СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2023 року м. Харків Справа № 922/4893/21

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Склярук О.І., суддя Гетьман Р.А. , суддя Хачатрян В.С.,

розглянувши у письмовому провадженні без виклику сторін у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача, за вх. №1243 Х/1 на рішення господарського суду Харківської області від 10.02.2022 (суддя Шарко Л.В.) у справі № 922/4893/21

за позовом Комунального підприємства "Харківські теплові мережі", м.Харків,

до Фізичної особи підприємця Волкова Юрія Олексійовича, смт Коломак, Харківська область,

про стягнення 49 197,58 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Харківської області від 10.02.2022 у справі №922/4893/21 позов задоволено.

Стягнуто з Фізичної особи - підприємця Волкова Юрія Олексійовича на користь Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" 49197,58 грн. заборгованості за невиконання зобов`язань по оплаті спожитої теплової енергії за період з жовтня 2018 по квітень 2021 року.

Не погодившись з ухваленим судом першої інстанції рішенням, апелянт звернувся до Східного апеляційного господарського суду зі скаргою та клопотанням щодо поновлення строку, просив скасувати рішення та відмовити у задоволенні позовних вимог.

У своїй апеляційній скарзі відповідач, просить скасувати оскаржене рішення суду та посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм чинного законодавства.

В обґрунтування своєї позиції апелянт посилається зокрема на те, що судом першої інстанції не було враховано під час постановлення оскаржуваного рішення, що спірні приміщення, які належали відповідачу до 15.06.2021, є неопалюваними, оскільки в них відсутні опалювальні прилади, що підтверджується актом обстеження КП "Жилкомсервіс" від 13.01.2022. У зв`язку з тим, що відповідач фактично не отримував теплову енергію даний позов є необґрунтованим.

Також посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Для розгляду справи шляхом автоматизованого розподілу судової справи між суддями було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Склярук О.І., суддя Гетьман Р.А., суддя Хачатрян В.С.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 16.11.2022 у справі №922/4893/21 поновлено скаржнику пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження вказаного рішення, відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою та встановлено строк для подання відзивів на апеляційну скаргу, та ухвалено розглядати справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Цією ж ухвалою витребувано матеріали справи з господарського суду Харківської області.

24.02.2022 Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, надалі неодноразово подовжено.

Відповідно до наказу Східного апеляційного господарського суду від 25.03.2022 №03 «Про встановлення особливого режиму роботи суду в умовах воєнного стану» встановлено особливий режим роботи Східного апеляційного господарського суду в умовах воєнного стану з 01.04.2022 та запроваджено відповідні організаційні заходи, зокрема:

- тимчасово зупинено розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процесу до усунення обставин, які в умовах воєнної агресії проти України зумовлюють загрозу життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів і працівників суду;

- запроваджено з 01.04.2022 роботу Східного апеляційного господарського суду у віддаленому режимі. Режим роботи суду може бути змінений з урахуванням об`єктивних обставин загострення збройної агресії (у тому числі ведення бойових дій) на адміністративно-територіальній одиниці місця розташування суду;

- рекомендовано учасникам судових справ утриматись від відвідування суду, свої процесуальні права та обов`язки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України, реалізовувати з використанням офіційної електронної пошти суду: ;

- забезпечено приймання та опрацювання вхідної кореспонденції, що надходить до суду засобами електронного зв`язку. У разі відсутності об`єктивної можливості дотримання приписів процесуального законодавства та Положення про автоматизовану систему документообігу суду, відповідні дії здійснювати після усунення обставин, що зумовили таку неможливість.

Відповідно до ст.26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства в умовах воєнного стану забороняється.

При цьому, згідно Рекомендацій прийнятих Радою суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану, при визначенні умов роботи суду у воєнний час, рекомендовано керуватися реальною поточною обстановкою, що склалася в регіоні. У випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.

На підставі вищевикладеного, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, враховуючи поточну обстановку, що склалася в місті Харкові, апеляційний суд був вимушений вийти за межі строку встановленого статтею 273 Господарського процесуального кодексу України.

Від позивача у справі відзив на подану апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу, відзив на апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права судова колегія приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на нижче викладене.

Судом першої інстанції було встановлено наступні обставини справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі договору купівлі-продажу №5339-В-С від 25.12.2015 відповідач був власником нежитлових приміщень цокольного поверху № 1-:-13, І, II в житловому будинку літ."Б-3", загальною площею 139,8 кв. м. за адресою: м. Харків, вул. Руставелі, 14.

Зазначене також підтверджується листом Управління комунального майна та приватизації №969 від 29.01.2016.

Відповідно до акту приймання-передачі нерухомого майна до статутного капіталу від 15.06.2021, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Одарченко М.С. та зареєстрованого в реєстрі за №637, 638, власником вищевказаних приміщень стало ТОВ "Хладонсервіс".

Як зазначає позивач, постачання теплової енергії на потреби опалення у житлові будинки позивач здійснює на підставі розпоряджень голови Харківської міської ради про початок та кінець опалювальних сезонів.

На підставі розпоряджень Харківського міського голови в опалювальних сезонах 2018-2019, 2019-2020, 2020-2021 років позивач здійснював постачання теплової енергії у приміщення відповідача.

Позивач, Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" належить до комунальної власності територіальної громади м. Харкова, метою діяльності якого є задоволення потреб населення міста Харкова, підприємств, установ і організацій, незалежно від форм власності.

Відповідно до п. 2 ст. 275 Господарського кодексу України, Закону України "Про теплопостачання" споживання теплової енергії допускається тільки на підставі договору, укладеного між теплопостачальною організацією та споживачем.

Згідно з приписами ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" відносини між учасниками у сфері житлово-комунальних послуг мають здійснюватися виключно на договірних засадах. При цьому, обов`язком споживача послуг є укладання договору на отримання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем або виробником на основі типового договору.

Згідно зі ст. 24 Закону України "Про теплопостачання" основним обов`язком споживача теплової енергії є, між іншим, своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Натомість, у порушення ст. 24 Закону України "Про теплопостачання", відповідач не уклав договір з позивачем та отримував теплову енергію на потреби опалення за відсутності письмового договору.

Факт споживання відповідачем теплової енергії на потреби опалення приміщення з жовтня 2018 по квітень 2021 підтверджується актами про підключення опалення на початку опалюваних сезонів та актами про відключення опалення наприкінці опалюваних сезонів.

Крім того, факт споживання відповідачем теплової енергії за вказаний період також підтверджується актом обстеження системи теплоспоживання об`єкту №178/4110 від 19.02.2021.

Як зазначає позивач, станом на подання позовної заяви по особовому рахунку відповідача обліковується заборгованість за спожиту теплову енергію на потреби опалення в сумі 49197,58 грн., яка утворилася за період з жовтня 2018 по квітень 2021.

Відповідачу направлялися рахунки-фактури за спожиту теплову енергію, які сплачені не були.

Позивачем зазначено, що споживання теплової енергії на потреби опалення приміщень здійснювалося відповідачем без укладання договору.

Проте, відсутність письмового договору між відповідачем та КП "Харківські теплові мережі" не є підставою для несплати заборгованості за спожиту теплову енергію, що і стало підставою для його звернення до господарського суду з відповідним позовом.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі ст. 3 Закону України "Про теплопостачання" відносини між суб`єктами діяльності у сфері теплопостачання регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 1 вищевказаного Закону, - теплова енергія - це товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.

Так, цивільні права і обов`язки виникають, крім угод, також внаслідок інших дій суб`єктів. Такими діями може бути користування тепловою енергією без договору, зокрема, постачання теплової енергії позивачем у приміщення відповідача та її отримання останнім.

Відповідно до частини 6 статті 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Згідно з ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Апеляційний суд зауважує, що за розрахунком позивача станом на 10.12.2021 за відповідачем обліковується заборгованість за спожиту теплову енергію на потреби опалення без укладення договору в сумі 49197,58 грн., яка утворилася з жовтня 2018 по квітень 2021.

Факт постачання позивачем теплової енергії до житлового будинку, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Руставелі, 14, літ. Б-3 підтверджується матеріалами справи.

Колегія суддів зазначає, що в нежитлових приміщеннях загальною площею 139,8 кв.м. за адресою: місто Харків, пров. Руставелі, будинок 14, - система опалення є централізованою, єдиною і невід`ємною частиною системи теплоспоживання будівлі, тому відповідач споживав теплову енергію від внутрішньобудинкових трубопроводів централізованого опалення, що підтверджується актами про підключення опалення на початку опалювальних сезонів та актами про відключення опалення наприкінці опалювальних сезонів до житлового будинку в цілому, де розташовані нежитлові приміщення відповідача (а.с. № 14-19). Вищезазначені акти на включення та відключення опалення підписані та скріплені печатками повноважених представників КП "Харківські теплові мережі" та балансоутримувачем будинку.

В матеріалах справи також наявний складений у присутності відповідача акт обстеження системи теплоспоживання об`єкту №178/4110 від 19.02.2021, з якого вбачається, що нежитлові приміщення відповідача знаходяться у полупідвальному приміщенні двоповерхового житлового будинку за адресою: м. Харків, провулок Руставелі, 14. Система опалення нежитлових приміщень єдина з системою опалення житлового будинку за вказаною адресою. Натомість відомості в акті обстеження від 13.01.22 року підтверджують факт відсутності радіаторів, втім підтвердження відсутності у даних нежитлових приміщеннях стояків центрального опалення вищевказаним актом не було встановлено.

Акт обстеження нежитлових приміщень, складений КП "Жилкомсервіс" від 13.01.22, містить відомості про обладнання приміщення центральним опаленням. Тому відомості, що викладені в даному акті не суперечать відомостям, викладеним в акті ХТМ обстеження системи теплоспоживання від 19.02.2021р.

Таким чином, дані акти не спростовують один одного, а лише доповнюють відомості стосовно нежитлових приміщень цокольного поверху, розташованих за адресою: м. Харків, провулок Руставелі, 14.

Апеляційний суд звертає увагу, що відключення житлових чи нежитлових приміщень від системи централізованого опалення будинку регулюється Порядком відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26.07.2019 №169.

У матеріалах справи відсутня інформація про додержання відповідачем вимог вищезазначеного Порядку щодо відключення нежитлових приміщень цокольного поверху від системи теплоспоживання будівлі, розташованих за адресою: м. Харків, провулок Руставелі, 14.

Листами від 08.04.2021, 25.08.2021 відповідачу було запропоновано укласти договір купівлі-продажу теплової енергії на займані приміщення та виконати розрахунок теплового навантаження КП "Харківські теплові мережі", а в разі незгоди з розрахунком теплових навантажень надати розрахунок теплового навантаження на опалення, виконаного організацією, що має ліцензію на виконання вказаних робіт, погоджений з Центром контролю та обліку теплоспоживання КП "Харківські теплові мережі".

У порушення статті 24 Закону України "Про теплопостачання" відповідач не уклав договір з КП "Харківські теплові мережі" та не узгодив розрахунок теплового навантаження на опалення з позивачем, тобто отримував теплову енергію на потреби опалення за відсутності письмового договору.

Оскільки укладення відповідного договору з боку відповідача не відбулося, позивач та інші організації для розрахунку теплового навантаження залучені не були, тому розрахунок вартості спожитої відповідачем теплової енергії на потреби опалення здійснювався КП "Харківські теплові мережі" розрахунковим способом правомірно та законно, згідно з нормативним документом "Норми та вказівки по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні" КТМ 204 України 244-94.

Належних доказів відключення нежитлових приміщень цокольного поверху відповідача від централізованого опалення житлового будинку до суду ані першої, ані апеляційної інстанцій надано не було.

Таким чином, не підтверджується матеріалами справи факт відключення нежитлових приміщень від системи централізованого опалення будинку із додержанням споживачем вимог Порядку відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26.07.19 №169.

Позивач також запропоновував відповідачу звернутись до нього або відповідних організацій для виконання розрахунку теплового навантаження і надати відповідні документи для їх погодження. Проте, такі документи позивачу не були надані.

Доказів здійснення контррозрахунку відповідачем надано не було, клопотання про призначення судової експертизи щодо розміру заявленої до стягнення позивачем суми по оплаті теплової енергії відповідачем також не було заявлено.

Акт обстеження КП "Жилкомсервіс" від 13.01.2022, зокрема, містить відомості про обладнання приміщення житлового будинку відповідача центральним опаленням і не може вважатись доказом, що звільняє відповідача від зобов`язань сплатити отриману теплову енергію за жовтень 2018 - квітень 2021 року в розумінні діючих норм законодавства.

Відповідно до частини 6 статті 25 Закону України "Про теплопостачання" у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується в судовому порядку.

За розрахунком позивача станом на 10.12.2021 по особовому рахунку відповідача 17800-9284 обліковується заборгованість за спожиту теплову енергію на потреби опалення в сумі 49197,58 грн., яка утворилася з жовтня 2018 по квітень 2021.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Таким чином, обов`язковою умовою, з якою законодавець пов`язує виникнення даного виду зобов`язань, є відсутність правової підстави для набуття, збереження майна однією особою за рахунок іншої особи.

Статтею 1213 ЦК України передбачено, що набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Факт постачання позивачем теплової енергії до житлового будинку, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Руставелі, 14 у період з жовтня 2018 по квітень 2021 року не спростовується відповідачем, підтверджується матеріалами справи.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає, що оскільки система опалення належних відповідачу до 15.06.2021 нежитлових приміщень цокольного поверху № 1-:-13, І, II в житловому будинку літ."Б-3", загальною площею 139,8 кв. м. за адресою: м. Харків, провулок Руставелі, 14, є єдиною з системою опалення житлового будинку, доводи позивача про те, що відповідач споживав поставлену позивачем теплову енергію у період з жовтня 2018 по квітень 2021 року, підтверджуються матеріалами справи.

Апеляційний суд також зазначає, що оскільки сторони не перебувають у договірних відносинах, які б регулювали відносини щодо постачання теплової енергії, як того вимагають норми чинного законодавства України, то поставлена відповідачеві теплова енергія на суму 49197,58 грн., є безпідставно набутою, а отже, вимоги позивача про відшкодування її вартості є правомірними, на підставі ст.ст.1212,1213 Цивільного кодексу України, що також було правомірно визначено господарським судом.

Враховуючи викладене, а також те, що в матеріалах справи відсутні докази погашення відповідачем заборгованості, а також докази дотримання відповідачем вимог Порядку відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26.07.2019 №169, щодо відключення нежитлових приміщень від системи централізованого опалення будинку, апеляційний суд вважає позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача суми вартості безпідставно спожитої теплової енергії у розмірі 49197,58 грн. законними та обґрунтованими, а отже такими, що підлягають задоволенню.

Щодо тверджень, викладених в апеляційній скарзі, стосовно того, що в зазначеному приміщенні не надаються послуги з теплопостачання з боку позивача, оскільки будь-які прилади опалення відсутні, що підтверджується актом обстеження КП "Жилкомсервіс" від 13.01.2022, судова колегія зазначає наступне.

Як правомірно було зазначено господарським судом та не спростовується відповідачем, житловий будинок, у якому розташовані нежитлові приміщення відповідача, не обладнані приладом обліку теплової енергії, тому розрахунок вартості спожитої відповідачем теплової енергії на потреби опалення здійснювався позивачем розрахунковим способом згідно з нормативним документом "Норми та вказівки по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в України" КТМ 204 України 244-94 (а.с.12).

З огляду на наведене, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що доводи заявника, викладені в апеляційній скарзі не обґрунтовані, не доведені належними та допустимими доказами.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Названий Суд також зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Згідно статті 73 Господарського процесуального кодексу України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Твердження заявника апеляційної скарги про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування рішення Господарського суду Харківської області від 10.02.2022 у справі №922/4893/21.

Ураховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати понесені заявником апеляційної скарги у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця Волкова Юрія Олексійовича, смт Коломак, Харківська область, залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Харківської області від 10.02.2022 у справі №922/4893/21 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачено ст.ст.286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.І. Склярук

Суддя Р.А. Гетьман

Суддя В.С. Хачатрян