РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.01.2023Справа № 910/9361/22

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Бондаренко - Легких Г.П., розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу № 910/9361/22

За позовом Фізичної особи-підприємця Салоян Мамікона Самвеловича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код: НОМЕР_1 )

До Фізичної особи-підприємця Ісаєва Євгена В`ячеславовича ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код: НОМЕР_2 )

Про стягнення 63 524, 15 грн

Без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець Салоян М.С. (далі - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Ісаєва Є.В. (далі - відповідач) про стягнення 68 044, 00 грн заборгованості за неналежне виконання умов Договору суборенди №431-12-21 від 15.12.2021.

Також позивач просить стягнути з відповідача понесені судові витрати, які складаються із судового збору.

23.09.2022 Господарський суд міста Києва, дослідивши матеріали позовної заяви, дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху, про що постановив відповідну ухвалу та встановив позивачу п`ятиденний строк з дня вручення ухвали від 23.09.2022.

04.10.2022 від позивача надійшла заява вих.№ 30/09-1 від 30.09.2022 про усунення недоліків позовної заяви, якою позивач усунув недоліки встановлені ухвалою суду від 23.09.2022.

Окрім цього, позивач на виконання вимог ухвали від 23.09.2022 здійснив перерахунок суми основного боргу та штрафних санкцій.

Так, позивач просив стягнути 68 044, 81 грн, з яких: 56 188, 88 грн - основний борг; 5 031, 46 грн - пеня; 496, 18 грн - 3% річних; 6 328, 29 грн - інфляційні втрати.

Після здійснення перерахунку позивач просить стягнути 63 524, 15 грн, з яких: 56 188, 88 грн - основний борг; 4 063, 01 - пеня; 441, 65 грн - 3% річних; 2 830, 61 грн - інфляційні втрати.

Отже, позивач скористався правом на зменшення позовних вимог, яке надано йому пунктом 2 частини 1 статті 46 Господарського процесуального кодексу України, та суд здійснюватиме подальший розгляд справи з урахуванням зменшених позовних вимог, які були заявлені в заяві про усунення недоліків.

08.11.2022 Господарський суд міста Києва відкрив провадження у справі та розгляд справи ухвалив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

13.12.2022 до суду від відповідача надійшов відзив, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на форс-мажорні обставини з 24 лютого 2022 року та те, що відповідач не міг користуватися приміщенням, яке ним орендується, оскільки Торгівельний центр, в якому відповідач орендував нежитлове приміщення, припинив роботу з 24.02.2022 року.

Частиною 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення (частина 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

I. Фактичні обставини, що стали підставою спору (підстави позову).

15.12.2021 між позивачем (ФОП Салоян М. С., суборендар) та відповідачем (ФОП Ісаєв Є В., суборендар1) був укладений Договір суборенди №431-12-21 (надалі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого суборендар передав по Акту передачі приміщень від 03.02.2022 Суборендарю1 в тимчасове платне користування приміщення на першому поверсі, загальною площею 59 кв. м., яке знаходиться в будівлі торгового центру, розташованого за адресою: Київська область, Бучанський район, с. Петропавловська Борщагівка, вул. Петропавловська, будинок 6, а Суборендар1, в свою чергу, прийняв приміщення та зобов`язувався своєчасно оплачувати користування приміщенням на умовах, визначених Договором.

Пунктом 4.1. Договору - суборендар повинен передати, а суборендар1 повинен прийняти в орендне платне користування приміщення в термін до 03 лютого 2022 року, що підтверджується Актом передачі-приміщення. Цей Акт передачі приміщення суборендар1 зобов`язаний підписати в день прийняття приміщення.

Згідно пунктів 8.1., 8.8. та 9.1., 9.2., 9.3., 9.4. Договору, відповідач зобов`язаний здійснювати оплату за користування приміщенням, щомісячно відшкодовувати суборендареві витрати на оплату комунальних послуг, а також сплатити гарантійний платіж.

Згідно п. 8.5. Договору - орендну плату суборендар1 зобов`язаний сплатити авансом, не пізніше 25-гочисла календарного місяця, що передує оплачуваному календарному місяцю. За перший місяць строку суборенди суборендар1 зобов`язаний сплатити орендну плату в термін до 25 січня 2022 року.

Згідно п. 8.8. Договору - суборендар1 сплачує суборендарю гарантійний платіж в розмірі 70800, 00 грн в термін до 31 грудня 2021 року.

Згідно п. 9.2. Договору - суборендар зобов`язаний компенсувати суборендареві вартість використаних в приміщенні комунальних послуг не пізніше 10-го числа календарного місяця, наступного за оплачуваним, на підставі виставлених суборендарем рахунків.

Згідно п. 9.3. Договору - сторони домовились, що плата за обслуговування буде складати 30,00 гривень за 1 кв. м., орендованого приміщення за відповідний календарний місяць.

Згідно п. 9.4. Договору - плата за обслуговування сплачується суборендарем1 не пізніше 10-го числа календарного місяця, наступного за оплачуваним, на підставі виставлених суборендарем рахунків.

Відповідач був користувачем орендованого майна згідно Договору суборенди №431-12-21 від 15.12.2021, з 03.02.2022 (Акту передачі приміщень від 03.02.2022) по 30.06.2022 (Акт про звільнення приміщення від 30.06.2022).

Згідно платіжного доручення №244677 від 19.01.2022 позивачем був сплачений гарантійний платіж у розмірі 70 800, 00 грн.

Позивачем були виставлені рахунки на оплату платежів згідно умов Договору (окрім орендної плати за березень-квітень 2022):

- №31 від 18.01.2022 на оплату суборенди приміщення за лютий 2022 (26 днів) у розмірі 68478, 64 грн;

- №64 від 28.02.2022 на оплату послуг обслуговування приміщення за лютий 2022 (26 днів) у розмірі 1 643, 57 грн, відшкодування комунальних платежів за лютий 2022 (26 днів) у розмірі 3 780, 21 грн - в сукупному розмірі 5 423, 78 грн;

- № 79 від 31.03.2022 на оплату обслуговування за березень 2022 у розмірі 1 770, 00 грн, відшкодування комунальних платежів за березень 2022 у розмірі 590, 00 грн - в сукупному розмірі 2 360, 00 грн;

- №93 від 30.04.2022 на оплату послуг обслуговування приміщення за квітень 2022 у розмірі 1 770, 00 грн, відшкодування комунальних платежів за квітень 2022 у розмірі 590, 00 грн - в сукупному розмірі 2 360, 00 грн;

- №49 від 18.04.2022 на оплату суборенди приміщення за травень 2022 у розмірі 76717, 11 грн;

- №107 від 12.05.2022 на оплату послуг обслуговування приміщення за травень 2022 у розмірі 1 770, 00 грн, відшкодування комунальних платежів за травень 2022 у розмірі 1 180, 00 грн - в сукупному розмірі 2 950, 00 грн;

- №135 від 18.05.2022 на оплату суборенди приміщення за червень 2022 (14 днів) у розмірі 35801, 32 грн;

- №136 від 14.06.2022 на оплату послуг обслуговування приміщення за червень 2022 (14 днів) у розмірі 826, 00 грн, відшкодування комунальних платежів за червень 2022 (14 днів) у розмірі 550, 67 грн - в сукупному розмірі 1 376, 67 грн;

Позивач стверджує, що за період користування орендованим приміщенням, відповідач сплатив в повному обсязі суборенду приміщення лише за лютий 2022 згідно рахунку №31 від 18.01.2022, втім з порушенням передбаченого Договором строку оплати:

згідно платіжного доручення №244676 від 19.01.2022 у розмірі 25 478, 64 грн;

згідно платіжного доручення №344198 від 25.01.2022 у розмірі 10 000, 00 грн.

згідно платіжного доручення №47305 від 03.02.2022 у розмірі 10 000, 00 грн.

згідно платіжного доручення №63998 від 04.02.2022 у розмірі 13 000, 00 грн.

згідно платіжного доручення №84111 від 07.02.2022 у розмірі 10 000, 00 грн.

Інших платежів на виконання умов договору, крім гарантійного платежу та платежу за суборенду приміщення від відповідача не надходило.

04.05.2022 відповідач направив позивачу лист щодо неспроможності сплачувати орендну плату по договору внаслідок військової агресії росії проти України та з проханням розірвати Договір та повернути авансовий платіж.

У відповідь на зазначений лист від 04.05.2022, позивачем відповідачу був направлений лист №12/05-2 від 12.05.2022 (поштова квитанція про відправку від 31.05.2022) про неможливість розірвання договору в односторонньому порядку з боку суборендаря1 раніше ніж за три місяці до такого розірвання (пункт 34.4 договору), а оскільки факт настання форс-мажорних обставин не був підтверджений відповідачем, то розірвання договору на підставі пункту 28.6 також не є можливим. У листі зазначено, що орендна плата за березень-квітень 2022 не нараховується та вказаним листом позивач запропонував відповідачеві укласти Додаткову угоду про дострокове припинення дії Договору з 23.05.2022.

Як встановлено судом за матеріалами справи, доказів укладення між сторонами договору суборенди договору про дострокове розірвання договору № 431-12-21 з 23.05.2022 року, сторонами не було надано.

Натомість, позивач листом №15/06-2 від 15.06.2022 повідомив відповідача про дострокове розірвання договору в порядку передбаченому п. 34.3. Договору, в зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань відповідачем, а саме ігноруванням всіх платежів, передбачених Договором, з боку відповідача та наявність накопиченої заборгованості суборендаря1, за ініціативою позивача (поштова квитанція про направлення листа від 21.06.2022).

Відтак, позивач керуючись п. 34.3. вказує, що договір суборенди є розірваним з 21.06.2022 (дата направлення листа відповідачеві).

У відповідь на лист позивача, відповідач надав відповідь листом №1002 від 22.06.2022, в якому останній заперечував щодо наявності заборгованості по обов`язковим платежам та запропонував укласти додаткову угоду та акт прийому повернення приміщення з суборенди 14 травня 2022 року, оскільки пропозиції про припинення дії договору № 431-12-21 з 23.05.2022 року з 23.05.2022 року та листа від 16.05.2022 року не отримував, та наполягав на тому, що договір розірваний за його заявою, в зв`язку з настанням форс-мажорних обставин.

Листом №31/07-1 від 31.07.2022 позивач вказав, що в силу п. 34.3. Договору, договір суборенди вважається розірваним з 21.06.2022, у зв`язку з чим позивач вимагав погасити протягом 7 календарних діб наявну заборгованість по орендним та іншим обов`язковим платежам, що не були сплачені у сукупному розмірі 56 188, 88 грн та розраховані станом на 14.06.2022 (направлений вказаний лист відповідачеві 05.08.2022 року).

Позивач стверджує, що у червні 2022 суборендарем1 було самовільно звільнено приміщення без узгодження із суборендарем та без укладення сторонами Акту повернення приміщення.

Разом з тим, до заяви про усунення недоліків позовної заяви, позивачем було надано акт повернення приміщення від 14.06.2022 року загальною площею 59 кв.м., складений між ФОП Салояном Мамікон Самвеловичем як суборендарем та ТОВ "Мілена Груп" як орендарем, відповідно до якого позивач у даній справі повернув приміщення, звільнене від усього належного суборендарю майна Орендареві в стані придатному для його подальшого використання.

Пунктом 35.10. Договору передбачено, що у випадку самовільного звільнення суборендарем1 приміщення без узгодження суборендарем або відмови суборендаря1 підписати Акт повернення приміщення, факт повернення приміщення підтверджується Актом про звільнення приміщення, складеним комісією у складі представників суборендаря та незалежної особи. Цей акт є підставою для припинення нарахування всіх передбачених цим договором платежів та підтвердженням вчинення суборендарем1 грубого порушення умов договору.

30.06.2022 керуючись, п. 35.10. Договору, комісією позивача було складено Акт про звільнення приміщення.

Оскільки, заборгованість відповідача по обов`язковим платежам у розмірі 56 188, 88 грн (обрахована за формулою, вказаною позивачем) так і не була погашена відповідачем, а орендна плата за лютий 2022 сплачена з порушенням, обумовленого Договором строку, позивач звернувся до суду з метою стягнення основного боргу в судовому порядку, а також пені у розмірі 4 063, 01 грн, 3 % річних у розмірі 441, 65 грн та інфляційних втрат у розмірі 2 830, 61 грн.

II. Предмет та підстави позову.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості в сукупному розмірі 63 524, 15 грн, з якої: 56 188, 88 грн - основний борг; 4 063, 01 - пеня; 441, 65 грн - 3% річних; 2 830, 61 грн - інфляційні втрати.

III. Доводи позивача щодо суті позовних вимог.

(1) відповідач допустив неналежне виконання умов Договору суборенди, зокрема з порушенням передбачених п. 8.5. Договору строку здійснив оплату суборенди за 26 днів лютого 2022 (65 478, 64), а орендна плата за травень (76 717, 11 грн) та 14 днів червня 2022 (35 801, 32 грн) у сукупному розмірі 112 518, 43 грн так і не оплачена, згідно виставлених рахунків.

(2) орендна плата за березень, квітень 2022 позивачем не нараховувалась.

(3) також залишаються неоплаченими виставлені позивачем рахунки на оплату вартості послуг обслуговування приміщення та відшкодування вартості комунальних послуг за лютий 2022 (5 423, 78 грн), березень 2022 (2 360, 00 грн), квітень 2022 (2 360, 00 грн), травень 2022 (2 950, 00 грн) та 14 днів червня 2022 (1 376, 67 грн) у сукупному розмірі 14 470, 45 грн.

(4) Договір суборенди є розірваним з 21.06.2022 у відповідності до умов п. 34.3. Договору;

(5) відповідач вніс 19.01.2022 гарантійний платіж у розмірі 70 800, 00 грн, який в силу п. 8.9. Договору зараховується в рахунок часткового погашення боргового зобов`язання, відтак сума основного боргу (орендна плата та інші обов`язкові платежі) станом на 14.06.2022 становить 56 188, 88 грн та саме вказану суму відповідач зобов`язаний сплатити позивачеві.

(6) крім того, відповідач зобов`язаний на підставі п. 22.1 Договору сплатити позивачу пеню за неналежне виконання умов Договору у розмірі 4 063, 01 грн, а також 3 % річних у розмірі 441, 65 грн та інфляційні втрати у розмірі 2 830, 61 грн, згідно відображених боргових періодів у наданому суду розрахунку сум, що стягується.

IV. Заперечення відповідача щодо позовних вимог.

(1) суборенда за лютий 2022 має становити 52 675, 86 грн з розрахунку 20 днів користування приміщенням (до 24 лютого 2022), а не 26 днів як зазначає позивач. А отже, відповідач в повному обсязі та навіть більше, аніж необхідно, сплатив орендну плату за користування приміщенням у лютому 2022.

(2) внаслідок повномасштабного вторгнення росії на територію України Київська область перебувала під окупацією з 24 лютого 2022 по кінець квітня 2022, що не дозволяло відповідачу здійснювати свою господарську діяльність. Торговий центр, в якому відповідач орендував приміщення був зачинений для відвідувачів з 24 лютого 2022 по 30 квітня 2022 року.

(3) відповідач вважає, що у спірних правовідносинах існують форс-мажорні обставини (введення воєнного стану в Україні) внаслідок існування яких, відповідач 04.05.2022 направив позивачу лист в порядку п. 28.6. Договору про дострокове розірвання договору суборенди. Таким чином договір є розірваним з 14.05.2022.

(4) підстави для нарахування орендної плати за травень, червень 2022 та інших обов`язкових платежів відсутні, а отже позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі.

V. Оцінка доказів судом та висновки суду.

Спір у справі виник щодо строку розірвання договору суборенди № № 431-12-21 та підстав такого розірвання, а отже наявністю чи відсутністю порушення відповідачем умов Договору суборенди та відповідно обов`язку здійснити оплату орендної плати за травень та 14 днів червня 2022, а також сплатити вартість обслуговування та здійснити відшкодування комунальних послуг за лютий-травень та 14 днів червня 2022.

З урахуванням предмету позовних вимог, суд визначає, що перелік обставин, які є предметом доказування у справі, становлять обставини, від яких залежить відповідь на такі ключові питання:

- чи наявні форс-мажорні обставини у спірних правовідносинах, а відтак чи є договір суборенди розірваним в силу п. 28.6. Договору та з якого моменту?

- чи порушені відповідачем умови договору в частині сплати обов`язкових платежі по договору суборенди?

- чи існує обов`язок відповідача задовольнити заявлені позивачем вимоги щодо сплати обов`язкових платежів та у разі встановлення такого обов`язку чи є підстави для притягнення відповідача до відповідальності за порушення строків виконання грошових зобов`язань за визначений позивачем період, а відтак, в якій частині позовні вимоги підлягають задоволенню?

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

1) Щодо розірвання договору в порядку п. 28.6. Договору суборенди.

Частиною 1 статті 759 ЦК України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 760 ЦК України, предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

Згідно ч. 1 ст. 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Статтею 283 ГК України встановлено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Згідно ч. 1 статті 774 ЦК України передання наймачем речі у володіння та користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно п. 1.2. Договору суборенди №431-12-21 від 15.12.2021 - приміщення, що передається суборендарю1 знаходиться в користуванні суборендаря на підставі Договору суборенди №02-02-21 від 01.02.2021, який укладений суборендарем із орендарем ТОВ "Мілена Груп".

В свою чергу, приміщення, передане орендодавцем знаходиться в користуванні орендаря на підставі договору оренди №01-02-21 від 01.02.2021, який укладений орендарем із орендодавцем ТОВ "ФК "Альтена" (підпункт 1.2.1. Договору суборенди №431-12-21 від 15.12.2021).

Орендодавець та орендар надав згоду на передачу приміщення в суборенду на умовах Початкового договору, Договору суборенди (підпункт 1.2.2 Договору суборенди №431-12-21 від 15.12.2021).

Частина 1 статті 193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Умовами Договору суборенди №431-12-21 від 15.12.2021 передбачено, що сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання умов цього Договору у разі дії форс-мажорних обставин, настання яких не залежить від сторін і безпосередньо впливає на можливість виконання цього Договору (пункт 28.1.).

Відповідач стверджує, що у спірних правовідносинах, у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні, наявні форс-мажорні обставини, що на думку, відповідача підтверджено листом ТПП України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1, що був опублікований на сайті ТПП.

Так, відповідач був суборендарем приміщення площею 59 кв. м. в торговому центрі "4ROOM", що знаходиться за адресою: Київська область, Бучанський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Петропавлівська, будинок 6. Відповідач стверджує, що Київська область перебувала під окупацією починаючи з 24 лютого 2022 до кінця квітня 2022, що не давало можливості відповідачу здійснювати господарську діяльність, крім того торговий центр, в якому відповідач орендував приміщення був зачинений для відвідувачів до 01.05.2022 (не заперечується і позивачем факт того, що ТЦ не працював з 24.02.2022 року до 01.05.2022)

Умовами пунктів 28.3. та 28.4. Договору передбачено, що сторона, що піддалася дії форс-мажорних обставин, негайно повідомляє іншу сторону письмово про початок і можливий строк припинення дії таких обставин. Сторона, що постраждала від форс-мажорної обставини, підтверджує наслідки такої обставини відповідно до законодавства України. Згідно п. 28.6. Договору - якщо форс-мажорні обставини продовжуються більше 30 днів, кожна сторона має право розірвати цей договір шляхом направлення іншій стороні письмового повідомлення, зробленого не менше чим за 10 днів до очікуваної дати дострокового розірвання договору.

Листом від 04.05.2022 відповідач повідомив позивача, що у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні, неспроможністю сплачувати орендну плату по договору, він просить позивача розірвати з ним Договір в односторонньому порядку, відтак, відповідач вважає, що в силу п. 28.6. Договору суборенди, останній є розірваним з 14.05.2022.

Втім, суд не погоджується із такими висновками відповідача щодо дати розірвання договору, з огляду на наступне.

З контексту листа від відповідача від 04.05.2022 вбачається, що останній просив позивача, керуючись умовами договору розірвати договір в односторонньому порядку, сам відповідач не посилався на п. 28.6. Договору та не долучав до листа від 04.05.2022 лист ТПП за вих. №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 або відповідний Сертифікат ТПП про настання форс-мажорних обставин, тобто не дотримав умов негайного повідомлення позивача про настання форс-мажорних обставин та умов дострокового розірвання договору суборенди, у зв`язку з таким форс-мажором, у зв`язку з чим суд не може вважати договір суборенди таким, що розірваний з 14.05.2022, в зв`язку з його одностороннім розірванням позивачем.

Однак, суд констатує, що у відповідь на лист від 04.05.2022, позивач направив відповідачу лист від 12.05.2022 №12/05-2 (поштова квитанція про відправлення - 31.05.2022) в якому вказав, що готовий розірвати договір суборенди з 23.05.2022, крім того, позивач повідомив відповідача, що у зв`язку з військовою агресією росії проти України торговий центр був зачинений для відвідувачів, а тому орендна плата за березень та квітень 2022, орендарям не нараховувалась.

Таким чином, суд вважає, що запровадження в Україні воєнного стану та військова агресія росії проти України, ведення активних бойових дій в околицях Києва, починаючи з 24.02.2022 року та протягом березня-квітня 2022 року, напряму вплинуло на господарські відносини сторін та можливість виконання умов Договору суборенди, функціонування ТЦ, внаслідок чого використання орендованого приміщення було неможливим (з 24.02.222 року по кінець квітня 2022), що підтверджено в листування сторін як з боку позивача, так і відповідача.

Повторно на розірвання договору суборенди з 23.05.2022 позивач посилається вже у листі від 15.06.2022 за ви №15/06-2 (поштова квитанція про відправлення - 21.06.2022).

Не заперечує щодо розірвання договору суборенди з 23.05.2022 і відповідач у своєму листі від 22.06.2022 за вих. №1002, адресованому позивачу.

Суд зазначає, що листом вих. №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 Торгово-промислова палата України на підставі ст.ст. 14, 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 02.12.1997 № 671/97-ВР, Статуту ТПП України, засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Так, на офіційному сайті ТПП України розміщено таку інформацію:

- ТПП України враховуючи надзвичайно складну ситуацію, з якою зіткнулась наша країна, ухвалила рішення спростити процедуру засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили);

- з метою позбавлення обов`язкового звернення до ТПП України та уповноважених нею регіональних ТПП і підготовки пакету документів у період дії введеного воєнного стану, на сайті ТПП України розміщено 28.02.2022 загальний офіційний лист ТПП України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 щодо засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). Наведене надасть можливість за необхідністю роздруковувати відповідне підтвердження всім, кого це стосується;

- даний лист, особа, яка порушує свої зобов`язання, у зв`язку із обставинами пов`язаними із військовою агресією російської федерації проти України, в період дії введеного воєнного стану, має право долучати до свого повідомлення про форс-мажорні обставини, які унеможливили виконання зобов`язань за умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів у встановлений термін для можливості обґрунтованого перенесення строків виконання зобов`язань та вирішення спірних питань мирним шляхом;

- при цьому, у разі необхідності, сторона, яка порушила свої зобов`язання в період дії форс-мажорних обставин, також має право звертатися до ТПП України та уповноважених нею регіональних ТПП за отриманням відповідного сертифіката про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) дотримуючись порядку встановленого Регламентом https://ucci.org.ua/dokumienti-dlia-zavantazhiennia за кожним зобов`язанням окремо.

Тобто, Торгово-промислова палата України спростила процедуру підтвердження форс-мажору та підтвердила, що у зв`язку із обставинами пов`язаними із військовою агресією російської федерації проти України, в період дії введеного воєнного стану з 24.02.2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами, як для суб`єктів господарювання так і для населення.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14.06.2022 у справі № 922/2394/21, вказано, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.

Факт початку дії воєнного стану в Україні з 24.02.2022 є загальновідомим та з огляду на обставини встановлені вище, а саме закриття торгового центру, суд вважає, що введення в Україні воєнного стану напряму вплинуло на господарські відносини сторін та виконання умов Договору суборенди внаслідок чого використання орендованого приміщення було неможливим в період кінця лютого, березня-квітня 2022, що не заперечується як позивачем, так і відповідачем.

Поряд з цим, матеріалами справи підтверджено, що з 01.05.2022 торговий центр був відкритий та відповідач міг використовувати орендоване приміщення, у зв`язку з чим з травня 2022 позивач продовжив нарахування орендної плати.

Статтею 617 Цивільного кодексу України встановлено підстави звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, а саме: особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Разом з тим, зі статті 28 «Форс-мажор» Договору суборенди не вбачається, що у випадку настання форс-мажору сторони з метою припинення орендних правовідносин обов`язково мають укласти Додаткову угоду, з умов договору вбачається лише, що про наявність форс-мажору повідомляється негайно, а повідомлення про дострокове розірвання договору в односторонньому порядку згідно п. 28. 6 Договору має бути вчинено в письмовому вигляді.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що сукупність встановлених обставин справи у їх логічному поєднані між собою свідчать про наявність форс-мажорних обставин у спірних правовідносинах з 24.02.2022, які тривали понад тридцять календарних днів, що дає кожній зі сторін договору розірвати договір в односторонньому порядку на підставі пункту 28.6.

Більше того, за наявними матеріалами справи, судом встановлено, що як позивач, так і відповідач в письмовому вигляді заявили про намір розірвати договір в односторонньому порядку: позивач на підставі п. 34.4 договору - з 23.05.2022, а відповідач на підставі п. 28.6 - з 14.05.2022 року.

Отже, вчинені сторонами конклюдентні дії спрямовані на припинення орендних правовідносин та розірвання договору в односторонньому порядку.

Разом з тим, оскільки судом встановлено наявність форс-мажорних обставин щодо виконання договору оренди, суд вважає, що обидві сторони договору мали право розірвати договір в односторонньому порядку на підставі саме п. 28.6Договору суборенди.

Разом з тим, оскільки відповідач, надсилаючи лист від 04.05.2022 року про розірвання договору не надав , передбачених договором документів, що засвідчують форс-мажорну обставину, а позивач сам запропонував розірвати договір з 23.05.2022 (через 10 днів після листа позивача від 12.05.2022 за вих. №12/05-2 в якому позивач повідомив про можливість припинення договору суборенди з 23.05.2022), то суд приходить до висновку, що договір є розірваним з 23.05.2022 року.

Таким чином, сул приходить до висновку, що Договір суборенди слід вважати достроково розірваним в порядку п. 28. 6 з 23.05.2022.

Також, у зв`язку з наявністю у спірних правовідносинах форс-мажорних обставин, відповідач звільняється від відповідальності за несвоєчасне виконання договірних зобов`язань з оплати обов`язкових платежів, строк оплати яких настав після 24.02.2022.

Наявність форс-мажорних обставин у спірних правовідносинах, не звільняє боржника від виконання договірного зобов`язання, а лише від відповідальності за невиконання такого зобов`язання, отже, з огляду на вище встановлене, відповідач зобов`язаний виконати, передбачений договором суборенди обов`язок зі сплати всіх обов`язкових платежів за період дії договору суборенди.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно п. 8.5. Договору - орендну плату суборендар1 зобов`язаний сплатити авансом, не пізніше 25-го числа календарного місяця, що передує оплачуваному календарному місяцю. За перший місяць строку суборенди суборендар1 зобов`язаний сплатити орендну плату в термін до 25 січня 2022 року.

Матеріалами справи підтверджено та відповідачем не спростовано, що він був користувачем орендованого майна згідно Договору суборенди №431-12-21 від 15.12.2021 з 03.02.2022 (Акт передачі приміщень від 03.02.2022).

В матеріалах справи наявний Акт про звільнення приміщення від 30.06.2022, що складений позивачем в односторонньому порядку згідно п. 35.10 Договору. Позивач стверджує, що у червні 2022 суборендарем1 було самовільно звільнено приміщення без узгодження із суборендарем та без укладення сторонами Акту повернення приміщення.

Однак, до заяви про усунення недоліків позовної заяви, позивачем було надано акт повернення приміщення від 14.06.2022 року загальною площею 59 кв.м., складений між ФОП Салояном Мамікон Самвеловичем як суборендарем та ТОВ "Мілена Груп" як орендарем, відповідно до якого позивач у даній справі повернув приміщення, звільнене від усього належного суборендарю майна Орендареві в стані придатному для його подальшого використання вже 14.06.2022, відтак суд не приймає Акт повернення приміщення від 30.06.2022 як належний доказ на підтвердження дати повернення відповідачем позивачеві спірного приміщення.

Оскільки, фактичну дату звільнення спірного приміщення за наявними матеріалами справи встановити неможливо, суд вважає, що з встановленої судом дати розірвання договору суборенди - 23.05.2022, вказане приміщення вважається звільненим та у відповідача припиняються зобов`язання з оплати будь-яких передбачених таким договором платежів.

2) Щодо порушення відповідачем умов договору в частині сплати обов`язкових платежі по договору суборенди.

Згідно п. 9.2. Договору - суборендар зобов`язаний компенсувати суборендареві вартість використаних в приміщенні комунальних послуг не пізніше 10-го числа календарного місяця, наступного за оплачуваним, на підставі виставлених суборендарем рахунків.

Згідно п. 9.3. Договору - сторони домовились, що плата за обслуговування буде складати 30, 00 гривень за 1 кв. м., орендованого приміщення за відповідний календарний місяць.

Згідно п. 9.4. Договору - плата за обслуговування сплачується суборендарем1 не пізніше 10-го числа календарного місяця, наступного за оплачуваним, на підставі виставлених суборендарем рахунків.

Крім того, пунктом 10.4. Договору передбачено, що суборендар виставляє суборендарю1 рахунки відносно всіх платежів за договором до 18-го числа місяця, що передує оплачуваному (дата виставлення рахунку). У випадку, неотримання рахунків суборендар1 самостійно та вчасно розраховує розміри платежів, передбачених цим Договором і зобов`язаний здійснити відповідну оплату у встановлені п.п. 8.5., 9.2., 9.4. Договору строки.

В матеріалах справи наявні виставлені позивачем рахунки на оплату обов`язкових платежів згідно умов Договору (окрім орендної плати за березень-квітень 2022) на загальну суму 195 467, 52 грн:

- №31 від 18.01.2022 на оплату суборенди приміщення за лютий 2022 (26 днів) у розмірі 68 478, 64 грн.

- №64 від 28.02.2022 на оплату послуг обслуговування приміщення за лютий 2022 (26 днів) у розмірі 1 643, 57 грн, відшкодування комунальних платежів за лютий 2022 (26 днів) у розмірі 3 780, 21 грн - в сукупному розмірі 5 423, 78 грн.

- № 79 від 31.03.2022 на оплату обслуговування за березень 2022 у розмірі 1 770, 00 грн, відшкодування комунальних платежів за березень 2022 у розмірі 590, 00 грн - в сукупному розмірі 2 360, 00 грн.

- №93 від 30.04.2022 на оплату послуг обслуговування приміщення за квітень 2022 у розмірі 1 770, 00 грн, відшкодування комунальних платежів за квітень 2022 у розмірі 590, 00 грн - в сукупному розмірі 2 360, 00 грн.

- №49 від 18.04.2022 на оплату суборенди приміщення за травень 2022 у розмірі 76 717, 11 грн.

- №107 від 12.05.2022 на оплату послуг обслуговування приміщення за травень 2022 у розмірі 1 770, 00 грн, відшкодування комунальних платежів за травень 2022 у розмірі 1 180, 00 грн - в сукупному розмірі 2 950, 00 грн.

- №135 від 18.05.2022 на оплату суборенди приміщення за червень 2022 (14 днів) у розмірі 35 801, 32 грн.

- №136 від 14.06.2022 на оплату послуг обслуговування приміщення за червень 2022 (14 днів) у розмірі 826, 00 грн, відшкодування комунальних платежів за червень 2022 (14 днів) у розмірі 550, 67 грн - в сукупному розмірі 1 376, 67 грн.

Матеріали справи містять докази понесення позивачем витрат на оплату комунальних послуг за спірний період згідно Договору №02-02-21 від 01.02.2021, що укладений із ТОВ "МІЛЕНА ГРУП", який був орендарем спірного приміщення до підписання між орендарем та позивачем Акту повернення приміщення від 14.06.2022, згідно п. 4 якого засвідчено про відсутність у сторін яких-небудь взаємних претензій і розбіжностей стосовно приміщення.

Відтак, на думку позивача сума основної заборгованості з огляду на те, що відповідач оплатив орендну плату за лютий 2022 у розмірі 68 478, 64 грн, а також гарантійний платіж у розмірі 70 800, 00 грн, що згідно п. 8.9. договору зараховується позивачем в суму погашення заборгованості, становить - 56 188, 88 грн (195 467, 52 грн - 68 478, 64 = 126 988, 88 грн - 70 800, 00 грн= 56 188, 88).

З огляду на висновки викладені судом вище щодо дострокового розірвання договору оренди з 23.05.2022, суд вважає, що у відповідача за період дії договору виникли наступні обов`язки зі сплати обов`язкових платежів по таким рахункам:

- №31 від 18.01.2022 на оплату суборенди приміщення за лютий 2022 (26 днів) у розмірі 68 478, 64 грн - строк оплати згідно п. 8.5. Договору настав 25.01.2022.

- №64 від 28.02.2022 на оплату послуг обслуговування приміщення за лютий 2022 (26 днів) у розмірі 1 643, 57 грн, відшкодування комунальних платежів за лютий 2022 (26 днів) у розмірі 3 780, 21 грн - в сукупному розмірі 5 423, 78 грн - строк оплати згідно п. 9.2. та п. 9.4. Договору настав - 10.03.2022.

- № 79 від 31.03.2022 на оплату обслуговування за березень 2022 у розмірі 1 770, 00 грн, відшкодування комунальних платежів за березень 2022 у розмірі 590, 00 грн - в сукупному розмірі 2 360, 00 грн - строк оплати згідно п. 9.2. та п. 9.4. Договору настав 11.04.2022 (оскільки 10.04.2022 є вихідним днем).

- №93 від 30.04.2022 на оплату послуг обслуговування приміщення за квітень 2022 у розмірі 1 770, 00 грн, відшкодування комунальних платежів за квітень 2022 у розмірі 590, 00 грн - в сукупному розмірі 2 360, 00 грн; - - строк оплати згідно п. 9.2. та п. 9.4. Договору настав 10.05.2022.

- №49 від 18.04.2022 на оплату суборенди приміщення за 22 дні травня 2022 у розмірі 56 919, 63 грн (76 717, 11/31 день*22 дні оренди) - строк оплати згідно п. 8.5. Договору настав 26.04.2022.

- №107 від 12.05.2022 на оплату послуг обслуговування приміщення за 22 дні травня 2022 у розмірі 1 256, 12 грн (1 770, 00/31 день*22 дні оренди), відшкодування комунальних платежів за травень 2022 у розмірі 837, 41 грн (1 180, 00 грн/31 день*22 дні оренди)- в сукупному розмірі 2 093, 53 грн строк оплати згідно п. 9.2. та п. 9.4. Договору настав 10.06.2022.

Рахунки №135 від 18.05.2022 на оплату суборенди приміщення за червень 2022 (14 днів) у розмірі 35 801, 32 грн та №136 від 14.06.2022 на оплату послуг обслуговування приміщення за червень 2022 (14 днів) у розмірі 826, 00 грн, відшкодування комунальних платежів за червень 2022 (14 днів) у розмірі 550, 67 грн - в сукупному розмірі 1 376, 67 грн не підлягають оплаті, оскільки орендні правовідносини у вказані періоди вже були припинені.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач сплатив в повному обсязі суборенду приміщення лише за лютий 2022 згідно рахунку №31 від 18.01.2022, втім з порушенням передбаченого п. 8.5. Договором строку оплати, який настав 25.01.2022:

згідно платіжного доручення №244676 від 19.01.2022 у розмірі 25 478, 64 грн;

згідно платіжного доручення №344198 від 25.01.2022 у розмірі 10 000, 00 грн.

згідно платіжного доручення №47305 від 03.02.2022 у розмірі 10 000, 00 грн.

згідно платіжного доручення №63998 від 04.02.2022 у розмірі 13 000, 00 грн.

згідно платіжного доручення №84111 від 07.02.2022 у розмірі 10 000, 00 грн.

Отже, сума основного боргу (без врахування гарантійного платежу) становить 69 156, 94 грн, а не 126 988, 88 грн

Пунктом 8.9. договору суборенди передбачено, що гарантійний платіж є договірним забезпеченням зобов`язань суборендаря1 за Договором, суборендар має право із гарантійного платежу стягнути суми грошових вимог до суборендаря1, зокрема, але не обмежуючись: по оплаті несплаченої суборендарем1 орендної плати/інших платежів за договором, несплачених штрафів і пені (неустойка).

Отже, оскільки при обрахунку суми основного боргу позивач вказує на застосування п. 8.9. Договору та врахування гарантійного платежу в якості погашення виниклої заборгованості, суд констатує, що гарантійний платіж у розмірі 70 800, 00 грн в повному обсязі покриває виниклу заборгованість відповідача по обов`язковим платежам у розмірі 69 156, 94 грн (залишок гарантійного платежу становить 1 643, 06 грн), а відтак позовні вимоги в частині стягнення основного боргу не підлягають задоволенню

3) Щодо вимог про стягнення пені, 3 % річних та інфляційних втрат.

У зв`язку з встановленням обставин форс-мажору у спірних правовідносинах з 24.02.2022, суд констатує, що в силу п. 28.1. Договору позовні вимоги про стягнення пені за невиконання зобов`язань, строк виконання яких настав після 24.02.2022 не підлягають задоволенню.

Натомість, позивач має право нарахувати пеню за несвоєчасну оплату орендної плати за лютий 2022, строк оплати якої у відповідності до вимог п. 8.5. Договору настав 25.01.2022.

Отже, з 26.01.2022 настало прострочення відповідача зі сплати орендної плати за лютий 2022, втім з огляду на те, що позивач починає обрахунок боргового періоду з 04.02.2022, а суд згідно ч. 2 ст. 237 ГПК України не вправі виходити за межі позовних вимог, суд при здійснені перевірки розрахунків пені (оскільки форс-мажор у спірних правовідносинах наявний з 24.02.2022), 3 % річних за лютий 2022 виходить з суми заборгованості, що існувала у відповідача станом на 04.02.2022 - 10 000, 00 грн.

Пеня за порушення строку виконання грошового зобов`язання встановлена пунктом 22.1. договору. Згідно з ним, у разі прострочення суборендарем1 виконання зобов`язань по сплаті орендної плати, сплаті гарантійного платежу, відшкодування комунальних послуг сплаті плати за обслуговування, сплаті інших платежів, передбачених цим Договором, суборендар1 зобов`язаний в кожному випадку сплатити суборендареві пеню у розмірі 1 % від суми заборгованості за кожний день прострочення.

Згідно зі статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Оскільки, визначений договором розмір пені (1 % від суми заборгованості за кожний день прострочення) перевищує розмір подвійної облікової ставки, що діяла у день прострочення (подвійна облікова ставка НБУ в день = 17 / 365 = 0,046575 %), відтак в даному випадку підлягає застосуванню саме подвійна облікова ставка НБУ.

Судом встановлено, що відповідач виконав зобов`язання з оплати оренди за лютий 2022 в повному обсязі лише 07.02.2022 (згідно платіжного доручення №84111), відтак, суд, здійснивши власний розрахунок пені та 3 % річних (інфляція за період прострочення в 3 дні не підлягає нарахуванню та не нараховувалась позивачем) за період з 04.02.2022 по 06.02.2022 встановив, що дійсна сума пені становить 16.44 грн, а 3 % річних 1, 64 грн. (Вказана сума встановлена судом за допомогою ІПС «Прецедент» за таким розрахунком (в межах визначених позивачем боргових періодів у формі каскадного нарахування).

Оскільки, суд дійшов висновку, що позивачем не вірно визначена сума основного боргу, суд визначивши суму основного боргу за березень 2-22 року по 23.05.2022 року, провів власний розрахунок в межах визначених позивачем боргових періодів 3% річних та інфляційних збитків на підставі норм ст. 625 ЦК України та визначив, що сума 3 % річних становить 190, 36 грн + 1 64 грн = 192 грн.

При обрахунку інфляційних втрат, позивач не врахував, що у випадку, якщо час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця, за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується (постанова ВС від 20.11.2020 по справі № 910/13071/19). Таким чином, провівши власний розрахунок, суд встановив, що дійсний розмір інфляційного збільшення становить 244, 07 грн.

Отже, загальний розмір пені, 3 % річних та інфляційних втрат становить 452, 44 грн.

Разом з тим, позивач при визначені ціни позову зазначив, що він бажає зарахувати гарантійний платіж в силу п. 8.9. Договору в часткове погашення обрахованих заборгованостей. Відтак, суд зазначає, що залишок гарантійного платежу після зарахування його частини в якості оплати заборгованості по обов`язковим платежам (69 156, 94 грн) становить 1 643, 06 грн, а відтак повністю покриває визначений судом розмір пені, 3 % річних та інфляційних втрат, що становить 452, 44 грн.

За таких обставин суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені, 3 % річних та інфляційних втрат.

VI. Розподіл судових витрат.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаченому судовому збору, у зв`язку із відмовою у задоволенні позову покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 13, 73-77, 86, 129, 182, 183, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовних вимог Фізичної особи-підприємця Салоян Мамікона Самвеловича до Фізичної особи-підприємця Ісаєва Євгена В`ячеславовича про стягнення 63 524, 15 грн - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Г. П. Бондаренко-Легких