ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"18" січня 2023 р. Справа№ 873/85/22

Північний апеляційний господарський суд

суддя: Кропивна Л.В.

за участю секретаря судового засідання : Зорі В.С.

за участю представників згідно протоколу судового засідання

розглянувши заяву Приватного підприємства "Адлєр" про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації український банків від 26.08.2022 у справі № 19/22

за позовом ПП "Адлєр"

до ТОВ "Сапфір-Агротех"

про стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство "Адлєр" звернулось до Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сапфір-Агротех" про стягнення заборгованості.

Рішенням Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків у третейській справі № 19/22 позов задоволено, стягнуто з ТОВ "Сапфір-Агротех" на користь ПП "Адлеєр" грошові кошти, нараховані у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за договором поставки товару № 591/АДЛ/ЗЗР від 20.05.2022 у сумі 170630,54 грн., третейський збір у розмірі 2106,00 грн.

01.09.2021 р. до Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшла заява про видачу виконавчого документа на примусове виконання вказаного рішення третейського суду.

Розглянувши заяву, суд дійшов висновку про її задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 352 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) заява про видачу наказу на примусове виконання рішення третейського суду подається до апеляційного господарського суду за місцем проведення третейського розгляду протягом трьох років з дня ухвалення рішення третейським судом.

Згідно з ч. 3 ст. 354 ГПК України при розгляді справи в судовому засіданні господарський суд встановлює наявність чи відсутність підстав для відмови у видачі наказу на примусове виконання рішення третейського суду, передбачених статтею 355 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 355 ГПК України суд відмовляє у видачі наказу на примусове виконання рішення третейського суду, якщо:

1) на день ухвалення рішення за заявою про видачу наказу рішення третейського суду скасовано судом;

2) справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

3) пропущено встановлений строк для звернення за видачею наказу, а причини його пропуску не визнані господарським судом поважними;

4) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

5) третейська угода визнана недійсною;

6) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону;

7) рішення третейського суду містить способи захисту прав та охоронюваних інтересів, не передбачені законом;

8) постійно діючий третейський суд не надав на вимогу господарського суду відповідну справу;

9) третейський суд вирішив питання про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі.

За приписами ч. 1 ст. 55 Закону України «Про третейські суди» рішення третейського суду виконуються зобов`язаною стороною добровільно, в порядку та строки, що встановлені в рішенні. У разі, коли рішення третейського суду не виконується добровільно зобов`язаною цим рішенням стороною, інша сторона може подати до компетентного суду заяву про видачу виконавчого документа, яким у господарському судочинстві згідно зі ст. 327 ГПК України та п. 1-1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» є наказ.

Згідно з ч. 1 ст. 56 Закону України «Про третейські суди» заява про видачу виконавчого документа може бути подана до компетентного суду протягом трьох років з дня прийняття рішення третейським судом. Така заява підлягає розгляду компетентним судом протягом 15 днів з дня її надходження до суду. Про час та місце розгляду заяви повідомляються сторони, проте неявка сторін чи однієї із сторін не є перешкодою для судового розгляду заяви.

Відповідно до ч. 6 ст. 56 Закону України «Про третейські суди» компетентний суд відмовляє в задоволенні заяви про видачу виконавчого документа, якщо:

1) на день прийняття рішення за заявою про видачу виконавчого документа рішення третейського суду скасовано компетентним судом;

2) справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

3) пропущено встановлений цією статтею строк для звернення за видачею виконавчого документа, а причини його пропуску не визнані судом поважними;

4) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

5) третейська угода визнана недійсною компетентним судом;

6) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам статей 16-19 цього Закону;

7) рішення третейського суду містить способи захисту прав та охоронюваних інтересів, які не передбачені законами України;

8) постійно діючий третейський суд не надав на вимогу компетентного суду відповідну справу;

9) третейський суд вирішив питання про права і обов`язки осіб, які не брали участь у справі.

У відповідності до норм чинного законодавства при розгляді заяви про видачу виконавчого документа господарський суд не здійснює оцінки законності і обґрунтованості рішення третейського суду в цілому, а лише встановлює відсутність або наявність підстав для відмови в задоволенні заяви про видачу виконавчого документа, визначених ст. 56 Закону України «Про третейські суди» та ст. 355 ГПК України.

Як вбачається з наявних у справі документів, рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 26.08.202 року по справі № 19/22 не скасовано компетентним судом; дана справа була підвідомча вказаному третейському суду відповідно до закону; строк для звернення за видачею виконавчого документа заявником не пропущений; зазначене рішення третейського суду прийнято у спорі, передбаченому третейською угодою; дана третейська угода не визнана недійсною компетентним судом; доказів того, що склад третейського суду не відповідав вимогам Закону України «Про третейські суди» та третейській угоді суду не подано; рішення третейського суду не містить способів захисту прав, які не передбачені законами України; третейський суд не вирішував питання про права і обов`язки осіб, які не брали участь у справі.

За встановлених обставин, а також враховуючи, що відповідачем вказане рішення добровільно не виконано, суд дійшов висновку про задоволення заяви про видачу наказу на примусове виконання рішення третейського суду.

Відповідно до ч. 9 ст. 129 ГПК України якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Сплачена заявником сума судового збору за подання заяви про видачу наказу відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на відповідача, оскільки станом на дату звернення позивача до суду з даною заявою рішення третейського суду відповідачем виконано не було, а отже він відповідно є винним у виникненні спору (у зверненні позивача до суду з даною заявою).

Керуючись ст.ст. 129, 234, 354, 356 ГПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

1. Заяву Приватного підприємства "Адлєр" про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації український банків від 26.08.2022 у справі № 19/22 - задовольнити.

Видати наказ на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації український банків від 26.08.2022 у справі № 19/22, за яким:

- стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «САПФІР-АРГОТЕХ» ( , зареєстровано:15122, Чернігівська обл., Городнянський район, с. Хоробричі, вул. Дружби, буд. 18) на користь Приватного підприємства «АДЛЄР» (, зареєстровано: 03860, м. Київ, вул. Заболотного Академіка, буд. 150 А) заборгованість та грошові кошти, нараховані із неналежним виконанням зобов`язань за Договором поставки товару № 591/АДЛ/ЗЗР від 20.05.2022 року у загальній сумі 170630 (сто сімдесят тисяч шістсот тридцять) гривень 54 копійок;

- стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «САПФІР-АРГОТЕХ» ( , зареєстровано:15122, Чернігівська обл., Городнянський район, с. Хоробричі, вул. Дружби, буд. 18) на користь Приватного підприємства «АДЛЄР» (, зареєстровано: 03860, м. Київ, вул. Заболотного Академіка, буд. 150 А) третейський збір у сумі 2106 (дві тисячі сто шість) гривень 30 копійок

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «САПФІР-АРГОТЕХ» ( , зареєстровано:15122, Чернігівська обл., Городнянський район, с. Хоробричі, вул. Дружби, буд. 18) на користь Приватного підприємства «АДЛЄР» (, зареєстровано: 03860, м. Київ, вул. Заболотного Академіка, буд. 150 А) 1 240 грн. судового збору за подання заяви про видачу наказу на примусове виконання рішення третейського суду.

3. Ухвала, у випадку не оскарження, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження або у випадку оскарження - після розгляду справи судом апеляційної інстанції (ч.ч. 5, 6 ст. 356 ГПК України).

4. Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку на підставі ч. 3 ст. 356 та ч. 2 ст. 253 ГПК України до Верховного Суду у строк, передбачений ст. 256 ГПК України.

Повний текст складено - 19.01.2023.

Суддя Л.В. Кропивна