ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" січня 2023 р. м. Київ Справа № 911/2447/22

Господарський суд Київської області у складі судді Христенко О.О., розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу № 911/2447/22

за позовом Приватного підприємства «Транс-Авто-Д», м. Волочиськ Хмельницької області

до Державного підприємства «Чайка» с. Дударків Бориспільського району Київської області

про стягнення 119 597,84 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство «Транс-Авто-Д» (надалі-позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Державного підприємства «Чайка» (надалі-відповідач) про стягнення 119 597,84 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору про надання транспортних послуг з перевезення вантажу № 31245250 від 04.05.2022 в частині своєчасної оплати отриманих послуг, у зв`язку з чим за відповідачем рахується прострочена заборгованість в сумі 87 000,00 грн., з огляду на наявність якої позивачем нараховані 10 955,10 грн. інфляційних нарахувань та 21 642,74 грн. пені.

Разом з цим, звертаючись до господарського суду із позовною заявою, позивач просив суд здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою господарського суду Київської області від 30.11.2022 відкрито провадження у справі № 911/2447/22, задоволено клопотання позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (без виклику учасників справи), встановлено відповідачу строк для подання заяв із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позовну заяву.

Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 Господарського процесуального кодексу України.

Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч.ч. 1-2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ст. 248 Господарського процесуального кодексу України).

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше (ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

21.12.2022 до господарського суду Київської області надійшов відзив ДП «Чайка» від 16.12.2022 № 20-22/917 на позов, в якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Так, заперечуючи проти позову, відповідач вважає, що позивач не довів факт надання послуг з огляду на те, що Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 1847 від 09.05.2022 містить тільки підпис, проте за яким не можливо ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Також, у відповідному акті не зазначено посади особи, відповідальної за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; отже відповідач вважає, що позивач належним чином не обґрунтував наявність заборгованості.

02.01.2023 через канцелярію суду від позивача надійшла відповідь б/н від 28.05.2021 (вх. № 49/23) на відзив, в якій позивач стверджує про те, що первинні документи, які підтверджують надання послуг відповідачу, зокрема, Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 1847 від 09.05.2022 оформлений належним чином, а наявність підпису та відбитку печатки відповідача на спірному акті підтверджує факт здійснення господарської операції.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд Київської області -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема, з правочинів.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Майново-господарські зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають на підставі договорів (ст. 179 Господарського кодексу України) й сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору (ст. 627 Цивільного кодексу України).

Так, 04.05.2022 між Приватним підприємством «ТАД» (позивач/перевізник) та Державним підприємством «Чайка» (відповідач/замовник) укладений Договір про надання послуг по перевезенню вантажів № 31245250 за умовами якого сторони досягли домовленості за якою замовник доручає, а перевізник приймає на себе зобов`язання надати відповідно до умов даного договору послуги по перевезенню вантажів (негабаритних) замовника автомобільним транспортом перевізника (п. 1.1 договору).

Замовник зобов`язується прийняти надані послуги по перевезенню вантажів та оплатити їх вартість в порядку та строки, визначені цим договором (п. 1.2 договору).

Перевізник забезпечує виконання послуг по перевезенню, передбачених цим договором, в термін погоджений у відповідній заявці на перевезення вантажу (п. 2.1 договору). Назва та об`єм вантажу, а також дата та детальний маршрут перевезення по кожному окремому перевезенню визначаються відповідними заявками (п. 2.2 договору).

Заявка подається завчасно замовником перевізнику шляхом наручної передачі, поштовою відправкою, засобами факсимільного зв`язку чи електронної пошти (п. 2.3 договору).

Умовами п. 4.1 договору визначено, що об`єм перевезень та загальна вартість послуг за договором визначається у заявці і сплачується замовником перевізнику шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок перевізника (п. 4.1 договору).

Загальна вартість послуг по перевезенню вантажів, фактично виконаних перевізником за цим договором, по кожній окремій заявці фіксується сторонами в акті приймання-передачі наданих послуг. Ціна договору складається із вартості послуг, вказаних у всіх актах приймання-передачі наданих послуг (п.п. 4.2, 4.3 договору).

Розрахунок замовником перевізнику здійснюється по факту за надані послуги на підставі актів приймання-передачі наданих послуг (включаючи факсимільну копію акту приймання-передачі наданих послуг, яка буде прирівнюватись та мати силу оригіналу, до моменту отримання замовником оригіналу) (п. 4.4 договору).

Приймання-передача наданих послуг здійснюється шляхом підписання уповноваженими особами сторін акту приймання-передачі наданих послуг, що надається перевізником замовнику та скріплюється їх печаткою (п. 5.1 договору).

Замовник зобов`язаний підписати акт приймання-передачі наданих послуг протягом 3 робочих днів з моменту передачі його перевізником або в цей же строк направити перевізнику мотивовану відмову від підписання акту, в іншому випадку акт вважається підписаним сторонами (п. 5.4 договору).

Умовами п. 10.1 договору визначено, що договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2022, а в частині розрахунків - до повного проведення розрахунків. Якщо за 10 робочих днів до закінчення строку чинності договору жодна із сторін не виявлення бажання його розірвати, то дія договору автоматично продовжується на кожний календарний рік на тих самих умовах (п. 10.2 договору).

Відповідно до п. 12.5 договору факсимільна (скан-копія) копія чинного договору (заявки, тощо) завірена печатками сторін, прирівнюється до оригіналу, та дійсна до отримання сторонами оригіналу договору на паперових носіях з відбитками мокрих печаток.

Договір підписаний зі сторони позивача та відповідача, а також скріплений відбитками печаток вказаних осіб.

Доказів визнання недійсним договору або його окремих положень чи розірвання спірного договору суду не надано.

Між позивачем та відповідачем підписана Заявка на перевезення вантажу № 1 від 04.05.2022, за якою між сторонами погоджено:

місце завантаженням вантажу - Хмельницький-Парафіївка Чернігівської області;

місце розвантаження - Новий Шлях Чернігівської області;

вид вантажу - трактор та плуг;

сума заявки - 87 000,00 грн.;

оплата - безготівковий розрахунок (до моменту розвантаження);

платник - ДП «Чайка».

Заявка на перевезення вантажу № 1 від 04.05.2022 підписана зі сторони позивача та відповідача.

Для оплати вартості послуг з перевезення, позивачем був сформований рахунок на оплату № 1847 від 05.05.2022 на суму 87 000,00 грн.

09.05.2022 між позивачем та відповідачем був підписаний Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 1847, за яким між сторонами погоджено, що виконавцем були виконані послуги з перевезення вантажу (трактор та плуг) по маршруту: Хмельницький-Парафіївка Чернігівської області - Новий Шлях Чернігівської області. Загальна сума послуги становить 87 000,00 грн. Копія Акту № 1847 від 09.05.2022 наявна в матеріалах справи. Акт № 1847 від 09.05.2022 підписаний в двосторонньому порядку та скріплений печатками сторін.

У свою чергу, в порушення умов договору, відповідачем залишений не виконаним обов`язок щодо оплати отриманих послуг з перевезення вантажу, вартість наданих позивачем послуг в сумі 87 000,00 грн. залишена відповідачем не сплаченою.

В порядку досудового врегулювання спору позивач звертався до відповідача з претензією № 720 від 20.07.2022, в якій з огляду на порушення відповідачем умов договору, вимагав, в строк до 10.08.2022 здійснити оплату отриманих від позивача послуг з перевезення вантажу в сумі 87 000,00 грн. Надіслання та отримання претензії підтверджується наявними в матеріалах справи копіями опису вкладення у цінний лист від 20.07.2022, фіскального чеку від 20.07.2022 та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

За твердженнями позивача, станом на день підготовки даної позовної заяви, вимоги позивача залишені відповідачем не виконані, заборгованість в сумі 87 000,00 грн. відповідачем лишається не сплаченою, у зв`язку з чим Приватне підприємство «Транс-Авто-Д» змушене було звернутись до суду за захистом свого порушеного права шляхом стягнення з Державного підприємства «Чайка» такої заборгованості.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

У відповідності до статті 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарських зобов`язань є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовник) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 статті 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідач заперечував проти позову, надавши до суду відзив на позов від 16.12.2022 № 20-22/917, в якому стверджував, що позивач не довів факт надання послуг з огляду на те, що Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 1847 від 09.05.2022 містить тільки підпис, проте за яким не можливо ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Також, у відповідному акті не зазначено посади особи, відповідальної за здійснення господарської операції, разом з цим, акт приймання-передачі оформлений неналежним чином.

За приписами статей 1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які містять відомості про господарську операцію.

Згідно із частиною другою статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської

Вказаний перелік обов`язкових реквізитів документа кореспондується з пунктом 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджений наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995, згідно з яким первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у грошовому та за можливості у натуральних вимірниках), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Пунктом 2.5 вказаного Положення передбачено, що документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.

Вказуючи те, що в Акті здачі-приймання робіт (надання послуг) № 1847 від 09.05.2022 не зазначено посадової особи ДП «Чайка», відповідальної за здійснення господарської операції з прийняття спірних послуг, та довіреності, на підставі якої ця особа діяла від імені відповідача, останній не спростовує того факту, що цей акт містить такі обов`язкові реквізити як дату її складання; назву підприємства, від імені якого складено документ і якому здійснюється надання послуг за цим актом; зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції; особистий підпис осіб виконавця та замовника, зокрема, підпис останнього засвідчений відтиском печатки ДП «Чайка».

Відсутність в Акті здачі-приймання робіт № 1847 від 09.05.2022 назви посади особи, яка отримала послуги за цим актом, за наявності її підпису у такому акті, який засвідчений відтиском печатки самої юридичної особи, не свідчить про те, що така особа є неуповноваженою чи що такий акт є неналежним доказом у справі. Відтиск печатки на Акті здачі-приймання робіт № 1847 від 09.05.2022 є свідченням участі ДП «Чайка», як юридичної особи, у здійсненні господарської операції за цим актом.

Спірний Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 1847 від 09.05.2022 містить також реквізит «затверджено», в якому зазначено, що від відповідача вказаний акт затвердив директор ДП «Чайка» шляхом його підпису, який співпадає з підписом у графі «від замовника».

Приписами статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач доказів належного виконання своїх зобов`язань у повному обсязі не надав, відповідно доводи позивача не спростував.

Враховуючи вищенаведене, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 87 000,00 грн. підлягає задоволенню в повному обсязі.

Також у зв`язку з порушенням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором, позивачем нараховані та заявлені до стягнення 21 642,74 грн. пені та 10 955,10 грн. інфляційних нарахувань.

Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статей 216, 218 ГК України порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій в порядку, передбаченому законодавством та договором.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Суд зазначає, що за порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором (частина друга статті 193, частина перша статті 216 та частина перша статті 218 ГК України).

Такий вид забезпечення виконання зобов`язання (та одночасно вид відповідальності за неналежне виконання/невиконання зобов`язання) як пеня та механізм її нарахування встановлено частиною третьою статті 549 ЦК України, частиною шостою статті 231 ГК України та частиною шостою статті 232 ГК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 7.3.1 договору за прострочення оплати виконаних робіт замовник сплачує перевізнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від неоплаченої суми за кожен день прострочення.

Відповідно до пункту 12.6 договору сторони домовились, що відповідно до ст. 259 Цивільного кодексу України позовна давність за цим договором складає 3 роки, в тому числі і в частині нарахування штрафних та фінансових санкцій.

За вірним розрахунком, здійсненим судом, щодо заявлених позивачем вимог про стягнення пені, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня в розмірі 20 284,12 грн.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів.

За таких обставин, здійснивши перевірку розрахунку інфляційних нарахувань, суд встановив, що позивачем розрахунок здійснено арифметично вірно, відтак вимога про стягнення інфляційних нарахувань в сумі 10 955,10 грн. визнається судом та підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене вище, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

У зв`язку із задоволенням позову частково, витрати по сплаті судового збору, у відповідності до ст. 129 ГПК України, покладаються судом на сторони пропорційно задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 123, 129, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства «Чайка» (08330, Київська обл., Бориспільський район, с. Дударків, вул. Гоголя, буд. 62-А, ) на користь Приватного підприємства «Транс-Авто-Д» (31200, Хмельницька область, м. Волочиськ, вул. Запорізька, 7, ) 87 000 (вісімдесят сім тисяч) грн. 00 коп. заборгованості, 20 284 (двадцять тисяч двісті вісімдесят чотири) грн. 12 коп. пені, 10 955 (десять тисяч дев`ятсот п`ятдесят п`ять) грн. 10 коп. інфляційних нарахувань та 2 452 (дві тисячі чотириста п`ятдесят дві) грн. 82 коп. судового збору.

Видати наказ.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст підписано - 30.01.2023.

Суддя О.О. Христенко