номер провадження справи 22/115/22
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

26.01.2023 Справа № 908/1946/22

м. Запоріжжя Запорізької області

Суддя Господарського суду Запорізької області Ярешко О.В.,

При секретарі судового засідання Ініній І.М.

За участю представників учасників справи:

від позивача (стягувача): Аскарін Р.М., довіреність № 1 від 01.01.2023

від відповідача (заявника, боржника): Балховітіна В.Г., довіреність № 01 від 30.12.2022

розглянувши в судовому засіданні заяву (вих. № 12/0069 від 13.01.2023) Комунального підприємства Облводоканал Запорізької обласної ради про розстрочення виконання судового рішення у справі № 908/1946/22

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Запоріжжяелектропостачання (вул. Олесандрівська, буд. 35, м. Запоріжжя, 69063)

до відповідача: Комунального підприємства Облводоканал Запорізької обласної ради (вул. Перемоги, буд. 129-А, м. Запоріжжя, 69057)

про стягнення 3102383,37 грн.

ВСТАНОВИВ:

18.01.2023 до Господарського суду Запорізької області надійшла заява (вих. № 12/0069 від 13.01.2023) Комунального підприємства Облводоканал Запорізької обласної ради про розстрочення виконання судового рішення у справі № 908/1946/22, згідно якої просило розстрочити виконання судового рішення в сумі основного боргу, 3% річних та судового збору в загальному розмірі 2680665,51 грн. на 12 місяців, шляхом здійснення щомісячних оплат в розмірі 223388,79 грн., а в останній місяць 223338,82 грн.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 18.01.2023, вказану вище заяву передано на розгляд судді Господарського суду Запорізької області Ярешко О.В.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 19.01.2023 у справі № 908/1946/22 вказана заява прийнята до розгляду суддею Ярешко О.В., судове засідання з розгляду заяви призначено на 26.01.2023, про що повідомлено учасників справи ухвалою суду.

У судове засідання 26.01.2023 з`явилися представники сторін.

Відповідно до ст. 222 ГПК України, здійснювалося фіксування судового засідання здійснювалося за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заява мотивована таким. На теперішній час існують обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення суду, а саме: Торгово-промисловою палатою України було оприлюднено лист № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, яким повідомлено, що військова агресія Російської Федерації проти України є форс-мажорною обставиною. У підтвердження наявності у відповідача форс-мажорних обставин зазначив, що відповідач є підприємством критичної інфраструктури, що забезпечує населення Запорізької області життєво необхідним ресурсом питною водою. Свою діяльність відповідач реалізовує через свої структурні підрозділи, шість із восьми яких перебувають на тимчасово окупованих територіях. Єдиним джерелом доходів підприємства є здійснення споживачами оплати за надані послуги. Рівень оплат за надані послуги з водопостачання та водовідведення щомісячно стрімко знижується, вбачається стрімкий ріст дебіторської заборгованості. Наразі відповідач перебуває у глибокій фінансовій кризі. Станом на 13.01.2023 на рахунках підприємства обліковується лише 537915,25 грн., що позбавляє відповідача можливості взагалі здійснювати будь-які значні фінансові операції. За 9 місяців 2022 прибуток у відповідача відсутній, збиток склав 56517 тис.грн. Вважає, що у відповідача відсутня вина, оскільки заборгованість перед позивачем виникла виключно через збройну агресію проти України. Щодо підтвердження спроможності відповідача виконувати свої зобов`язання за розстроченням зазначив, що в провадженні суду перебувають справи №№ 908/2770/22, 908/2817/22, 908/168/23 про стягнення на користь Комунального підприємства Облводоканал Запорізької обласної ради безспірної заборгованості в загальному розмірі 2975657,79 грн. Отримання даних коштів надасть відповідачу можливість своєчасно здійснювати оплати за розстрочкою.

У судовому засіданні 26.01.2023 представник заявника зазначив, що найближчим часом очікується щомісячне надходження грошових коштів у розмірі 1 млн.грн. на користь КП Облводоканал ЗОР та відповідач зможе щомісячно розраховуватись з позивачем.

25.01.2023 на електронну пошту суду від відповідача надійшло заперечення (вих. № 4557 від 24.01.2023) на заяву про розстрочку. Конкретних доказів, які б підтверджували, що на всіх територіях Запорізької області одночасно стало неможливим виконання господарської діяльності відповідачем останнім не надано. Повідомлення щодо настання форс-мажорних обставин у встановленому договором порядку від відповідача не надходило. ТОВ Запоріжжяелектропостачання виконує функції постачальника універсальних послуг на території Запорізької області. Основним джерелом доходу товариства є грошові кошти від побутового споживача. З початком запровадження 12.03.2020 в Україні карантину значно знизилася платіжна дисципліна споживачів електроенергії, що призвело до початку зростання дебіторської заборгованості. Значна частина структурних підрозділів ТОВ Запоріжжяелектропостачання знаходяться на тимчасово окупованих територіях та в районі проведення воєнних (бойових) дій. Приріст дебіторської заборгованості по споживачам електроенергії на 01.01.2023, у порівнянні з 01.01.2022, в 3 рази або на 1,1 млрд.грн. Рівень оплати нарахованих сум (січень листопад 2022) за період: лютий-грудень 2022 складає 68%, у тому числі по тимчасово окупованим територіям лише 31%. За 4 квартал рівень оплати по тимчасово окупованим територіям складає 14%. Кредиторська заборгованість позивача перед учасниками ринку електроенергії станом на 01.09.2022 становить 2132207 тис.грн. Відсутність грошових коштів не є виключною обставиною та має негативний вплив на фінансовий стан не лише заявника, а й стягувача в справі та здійснювану ним господарську діяльність. У задоволенні заяви просив відмовити.

Розглянувши матеріали заяви, всебічно й повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, дослідивши подані докази, вислухавши представників сторін, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви про розстрочення виконання рішення суду в даній справі, виходячи з такого.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 20.12.2022 у справі № 908/1946/22 стягнуто з Комунального підприємства Облводоканал Запорізької обласної ради (вул. Перемоги, буд. 129-А, м. Запоріжжя, 69057; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Запоріжжяелектропостачання (вул. Олесандрівська, буд. 35, м. Запоріжжя, 69063; код ЄДРПОУ 42093 (два мільйони шістсот тридцять п`ять тисяч шістсот шістдесят) грн. 20 коп. заборгованості за спожиту електричну енергію в червні 2022, 5389 (п`ять тисяч триста вісімдесят дев`ять) грн. 43 коп. 3% річних, 39615 (тридцять дев`ять тисяч шістсот п`ятнадцять) грн. 88 коп. судового збору.

Провадження в справі щодо стягнення суми 461333 (чотириста шістдесят одна тисяча триста тридцять три) грн. 74 коп. основного боргу закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Рішення набрало законної сили 13.01.2023.

На виконання рішення, Господарським судом Запорізької області 24.01.2023 видано відповідний наказ.

За приписами ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 326 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).

Право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав особи і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду. Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

Відповідно частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Савіцький проти України» від 26.07.2012 суд наголосив, що право на суд, захищене пунктом 1 статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній із сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок.

Рішенням Суду в справі «Глоба проти України» від 05.07.2012 суд повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції.

На державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як у теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі «Чижов проти України»).

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка та розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого частиною першою статті 6 Конвенції, згідно з якою "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру", а у системному розумінні даної норми та національного закону суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999).

Крім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого виконання.

Разом з тим, відповідно ч.ч. 1, 3 ст. 331 ГПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Частиною четвертою даної статті визначено, що вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення - це виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі.

Таким чином, запроваджений процесуальними нормами права механізм розстрочення виконання судового рішення є винятковою мірою, який спрямований на досягнення кінцевої мети судового розгляду - виконання ухваленого судом рішення.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Отже, питання щодо надання відстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами з дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі.

Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання судового рішення чи ускладнюють його виконання. Тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Рішення суду, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Це означає, що особа, якій належить виконати рішення суду, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Розстрочення виконання судового рішення, що набрало законної сили та підлягає негайному виконанню, у свою чергу, має сприяти реальному його виконанню на користь стягувача та в найкоротший термін.

Тобто, вирішуючи питання розстрочення виконання судового рішення суд має оцінити надані заявником докази на предмет того, що запропонований ним строк розстрочення дійсно сприятиме виконанню судового рішення, буде ефективним та не призведе до безпідставного затягування виконання рішення суду.

Відповідно ч.ч. 1, 4 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Згідно ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

Згідно довідки відповідача, дебіторська заборгованість КП «Облводоканал» ЗОР станом на грудень 2022 склала 206192129,94 грн. Станом на 13.01.2023 залишки грошових коштів на розрахункових рахунках відповідача 537915,25 грн.

Згідно Звіту про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за 9 місяців 2022 року, збиток КП «Облводоканал» ЗОР склав 56517 тис.грн., за аналогічний період попереднього року збиток складав 28594 тис.грн. Прибуток у вказаних періодах був відсутній.

Відповідно до Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 28.12.2022 зареєстровано кримінальне провадження № 0002489 за повідомленням КП «Облводоканал» ЗОР щодо захоплення майна будівлі та часткового знищення майна об`єкту критичної інфраструктури КП «Облводоканал» ЗОР (смт. Якимівка, м. Василівка, м. Дніпрорудне, с. Велика Білозерка, смт. Більмак, с. Розівка, смт. Степногірськ).

Як встановлено судом при розгляді справи № 908/1964/22, заборгованість за договором № 100 про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 24.05.2022 виникла у відповідача за один місяць - червень 2022. Відповідачем здійснювалась часткова оплата за надані послуги, у тому числі сума 461333,74 грн. була сплачена відповідачем після подання позивачем позовної заяви.

Суд враховує, що вказана заборгованість утворилась в момент дії воєнного стану на території України, який безумовно вплинув на господарську діяльність відповідача. Разом з тим, відповідач частково розраховувався за отримані послуги, відтак, суд не вбачає наявності вини відповідачу у виникненні заборгованості.

Суд приймає до уваги, що КП «Облводоканал» ЗОР є соціально значимим водопостачальним підприємством Запорізької області, що забезпечує централізоване водопостачання задля задоволення соціальних та комунальних потреб споживачів області.

Представник відповідача в судовому засіданні заявив, що найближчим часом очікується щомісячне надходження грошових коштів у розмірі 1 млн.грн. на користь КП Облводоканал ЗОР та відповідач зможе щомісячно розраховуватись з позивачем.

Суд зауважує, що введення воєнного стану на території України негативним чином впливає на можливість ведення господарської діяльності суб`єктами господарювання, не лише відповідача (боржника), але й позивача (стягувача).

Згідно Звіту про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за 9 місяців 2022 року, збиток ПАТ Запоріжжяелектропостачання склав 42048 тис.грн., за аналогічний період попереднього року збиток був відсутній, прибуток складав 86684 тис.грн.

Дослідивши подані заявником докази суд вважає, що відповідачем доведено наявність обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення по даній справі.

Суд також враховує, що у разі пред`явлення стягувачем до виконання судового наказу, вжиті в рамках виконавчого провадження заходи примусу обмежать господарську діяльність боржника. Саме лише відкриття виконавчого провадження без можливості реального виконання рішення не забезпечить виконання його зобов`язання перед ТОВ «Запоріжжяелектропостачання».

Враховуючи фінансовий стан сторін, ступінь вини відповідача у виникненні спору, дотримуючись балансу інтересів сторін, суд вважає за необхідне заяву (вих. № 12/0069 від 13.01.2023) Комунального підприємства Облводоканал Запорізької обласної ради задовольнити частково. Розстрочити виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 20.12.2022 у справі № 908/1946/22 в частині стягнення з Комунального підприємства Облводоканал Запорізької обласної ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Запоріжжяелектропостачання суми 2635660 (два мільйони шістсот тридцять п`ять тисяч шістсот шістдесят) грн. 20 коп. заборгованості за спожиту електричну енергію в червні 2022; 5389 (п`ять тисяч триста вісімдесят дев`ять) грн. 43 коп. 3% річних; 39615 (тридцять дев`ять тисяч шістсот п`ятнадцять) грн. 88 коп. судового збору, що разом складає 2680665 (два мільйони шістсот вісімдесят тисяч шістсот шістдесят п`ять) грн. 51 коп., на 4 (чотири) місяці, з оплатою рівними частинами до останнього числа кожного місяця, починаючи з лютого 2023, а саме:

- до 28.02.2023 включно 670166,38 грн.

- до 31.03.2023 включно 670166,38 грн.

- до 30.04.2023 включно - 670166,38 грн.

- до 31.05.2023 включно - 670166,37 грн.

У судовому засіданні 26.01.2023 судом оголошено вступну та резолютивну частини даної ухвали.

Керуючись ст.ст. 232, 234, 235, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву (вих. № 12/0069 від 13.01.2023) Комунального підприємства Облводоканал Запорізької обласної ради задовольнити частково.

Розстрочити виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 20.12.2022 у справі № 908/1946/22 в частині стягнення з Комунального підприємства Облводоканал Запорізької обласної ради (вул. Перемоги, буд. 129-А, м. Запоріжжя, 69057; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Запоріжжяелектропостачання (вул. Олесандрівська, буд. 35, м. Запоріжжя, 69063; ) суми 2635660 (два мільйони шістсот тридцять п`ять тисяч шістсот шістдесят) грн. 20 коп. заборгованості за спожиту електричну енергію в червні 2022; 5389 (п`ять тисяч триста вісімдесят дев`ять) грн. 43 коп. 3% річних; 39615 (тридцять дев`ять тисяч шістсот п`ятнадцять) грн. 88 коп. судового збору, що разом складає 2680665 (два мільйони шістсот вісімдесят тисяч шістсот шістдесят п`ять) грн. 51 коп., на 4 (чотири) місяці, з оплатою рівними частинами до останнього числа кожного місяця, починаючи з лютого 2023, а саме:

- до 28.02.2023 включно 670166,38 грн.

- до 31.03.2023 включно 670166,38 грн.

- до 30.04.2023 включно - 670166,38 грн.

- до 31.05.2023 включно - 670166,37 грн.

У задоволенні іншої частини заяви відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку відповідно до ст.ст. 255, 256 ГПК України. Повний текст ухвали складено та підписано 30 січня 2023.

Суддя О.В. Ярешко