ГПК України, то постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282-284 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Європейський Промисловий Банк" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 25.11.2022 у справі № 904/4328/22 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 25.11.2022 у справі №904/4328/22 залишити без змін.

Судові витрати Акціонерного товариства "Європейський Промисловий Банк" за подання апеляційної скарги на ухвалу суду покласти на заявника апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 26.01.2023.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя М.О. Дармін

Суддя С.Г. Антонік