ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2023 Справа № 917/582/22

Господарський суд Полтавської області у складі судді Ківшик О.В. після виходу з відпустки, секретар судового засідання Теницька С.В., розглянувши справу №917/582/22

за позовною заявою Моторного (транспортного) страхового бюро України, Русанівський бульвар, 8, м. Київ, 02154

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП : НОМЕР_1 , який проживає за адресою : АДРЕСА_1 )

до відповідача Публічного акціонерного товариства "Лубнифарм", вул. Барвінкова, 16, м. Лубни, Лубенський район, Полтавська область, 37500

про стягнення 76295,06 грн безпідставно отриманих коштів,

Без виклику учасників справи,

ВСТАНОВИВ:

20.06.2022 року до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Моторного (транспортного) страхового бюро України до Публічного акціонерного товариства "Лубнифарм" про стягнення 76 295,06 грн.

На підтвердження обґрунтованості позовних вимог позивач надав наступні докази : копія Постанови Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 25.02.2021; копія Постанови Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 24.03.2021; Інформація з бази МТСБУ щодо відсутності Полісу (витяг з офіційної бази МТСБУ); Повідомлення про ДТП; Заява про виплату відшкодування від АТ «ЛУБНИФАРМ»; Лист АТ «ЛУБНИФАРМ» №1263 від 04.06.2021 року; копія Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, посвідчення водія та паспорт ОСОБА_2 ; Договір позики від 04.01.2021 року; Витяг щодо Відповідача з ЄДРПОУ; копія Звіту автотоварознавчого дослідження від 31.01.2020 року; копія Наказу про виплату відшкодування та Довідка про розмір відшкодування розрахунок шкоди; копія Платіжного доручення про виплату відшкодування; копії Посвідчення інваліда, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, посвідчення водія, паспорт та картка платника податків ОСОБА_1 ; Лист від ОСОБА_1 від 12.07.2021 року; копія Квитанції до прибуткового касового ордеру від 25.01.2021 року; копія Розписки про отримання коштів від 25.01.2021 року; копія Претензії про відшкодування збитків в порядку регресу.

Суд ухвалою від 23.06.2022 на підставі статті 174 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) позовну заяву Моторного (транспортного) страхового бюро України залишив без руху та надав позивачу строк 10 днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків.

05.07.2022 р. від Моторного (транспортного) страхового бюро України до суду надійшло клопотання про усунення недоліків позовної заяви (вх. № 4385). До даного клопотання позивач залучив : нову редакцію позовної заяви з уточненням предмету позовних вимог, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача 76295,06 грн. безпідставно отриманих коштів; належним чином засвідчені копії доданих до позовної заяви документів; копії посвідчення адвоката України та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, виданих Гермашу С.М.

Суд ухвалою від 06.07.2022 прийняв позовну заяву до розгляду і відкрив провадження у справі, ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання); залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача, ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП : НОМЕР_1 , який проживає за адресою : АДРЕСА_1 ); встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов - 15 днів з дня вручення ухвали, а також встановив третій особі строк для подання пояснень щодо позову - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.

Направлення відповідачу в паперовому вигляді ухвали суду від 06.07.2022 року у строк, передбачений ст. 242 ГПК України, не відбулось у зв`язку з відсутністю окремих номіналів поштових марок та тимчасовим припиненням Господарським судом Полтавської області відправлення поштової кореспонденції у паперовому вигляді, про що на офіційному вебсайті суду було розміщене відповідне інформаційне повідомлення. Дана обставина зафіксована у наявному в матеріалах справи акті від 06.07.2022, який підписаний відповідальними працівниками суду.

Судом було здійснено направлення копій ухвали від 06.07.2022 року на електронну адресу сторін, вказаних у позовній заяві.

04.10.2022 суд надіслав відповідачу копію ухвали суду від 06.07.2022 року.

Відповідач клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін згідно з ч.5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) сторони суду не надали.

08.08.2022 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. №5338, вих. № 1196 від 02.08.2022 року), де зазначено, що позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню. Відповідач зазначає, що правомірно звернувся до позивача із заявою про відшкодування шкоди і встановлену процедуру було дотримано. Крім того, відповідач зазначає, що позивачем було безпідставно і необґрунтовано зменшено розмір регламентної виплати.

На підтвердження обґрунтованості заперечень на позов відповідач надав наступні докази : інформація із сервісу «Трекінг» оператора поштового зв`язку «Укрпошта» за номером поштового відправлення № 880; інформація із сервісу «Трекінг» оператора поштового зв`язку «Укрпошта» за номером поштового відправлення №687; копії постанов Лубенського міськрайонного суду Полтавської області по справі №539/278/21 від 24.03.2021 р. та по справі №539/279/21 від 25.02.2021; копія листа МТСБУ про прийняте рішення по справі №73775 від 14.06.2021 р. №3-01- 6/21244.

16.08.2022 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. № 5607, вих. № 73775 від 08.08.2022 року), в якій позивач не погодився із доводами відповідача, викладеними у відзиві на позов. Зокрема, Позивач зазначив, що відповідач в порушення приписів п. 35.1 ст. 35 Закону України"Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" свідомо не повідомив позивача про проведення взаєморозрахунків між відповідачем та третьою особою. Також позивач зазначає, що твердження відповідача про необґрунтоване зменшення позивачем страхової виплати, а також те, що відповідачем понесено першочергові витрати та відновлення пошкодженого транспортного засобу склали 106046,00 грн, є виключно припущенням відповідача та не підтверджується жодними доказами. Враховуючи викладене, позивач вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Ухвалу суду про прийняття позовної заяви до розгляду від 06.07.2022 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача, ОСОБА_1 отримав 14.10.2022, що підтверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення, тому останнім днем строку для подання пояснень щодо позову було 31.10.2022 року.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача, ОСОБА_1 своїм правом на подання пояснень щодо позову у визначений строк не скористалась.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (ч. 4 ст. 240 ГПК України). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 ГПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 233 ГПК України дане рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

Розглянувши подані документи і матеріали, дослідивши докази і письмові пояснення, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

15.01.2021 приблизно о 17 год. 20 хв. в м. Лубни по вул. Фабричній 4 Полтавської області, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Suzuki Grand Vitara» державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 », під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Lexus ES 250» державний реєстраційний номер « НОМЕР_3 », під керуванням ОСОБА_2 (власник AT «Лубнифарм»), який ударив автомобіль Volkswagen Polo» державний реєстраційний номер « НОМЕР_4 », під керуванням ОСОБА_3 .

Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу «Lexus ES 250» державний реєстраційний номер « НОМЕР_3 », було завдано механічних пошкоджень, а власнику вказаного автомобіля - матеріального збитку.

Постановами Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 25.02.2021 від 24.03.2021 встановлено, що вказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_1 (а.с. 13-16).

За даними позивача, на дату скоєння вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (дана обставина підтверджується наявною у матеріалах справи інформацією з бази МТСБУ).

Враховуючи приписи ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», власник пошкодженого автомобіля «Lexus ES 250» державний реєстраційний номер « НОМЕР_3 » Акціонерне товариство «ЛУБНИФАРМ» - 03.02.2021 року повідомив Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) про дорожню транспортну пригоду та в подальшому звернувся до МТСБУ з заявою про отримання відшкодування шкоди.

Згідно Звіту автотоварознавчого дослідження 31.01.2020 року вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Lexus ES 250» державний реєстраціцний номер « НОМЕР_3 », склала 85782,29 грн.

На підставі Наказу про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, МТСБУ здійснило регламентну виплату в загальному розмірі 76295,06 грн, що підтверджується платіжним дорученням №1031401 від 15.06.2021 (копія наявна у матеріалах справи, а.с. 50).

Позивач зазначає, що після виплати страхового відшкодування потерпілому та звернення в порядку регресу до ОСОБА_1 (особи відповідальної за заподіяну шкоду), МТСБУ стало відомо про отримання Відповідачем від останнього матеріального відшкодування на ремонт пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля, що підтверджується розпискою про відсутність претензій. Дана розписка підписана представником відповідача (головою правління АТ «Лубнифарм» Ващук С.Г.) та ОСОБА_1 (копія наявна у матеріалах справи, а.с. 55).

Позивач наголошує, що в порушення приписів п. 35.1 ст. 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" Відповідачем було надано Позивачу недостовірну інформацію про вже здійснені взаєморозрахунки між Відповідачем та ОСОБА_1 (особою відповідальною за заподіяну шкоду).

Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що Відповідачем було фактично отримано подвійне (повторне відшкодування збитків, котрі були завдані внаслідок вищевказаної ДТП.

З метою досудового врегулювання спору позивач звертався до відповідача з Претензією про повернення безпідставно набутих коштів у розмірі 76295,06 грн (копія наявна у матеріалах справи, а.с. 56).

За даними позивача ні відповіді на претензію ні дій зі сторони Відповідача, щодо погашення заборгованості в добровільному порядку не було.

Вважаючи свої права порушеними, позивач просить суд стягнути з відповідача 76295,06 грн. безпідставно отриманих коштів.

Вирішуючи спір суд виходив із наступного.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про страхування" страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються ЗакономУкраїни "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", який регулює і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Згідно з п. 39.1 ст.39 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом (пп. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 Закону).

У відповідності до п. 41.1. ст. 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до абз. 2 п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з пп.«г» п.35.1 ст.35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування, у якій має міститися інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих.

Як вже зазначалось у описовій частині даного рішення, на підставі заяви відповідача про отримання відшкодування шкоди та Наказу про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, МТСБУ здійснило регламентну виплату в загальному розмірі 76295,06 грн.

Після проведення позивачем страхової виплати йому стало відомо про внесення відповідачем недостовірної інформації до заяви про вже здійснені взаєморозрахунки між останнім та ОСОБА_1 , що спричинило неправомірне отримання відповідачем страхового відшкодування.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83ЦК України.

Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однiєю особою (набувачем) за рахунок iншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у iншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або вiдсутностi збільшення на стороні потерпілого; 4) вiдсутнiсть правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави, зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

До подій, за результатами яких можуть виникнути зобов`язання передбачені ст. 1212 Цивільного кодексу України, відноситься, зокрема, перерахування грошових коштів іншій особі, з якою платник не знаходиться в договірних зобов`язаннях.

Матеріалами справи підтверджується, зокрема, наступне :

- здійснення позивачем відповідачу регламентної виплати в розмірі 76295,06 грн, що підтверджується платіжним дорученням №1031401 від 15.06.2021 (копія наявна у матеріалах справи, а.с. 50);

- отримання відповідачем від ОСОБА_1 матеріального відшкодування на ремонт пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля, що підтверджується розпискою про відсутність претензій (копія наявна у матеріалах справи, а.с. 55).

- надання відповідачем недостовірної інформації про вже здійснені взаєморозрахунки між відповідачем та ОСОБА_1 на момент звернення з заявою про страхове відшкодування. Дана обставина послугувала підставою для неправомірного отримання отримання відповідачем страхової виплати;

- на момент розгляду даної справи та винесення даного рішення відповідачем не повернуто позивачу кошти у розмірі 76295,06 грн.

Дані обставини відповідачем не спростовані.

Суд розглянув та відхиляє заперечення відповідача проти задоволення позовних вимог, що наведені у відзиві, як такі, що не спростовують заявлених позовних вимог.

Зокрема, відповідач посилається на те, що отриманні ним кошти від ОСОБА_1 за своєю суттю є добровільною компенсацією частини матерального збитку (втрата товарної вартості), не охопленого нарахованою страховою виплатою.

Суд не оцінює дані доводи як правомірні за наступного мотивування.

Згідно зі статтями 29, 32 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов`язану з утратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує.

Згідно з пунктом 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Отже, за змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків).

Пунктом 1.6. Методики визначено, що величина втрати товарної вартості - це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ.

У розділі IV Методики встановлено вимоги до оцінки КТЗ та викладення її результатів.

Пунктом 4.3 Методики встановлено, що за результатами оцінки оцінювач складає звіт про оцінку КТЗ.

Тобто, відповідно до Методики, у складеному уповноваженою особою звіті в разі наявності повинні бути відображені і дані про втрати товарної вартості транспортного засобу.

Проте, як вбачається з наявного у матеріалах справи Звіту № 0107-21 про незалежну оцінку майна (а.с.30-37), у ньому відсутнє визначення втрати товарної вартості транспортного засобу відповідача; іншого належного доказу на підтвердження розміру майнових втрат відповідача у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу суду не надано, на наявність таких відповідач не посилається.

Отже доводи відповідача щодо розміру матеріального збитку відповідача 7000USD і отримання відповідачем від ОСОБА_1 частини матерального збитку (втрата товарної вартості), не охопленого нарахованою страховою виплатою, не є доведеними, а тому не оцінюються судом як правомірні.

Стосовно посилань відповідача на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 07.04.2021 р. по справі 757/29950/14, суд не оцінює їх як релевантні до даних правовідносин.

Доводи позивача, викладені у відповіді на відзив, судом оцінюються як правомірні та обґрунтовані.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі

Згідно із ч. 2-3 ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом досліджено всі докази, наявні у матеріалах справи.

Допустимих доказів в спростування зазначеного чи будь-яких інших обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

Судові рішення мають ґрунтуватися на Конституції України, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" та частини четвертої статті 11 ГПК України чинної редакції суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Хаджинастасіу проти Греції" національні суди повинні зазначати з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтується їхнє рішення, що, серед іншого, дає стороні можливість ефективно скористатися наявним у неї правом на апеляцію. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Кузнецов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що ще одним завданням вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України"), з якої випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, з аналізу наведених норм права та поданих доказів суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги, підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

У відповідності до ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 129, 232-233, 236, 237-238, 240, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Лубнифарм" (вул. Барвінкова, 16, м. Лубни, Лубенський район, Полтавська область, 37500, ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (р/р ІВА НОМЕР_5 в АТ «Укрексімбаик», м. Київ, ) 76295,06 грн та 2481,00 грн витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ з набранням цим рішенням законної сили.

3. Рішення надіслати учасникам справи в порядку, встановленому статтею 242 ГПК України.

З огляду на перебування судді Ківшик О.В. повне рішення підписане 27.01.2023 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 257 ГПК України).

Суддя О.В.Ківшик