ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" січня 2023 р. м. Житомир Справа № 906/1115/22

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Тимошенка О.М.

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу без повідомлення учасників

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Продмаркетпром"

до Акціонерного товариства "Малинський каменедробильний завод"

про стягнення 76 283,10 грн,

Зміст позовних вимог та заперечень.

Позивачем пред`явлено позов про стягнення на його користь з відповідача 76283,10 грн., з яких: 39 880,27 грн. боргу за поставлений товар по договору №4/01/2021-158 від 04.01.21; 16097,43грн. пені; 2478,14грн. 3% річних , 17827,26 грн. інфляційних втрат.

Акціонерне товариство "Малинський каменедробильний завод" відзиву на позов не подав, однак надіслав клопотання, в якому визнає заборгованість та просить зменшити розмір пені до 10% - 1609грн. з огляду на нараховані інфляційні та 3% річних, розмір яких майже прирівнюється до суми основного боргу 39880,27 грн. Крім того, у зв`язку із військовою агресією проти України з 24.02.2022 року товариство не мало можливості працювати, при цьому власного технікою та продукцією сприяло державі у зупиненні агресора; Наказом №24-К від 24.03.2022 було зупинено дії трудових договорів у зв`язку із військовою агресією проти України. За період воєнних дій було мобілізовано 17 працівників товариства; товариство майже не працює, оскільки бракує робочої сили, продукція не добувається (через постійні відключення електроенергії), продаж запасів майже не проводиться (через відсутність попиту), що призвело до важкого фінансового стану товариства. Відповідач не відмовляється погашати заборгованість та здійснює проплати по мірі можливості.

Рух справи.

28.11.2022 до суду надійшла вказана позовна заява.

Ухвалою від 28.11.22 суд відкрив провадження у справі №906/1115/22 за вказаною позовною заявою та вирішив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи.

Ухвалою від 01.12.22 виправлено описку в ухвалі від 28.11.2022 у даній справі зазначивши, що відповідачем є Акціонерне товариство "Малинський каменедробильний завод".

12.12.22 до суду надійшло клопотання Акціонерного товариства "Малинський каменедробильний завод" про зменшення розміру пені.

Встановлені судом обставини.

04 січня 2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Продмаркетпром" (постачальник/позивач) та акціонерним товариством "Малинський каменедробильний завод" (покупець/відповідач) укладено Договір поставки № 4/01/2021-158 (а.с.11).

Відповідно до пунктів 1.1, 1.2, 1.3 Договору, Постачальник зобов`язується поставити та передати Покупцю на умовах цього Договору, а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити на умовах, передбачених даним Договором продукцію металопрокату, надалі - Товар. Асортимент, номенклатура, загальна кількість та вартість Товару, визначаються Сторонами у видаткових накладних, які є невід`ємними частинами даного Договору. Для цілей даного Договору терміни "поставка", "продаж", "купівля-продаж", "передача у власність" вживаються як тотожні.

Згідно п.2.1. Загальна сума Договору складається із суми вартості Товару по всіх накладних, підписаних в рамках цього Договору, які є його невід`ємною частиною.

Поставка Товару здійснюється Постачальником протягом дії цього Договору, окремими партіями відповідно до направленого Покупцем замовлення, яке здійснюється за допомогою телефону, факсимільного зв`язку, електронної пошти (Інтернет), пошти та інших засобів зв`язку. Підтвердженням та датою виконання замовлення Продавцем є підписання видаткової накладної Покупцем при прийомі-передачі партії товару ( п.3.1. Договору).

На виконання умов договору поставки №4/01/2021-158 від 04 січня 2021 року позивач передав, а відповідач отримав товар на загальну суму 239 880,27 грн., що підтверджується видатковими накладними: ВН № 11063 від 01 листопада 2021 року на суму 1 576,21 грн.; ВН № 10530 від 03 листопада 2021 року на суму 2 241,00 грн.; ВН № 11139 від 08 листопада 2021 року на суму 366,01 грн.; ВН №12635 від 16 грудня 2021 року на суму 114 197,11 грн.; ВН №12645 від 16 грудня 2021 року на суму 57 025,50 грн.; ВН №12648 від 16 грудня 2021 року на суму 10 019,81 грн.; ВН №12963 від 22 грудня 2021 року на суму 6 741,55 грн.; ВН №62 від 10 січня 2022 року на суму 798,36 грн.; ВН №558 від 20 січня 2022 року на суму 2 700,00 грн.; ВН №631 від 21 січня 2022 року на суму 3 149,02 грн.; ВН №1169 від 09 лютого 2022 року на суму 41 065,70 грн.

Згідно п. 5.5 Підписання Покупцем видаткової накладної свідчить про вчинення Покупцем усіх необхідних дій в процедурі приймання Товару. З моменту підписання Покупцем видаткової накладної на партію Товару процедура приймання Товару вважається завершеною.

Відповідно до пунктів 6.1, 6.2, 6.3, 6.4 Ціна на Товар та вартість партії Товару, яка вказана у видатковій накладній, вважається узгодженою з моменту підписання Сторонам накладної на партію Товару, а при продажу Товару на умовах 100 % передоплати (часткові передоплати) - з моменту зарахування передоплати на банківський рахунок Постачальника. Якщо Сторони не домовилися про інше, Покупець зобов`язаний здійснити оплату партії Товару на умові 100 % попередня оплата. Сторони вправі домовитися про продаж партії Товару на умовах оплати з відстроченням платежу або на умовах часткової попередньої оплати партії Товару та оплатити решту (за не оплачену частину партії Товару) з відстроченням платежу. В усіх випадках, коли партію Товару продано на умовах інших, ніж вказаних в п. 6.3. даного Договору, Покупець зобов`язаний здійснити повний розрахунок за таку партію Товару протягом (не пізніше) 10 (десяти) календарних днів з моменту її отримання.

Відповідач частково сплатив вартість отриманого товару за вище вказаними видатковими накладними на загальну суму 200 000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями: № 55 від 12.01.2022 року на суму 10000,00 грн.;№84 від 17.01.2022 року на суму 5 000,00 грн.; № 140 від 24.01.2022 року на суму 10 000,00 грн.; № 175 від 25.01.2022 року на суму 10 000,00 грн.; № 217 від 27.01.2022 року на суму 10 000,00 грн.; № 355 від 09.02.2022 року на суму 10 000,00 грн.; № 267 від 03.02.2022 року на суму 10 000,00 грн.; № 404 від 14.02.2022 року на суму 10 000,00 грн.; № 382 від 11.02.2022 року на суму 10 000,00 грн.; № 440 від 16.02.2022 року на суму 10 000,00 грн.; № 416 від 15.02.2022 року на суму 10 000,00 грн.; № 469 від 21.02.2022 року на суму 10 000,00 грн.; № 452 від 18.02.2022 року на суму 40 000,00 грн.; № 507 від 23.02.2022 року на суму 10 000,00 грн.; № 488 від 22.02.2022 року на суму 10 000,00 грн.; № 1115 від 04.10.2022 року на суму 5 000,00 грн.; № 992 від 19.08.2022 року на суму 5 000,00 грн.; № 1228 від 27.10.2021 року на суму 5 000,00 грн.; № 1217 від 25.10.2022 року на суму 5 000,00 грн.; № 1293 від 15.11.2022 року на суму 5 000,00 грн.

Станом на день звернення позивача з позовом до суду та на час розгляду справи у суді перед позивачем існує заборгованість в сумі 39880,27грн. (239 880,27-200000=39880,27), про що не заперечив відповідач у клопотанні від 12.12.22.

Висновки суду та норми права.

За нормами ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим,сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст. 509 ЦК України).

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, суд вважає позовні вимоги позивача в частині стягнення основного боргу в сумі 39880,27 грн. обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

За несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, позивач на підставі п.7.2 договору просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 16097,43грн., 2478,14грн. 3% річних та 17827,26 грн. інфляційних.

Згідно п.7.2 договору, у разі порушення строку оплати партії товару, покупець зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої в період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості за кожний день прострочки та 3% річних від простроченої суми.

За нормами статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Здійснений позивачем розрахунок пені є арифметично вірним, відповідає вказаним нормам законодавства та обставинам справи.

Відповідач просить зменшити розмір пені до 10 % та визнає позовні вимоги в цій частині на суму 1609,00грн. Клопотання грунтується на тому, що позивач нарахував інфляційні та 3% річних, розмір яких майже прирівнюється до суми основного боргу 39880,27 грн.; позивач не подав доказів понечення збитків, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором; у зв`язку із військовою агресією проти України з 24.02.2022 року товариство не мало можливості працювати, при цьому власного технікою та продукцією сприяло державі у зупиненні агресора; Наказом №24-К від 24.03.2022 було зупинено дії трудових договорів у зв`язку із військовою агресією проти України. За період воєнних дій було мобілізовано 17 працівників товариства; товариство майже не працює, оскільки бракує робочої сили, продукція не добувається (через постійні відключення електроенергії), продаж запасів майже не проводиться (через відсутність попиту), що призвело до важкого фінансового стану товариства; відповідач не відмовляється погашати заборгованість та здійснює проплати по мірі можливості.

Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

За приписами ст. 233 ГК України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до п. 3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Правовий аналіз вказаних норм свідчить про те, що вони не є імперативними та застосовуються на розсуд суду за наявності визначених у них умов та на підставі аналізу конкретної ситуації, тобто є правом суду.

Суд встановив , що строк оплати настав до військової агресії, тому ця обставина не може бути поважною причиною прострочення оплати; прострочення оплати відбувалось не тільки на суму боргу, який наразі залишається, тому і пеня нарахована на всі прострочення, отже та обставина, що на даний час розмір пені є майже рівним з розміром основного боргу, не має значення.

Таким чином, клопотання відповідача не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. ст.625 ч.2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних і 3% річних приходить до висновку,що він складений правильно, тому позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню в заявленому розмірі.

За ст.ст.627,629 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до статей 525, 526 Цивільного кодексу України, 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. ст. 13,73,74,77 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги обгрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються матеріалами справи і підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат.

Оскільки позовні вимоги задоволенні повністю, судовий збір відповідно до ст. 129 ГПК України покладається судом на відповідача.

Керуючись статтями 129, 236,237, 238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з Акціонерного товариства "Малинський каменедробильний завод" (11634, Житомирська обл., Малинський р-н, селищна рада Гранітненська, комплекс будівель і споруд №4; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Продмаркетпром" (01042, м. Київ, Печерський район, вул. Академіка Філатова, буд. 10-А, офіс 2/51; адреса для листування: 11500, Житомирська обл., м. Коростень, вул. Б. Шосе, 12-А ; ) - 39880,27 грн. боргу, 16097,43грн. пені, 2478,14грн. 3% річних , 17827,26 грн. інфляційних втрат, 2481,00 грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 24.01.23

Суддя Тимошенко О. М.

Віддрукувати:

1- в справу

2,3- сторонам (рек. з повідом.)