номер провадження справи 5/4/22
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2023 Справа № 908/3852/21

м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі: судді Проскурякова К.В., при секретарі Соколові А.А., розглянувши матеріали справи

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Доноват (вул. Василя Стуса, буд. 8-А, м. Запоріжжя, 69123; )

До відповідача: Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (вул. Назарівська, буд. 3, м. Київ, 01032; ) в особі Відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (вул. Промислова, буд. 133, Запорізька область, м. Енергодар, 71504; )

про стягнення 91 128,30 грн.,

Без виклику учасників справи,

СУТНІСТЬ СПОРУ:

29.12.2021 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Доноват до Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом про стягнення заборгованості за поставлений товар на загальну суму 279 609,08 грн., в т.ч. 263 710,20 грн. основної заборгованості, 3 % річних за загальний період з 29.12.2020 по 12.12.2021 на суму 4 233,68 грн. та інфляційні витрати за загальний період з січня по листопад 2021 включно у розмірі 11 665,20 грн.

29.12.2021 автоматизованою системою документообігу господарського суду Запорізької області здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, справу розподілено судді Проскурякову К.В.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 10.01.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/3852/21 в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без повідомлення (виклику) учасників справи. Розгляд справи по суті розпочато з 27.01.2022, запропоновано сторонам здійснити відповідні процесуальні дії та подати усі наявні в них докази, які стосуються предмету спору.

20.01.2022 від відповідача на електрону адресу суду надійшла заява з ЦЕП № 28-23/1339 від 20.01.2022 (вх. № 1493/08-08/22 від 20.01.2022) із запереченнями щодо розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та здійснення розгляду справи № 908/3852/21 за правилами загального позовного провадження.

27.01.2022 від позивача на електрону адресу суду надійшла заява з ЕЦП № б/н від 26.01.2022 (вх. № 2181/08-08/22 від 27.01.2022) про збільшення розміру позовних вимог, згідно якої позивач просить суд стягнути з відповідача загальну суму 286 424,13 грн., в т.ч. основну заборгованість на суму 270 070,20 грн., 3 % річних за загальний період з 29.12.2020 по 12.12.2021 на суму 4 364,36 грн. та інфляційні витрати за загальний період з січня по листопад 2021 включно у розмірі 11 989,57 грн.

22.02.2022 від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву 28-23/4211 від 18.02.2022 (вх. № 4621/08-08/22 від 22.02.2022), згідно яких відповідач заперечив проти позовних вимог та просить суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

24.02.2022 в Україні введено воєнний стан.

25.02.2022 через систему Електронний суд від позивача надійшла відповідь на відзив № б/н від 24.02.2022 (вх. № 4778/08-08/22 від 25.02.2022), в якій позивач зазначив про необґрунтованість посилань відповідача на безпідставність нарахування інфляційних витрат та 3 % річних.

Враховуючи те, що розгляд справи у передбачений ст. 195 ГПК України строк не відбувся, у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану, з метою дотримання принципу рівності сторін та процесуальних прав усіх учасників справи, ухвалою Господарського суду Запорізької області від 11.03.2022 продовжені процесуальні строки розгляду справи по суті до закінчення воєнного стану в Україні та відкладено питання щодо прийняття до розгляду заяви позивача про збільшення розміру позовних вимог.

У п. 2 вищевказаної ухвали зазначено, що кінцевий строк розгляду справи по суті визначити відповідною ухвалою суду після усунення обставин, які зумовлюють загрозу життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду в умовах воєнної агресії проти України.

14.03.2022 через систему Електронний суд від позивача надійшло клопотання № б/н від 12.03.2022 (вх. № 4908/08-08/22 від 14.03.2022) про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн.

23.03.2022 від відповідача на електрону адресу суду з електронним цифровим підписом надійшли заперечення проти клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу № 28-23/5318 від 23.03.2022 (вх. № 5069/08-08/22 від 23.03.2022), згідно яких відповідач просить суд відмовити у задоволенні клопотання позивача про стягнення витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 10 000,00 грн.

Також, 23.03.2022 від відповідача на електрону адресу суду з електронним цифровим підписом надійшли заперечення № 28-23/5319 від 23.03.2022 (вх. № 5070/08-08/22 від 23.03.2022), згідно яких відповідач просить суд не враховувати доводи викладені позивачем та у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

31.03.2022 від відповідача на електрону адресу суду з електронним цифровим підписом надійшло клопотання № 28-23/5545 від 30.03.2022 (вх. № 5129/08-08/22 від 31.03.2022) з інформацією про часткове виконання відповідачем грошового зобов`язання на суму 219 037,80 грн. та заперечення щодо позовних вимог з урахуванням заяви про збільшення до 286 424,13 грн.

19.12.2022 від Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Доноват на електрону адресу суду з електронним цифровим підписом надійшла заява № б/н від 16.12.2022 (вх. № 16376/08-08/22 від 19.12.2022) про призначення кінцевого строку розгляду справи № 908/3852/22 по суті.

Ухвалою суду від 20.12.2022 № 908/3852/21 відмовлено у задоволенні клопотання ДП НАЕК Енергоатом в особі ВП ЗАЕС ДП НАЕК Енергоатом № 28-23/1339 від 20.01.2022 (вх. № 1493/08-08/22 від 20.01.2022) про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, розгляд справи по суті відновлено з 17.01.2023 в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без повідомлення (виклику) учасників справи, запропоновано сторонам здійснити відповідні процесуальні дії.

29.12.2022 від Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Доноват через систему «Електронний суд» надійшло клопотання № б/н від 28.12.2022 (вх. № 16978/08-08/22 від 29.12.2022) про зменшення розміру позовних вимог, згідно якої позивач просить суд стягнути з відповідача основну заборгованість за поставлений товар на загальну суму 91 128,30 грн., в т.ч. 51 032,40 грн. основної заборгованості, 3 % річних за загальний період з 29.12.2020 по 17.02.2022 на суму 7 004,35 грн. та інфляційні витрати за загальний період з січня 2021 по лютий 2022 включно у розмірі 33 091,55 грн.

Крім цього, 29.12.2022 від Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Доноват через систему «Електронний суд» надійшло клопотання № б/н від 28.12.2022 (вх. № 16979/08-08/22 від 29.12.2022) про залишення без розгляду заяви № б/н від 26.01.2022 (вх. № 2181/08-08/22 від 27.01.2022) про збільшення розміру позовних вимог.

Також, 29.12.2022 від позивача через систему «Електронний суд» надійшло клопотання № б/н від 28.12.2022 (вх. № 17007/08-08/22 від 29.12.2022) про повернення надмірносплаченого судового збору у розмірі 1 815,00 грн. у зв`язку зі зменшенням розміру позовних вимог.

12.01.2023 від ДП НАЕК Енергоатом в особі ВП ЗАЕС ДП НАЕК Енергоатом через систему «Електронний суд» надійшла заява № б/н від 12.01.2023 (вх. № 626/08-08/23 від 12.01.2023) про прийняття рішення по справі № 908/3852/21 з урахуванням позиції відповідача, викладеної у направлених до суду документах.

Вказані документи долучені судом до матеріалів справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 222 ГПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Хід судового процесу фіксувався шляхом складання протоколу судового засідання, який долучений до матеріалів справи.

Згідно з ч. 13 ст. 8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Статтею 248 ГПК України визначено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали справи та клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Доноват № б/н від 28.12.2022 (вх. № 16978/08-08/22 від 29.12.2022) про зменшення розміру позовних вимог суд зазначає наступне.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України визначено, що крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч.ч. 3, 5 ст. 46 ГПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

У разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої, частиною третьою або четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає в ухвалі.

Враховуючи, що позивачем подано вказане клопотання за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі, надання до нього доказів направлення на адресу відповідача, суд вважає за можливе прийняти його до розгляду.

Як вбачається з позовної заяви з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, в обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що Товариством з обмеженою відповідальністю Торговий дім Доноват до Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом поставлено товари на загальну суму 279 609,08 грн. Увесь товар відповідачем було отримано, про що свідчать підписи уповноважених осіб на видаткових накладних. Відповідний договір на постачання товару у письмовій формі не складався, у зв`язку з чим обов`язок оплатити отриманий товар у відповідача виник в момент отримання товару. Однак, відповідач не здійснив оплату за отриманий товар у повному обсязі, у зв`язку з чим станом на 29.12.2022 заборгованість відповідача за поставлений товар становить 51 032,40 грн. У зв`язку з простроченням відповідачем виконання свого зобов`язання щодо оплати за отриманий товар, позивач нарахував 3 % річних за загальний період з 29.12.2020 по 17.02.2022 на суму 7 004,35 грн. та інфляційні витрати за загальний період з січня 2021 по лютий 2022 включно у розмірі 33 091,55 грн. Також, позивач просить суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

Відповідач заперечив проти позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, запереченнях та додаткових письмових пояснень зазначивши, що позивач не звертався до відповідача з вимогою щодо оплати вартості товару, поставленого за 17 видатковими накладними, у зв`язку з чим строк виконання грошових зобов`язань не настав. Крім цього, 15.02.2022 вартість товару, поставленого за видатковою накладною № 84 від 28.12.2020 сплачена повністю, що підтверджується платіжним дорученням № 3455 від 15.02.2022 на суму 19 980,00 грн. Також, відповідні податкові накладні, оформлені на підставі 17 видаткових накладних, позивач зареєстрував в «Єдиному реєстрі податкових накладних» після оформлення цих 17 видаткових накладних, у зв`язку з чим позивачем невірно визначені періоди нарахування 3 % річних та інфляційних витрат. З урахуванням викладеного, відповідач просить суд у задоволенні позову відмовити.

Надані до матеріалів справи докази дозволяють розглянути справу по суті.

17.01.2023 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд

ВСТАВОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, у період з 28.12.2020 по 20.08.2021 Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Доноват» (ТОВ «ТД «Доноват», «Постачальник») до Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі ВП «ЗАЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом», «Отримувач») поставлено товар на загальну суму 263 710,20 грн.:

- згідно рахунку № 19 від 20.04.2021 вентилятор ВЕНТС ВК 250 у кількості 1 шт. загальною вартістю разом з ПДВ на суму 4 740,00 грн. (Видаткова накладна № 35 від 15.07.2021);

- згідно рахунку № 45 від 01.07.2021 саморіз GT у кількості 1000 шт., саморіз GT у кількості 500 шт., загальною вартістю разом з ПДВ на суму 27 300,00 грн. (видаткова накладна № 34 від 13.07.2021);

- згідно рахунку № 48 від 09.07.2021 строп СКП-2,0/2000 у кількості 2 шт., строп петльовий у кількості 4 шт. загальною вартістю разом з ПДВ на суму 3 633,60 грн. (видаткова накладна № 56 від 12.08.2021);

- згідно рахунку № 49 від 09.07.2021 строп 4СК 1 5,05000 у кількості 2 шт., строп одновітковий у кількості 4 шт., строп двухвітковий у кількості 2 шт. загальною вартістю разом з ПДВ на суму 29 635,20 грн. (видаткова накладна № 57 від 12.08.2021);

- згідно рахунку № 61 від 22.07.2021 заклепка комбінована у кількості 23 кг., саморіз-шуруп у кількості 60 кг., загальною вартістю разом з ПДВ на суму 29 432,40 грн. (видаткова накладна № 61 від 20.08.2021);

- згідно рахунку № 10 від 11.03.2021 дріль-шурупокрут у кількості 1 шт., кутова шліфмашина у кількості 1 шт., загальною вартістю разом з ПДВ на суму 8 052,00 грн. (видаткова накладна № 9 від 05.04.2021);

- згідно рахунку № 12 від 18.03.2021 електронагрівач у кількості 36 шт. загальною вартістю разом з ПДВ на суму 24 840,00 грн. (видаткова накладна № 7 від 25.03.2021);

- згідно рахунку № 28 від 04.06.2021 динанометр ДПУ-0,1-2 у кількості 1 шт. загальною вартістю разом з ПДВ на суму 8 280,00 грн. (видаткова накладна № 37 від 19.07.2021);

- згідно рахунку № 3 від 25.01.2021 розчинник «KEROZIN RETRO» у кількості 55 кг. загальною вартістю разом з ПДВ на суму 3 333,00 грн. (видаткова накладна № 3 від 19.02.2021);

- згідно рахунку № 39 від 23.06.2021 чорнила УФ Хард у кількості 1 шт., загальною вартістю разом з ПДВ на суму 1 740,00 грн. (видаткова накладна № 52 від 04.08.2021), накопичувач у кількості 100 шт., загальною вартістю разом з ПДВ на суму 14 400,00 грн. (видаткова накладна № 49 від 30.07.2021);

- згідно рахунку № 40 від 23.06.2021 накопичувач у кількості 150 шт. загальною вартістю разом з ПДВ на суму 21 600,00 грн. (видаткова накладна № 50 від 30.07.2021);

- згідно рахунку № 68 від 03.08.2021 детектор у кількості 10 шт. загальною вартістю разом з ПДВ на суму 13 200,00 грн. (видаткова накладна № 63 від 20.08.2021);

- згідно рахунку № 7 від 18.02.2021 лічильник холодної води MWN-80 у кількості 1 шт. лічильник холодної води SDC smart+ 15/110 2.5 (H R80/V R40) T50 у кількості 11 шт., лічильник холодної води SDH smart+ 15/110 2.5 (H R80/V R40) T90 у кількості 6 шт. лічильник холодної води MTK-UA Ду25 у кількості 1 шт., лічильник холодної води MTK-UA Ду40 у кількості 2 шт. загальною вартістю разом з ПДВ на суму 27 924,00 грн. (видаткова накладна № 12 від 09.04.2021);

- згідно рахунку № 78 від 09.12.2020 масло Комреол Р у кількості 185 кг. загальною вартістю разом з ПДВ на суму 19 980,00 грн. (видаткова накладна № 85 від 28.12.2020);

- згідно рахунку № 79 від 09.12.2020 масло Комреол Р у кількості 185 кг., загальною вартістю разом з ПДВ на суму 19 980,00 грн. (видаткова накладна №84 від 28.12.2020);

- згідно рахунку № 9 від 10.03.2021 кофемашина SAECO LIRIKA (TYPE: SUP 041) у кількості 1 шт. загальною вартістю разом з ПДВ на суму 12,00 000 грн. (видаткова накладна № 8 від 31.03.2021).

Вищевказаний товар на загальну суму 263 710,20 грн. прийнято ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі ВП «ЗАЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом», про що свідчать підписи уповноважених представників та скріплені печатками підприємства (а.с. 31-39).

Таким чином, між сторонами укладено договір у письмовій формі у спрощений спосіб.

Вказані обставини також визнані відповідачем у відзиві на позовну заяву.

Як свідчать досліджені судом фактичні обставини справи та письмові докази у їх сукупності, відповідачем

Однак, відповідач оплату за отриманий товар здійснив частково на суму 212 677,80 грн., внаслідок чого станом на 17.01.2023 сума основної заборгованості відповідача за отриманий товар становить 51 032,40 грн., а саме за видатковими накладними № 50 від 30.07.2021 на суму 21 600,00 грн. та № 61 від 20.08.2021 на суму 29 432,40 грн.

У зв`язку з порушенням строків оплати за отриманий товар, позивачем нараховано 3 % річних за загальний період з 29.12.2020 по 17.02.2022 на суму 7 004,35 грн. та інфляційні витрати за загальний період з січня 2021 по лютий 2022 включно у розмірі 33 091,55 грн.

Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, додаткові пояснення, проаналізувавши норми чинного законодавства суд при прийнятті рішення враховує наступне.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до частини 2 цієї ж статті підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Правочином згідно ч. 1 ст. 202 ЦК України є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Зобов`язанням відповідно до частини 1 та 2 ст. 509 цього Кодексу є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, на підставі дій позивача, який поставив товар, та дій відповідача, який цей товар прийняв, у сторін виникли взаємні права та обов`язки: у позивача право вимагати оплати за поставлений товар, а у відповідача обов`язок сплатити вартість отриманого товару.

Згідно зі ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

В силу п. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Термін виконання зобов`язання, що випливає з правовідносин поставки (купівлі-продажу), встановлений зазначеною спеціальною нормою права - покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього.

З матеріалів справи вбачається, що у період з 28.12.2020 по 20.08.2021 позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 263 710,20 грн.

Вказаний товар без жодних зауважень щодо кількості та якості прийнятий відповідачем, що підтверджується підписаними та скріпленими печатками обох сторін видаткові накладні (а.с. 31-39).

Відповідач здійснив часткову оплату за отриманий товар на суму 212 677,80 грн.

Однак, відповідачем не надано належних та допустимих доказів сплати за отриманий товар у повному обсязі, а отже заявлені позовні вимоги щодо стягнення з відповідача суми основної заборгованості за поставлений товару у розмірі 51 032,40 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Контррозрахунку спірної суми як і доказів сплати у повному обсязі або частково відповідачем суду не надано.

Також, у зв`язку з простроченням відповідачем виконання грошового зобов`язання позивачем заявлено до стягнення 3 % річних за загальний період з 29.12.2020 по 17.02.2022 на суму 7 004,35 грн. та інфляційні витрати за загальний період з січня 2021 по лютий 2022 включно у розмірі 33 091,55 грн.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стосовно заперечень відповідача в частині періоду нарахування 3 % річних та інфляційних витрат за прострочення відповідних грошових зобов`язань за видатковими накладними суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 691 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Факт здійснення позивачем поставки товару на загальну суму 263 710,20 грн. також визнається відповідачем у відзиві на позовну заяву.

Статтею 662 ЦК України унормовано, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

За приписами частини першої статті 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

Згідно зі статтею 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

При цьому, підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема, ст. 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Вищий господарський суд України у своєму інформаційному листі від 17.07.2012 року № 01-06/928/2012 "Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права" з метою забезпечення правильної і однакової судової практики звернув увагу господарських судів на наступну практику застосування судом касаційної інстанції частини першої статті 692 ЦК України щодо визначення строку виконання боржником грошового зобов`язання , яке виникло на підставі договору купівлі-продажу (у співвідношенні з частиною другою статті 530 ЦК України).

Зі змісту ст. 692 ЦК України вбачається, що за загальним правилом, обов`язок покупця оплатити товар виникає після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на товар. Це правило діє, якщо спеціальними правилами або договором купівлі - продажу не встановлено інший строк оплати.

Отже, якщо інше не встановлено укладеним сторонами договором, або актом цивільного законодавства, перебіг строку виконання грошового зобов`язання, яке виникло на підставі договору купівлі - продажу, починається з моменту прийняття товару або товаророзпорядчих документів на нього, і положення частини другої статті 530 названого Кодексу, в якій ідеться про строк (термін) виконання боржником обов`язку, що не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, до відповідних правовідносин не застосовується (див. постанову Вищого господарського суду України від 28.02.2012 року № 5002-8/481-2011) .

Статтею 253 Цивільного кодексу України встановлено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно з частиною п`ятою статті 254 Цивільного кодексу України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами (ч.3 ст. 692 ЦК України).

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

В матеріалах справи відсутні і сторонами не подавалось доказів наявності з боку відповідача претензій щодо найменування, кількості, якості товару, як не подавалось і доказів відмови від товару та повернення такого товару позивачу, а відтак у відповідача виник обов`язок щодо його оплати, а у позивача, відповідно, виникло право вимоги такої оплати з дні підписання видаткових накладних.

Отже, строк виконання грошового зобов`язання у спірних правовідносинах визначається за правилами статті 692 ЦК України, тобто оплата товару пов`язана з моментом його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, через те що іншого строку оплати сторони не визначили (постанова Вищого господарського суду України від 02.10.2014 № 925/1332/13).

Долучені до матеріалів справи видаткові накладні на загальну суму 263 710,20 грн., на підставі яких виникла заборгованість відповідача у спірний період, підписані з боку Покупця без зауважень (а.с. 31-39).

Крім цього судом встановлено та матеріалами справи підтверджено складання позивачем податкових накладних в електронній формі, їх реєстрації в ЄРПН та надсилання на електрону адресу відповідача, у зв`язку з чим суд не приймає до уваги заперечення відповідача про неправильне визначення позивачем строку виконання покупцем зобов`язання з оплати товару.

Перевіривши надані позивачем розрахунки 3 % річних та інфляційних втрат за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство», враховуючи диспозитивність суд зазначає, що вказані розрахунки позивача є вірними, відповідають вимогам чинного законодавства та дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача 3 % річних за загальний період з 29.12.2020 по 17.02.2022 на суму 7 004,35 грн. та інфляційних витрат за загальний період з січня 2021 по лютий 2022 включно у розмірі 33 091,55 грн.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Частиною 1 ст. 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Згідно зі ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 8 ст. 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 161 ГПК України, при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Як вбачається з позовної заяви № б/н від 29.12.2021, у відповідності до п. 9 ч. 3 ст. 162 ГПК України, ТОВ «ТД «Доноват» зазначило, що розмір судових витрат пов`язаних із розглядом справи: судовий збір у розмірі 4 194,14 грн. та витрати на професійну правову допомогу на суму 8 000,00 грн.

В обґрунтування заперечень щодо вказаного розміру витрат на професійну правничу допомогу відповідач посилається на те, що підготовка відповідної справи до розгляду в суді не вимагала значного обсягу юридичної та технічної роботи, оскільки вказана справа є малозначною та розглядається судом у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. При виготовленні позовної заяви не вимагалось проводити додатковий аналіз великої кількості законів та підзаконних актів. На підставі викладеного, відповідач просить суд відмовити у задоволенні клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу у повному обсязі.

З матеріалів справи вбачається, що 10.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю Торговий дім Доноват (Клієнтом) та адвокатським об`єднанням «Хілько», в особі керуючого партнера Хілько Антона Сергійовича (Адвокатське об`єднання) укладено договір № 53 про надання правової допомоги (договір), розділом 1 якого визначено, що клієнт доручає, а адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надати клієнту правову допомогу, пов`язану із захистом його прав і законних інтересів у судах всіх інстанцій що діють в системі судоустрою України, на підприємствах, установах і організаціях усіх форм власності незалежно від підпорядкування у справі про стягнення заборгованості, інфляційних витрат та 3 % річних з Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом за видатковими накладними № 35 від 15.07.2021, № 34 від 13.07.2021, № 56 від 12.08.2021, № 57 від 12.08.2021, № 61 від 20.08.2021, № 9 від 05.04.2021, № 7 від 25.03.2021, № 37 від 19.07.2021, № 3 від 19.02.2021, № 52 від 04.08.2021 № 49 від 30.07.2021, № 50 від 30.07.2021, № 63 від 20.08.2021, № 12 від 09.04.2021, № 85 від 28.12.2020, №84 від 28.12.2020, № 8 від 31.03.2021).

Згідно п. 2.1. договору, адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання з надання юридичної допомоги: шляхом усного та письмового консультування: складання проектів необхідних документів; представництво інтересів клієнта в суді та правоохоронних органах, на усміх підприємствах, установах, організаціях незалежно від форми власності, а також в органах державної влади та місцевого самоврядування.

Розділом 4 договору передбачено, що орієнтовна вартість та ціна послуг вказується у попередньому (орієнтовному) описі робіт (п. 4.1). Остаточна вартість та ціна послуг визначається у Детальному описі робіт (п. 4.2). Вартість робіт визначається у фіксованому розмірі ціни послуг без врахування часу роботи адвоката (п. 4.3). Оплата за даним договором здійснюється шляхом 100% попередньої оплати на підставі рахунку та попереднього (орієнтовного) опису робіт (п. 4.4). Адвокатське об`єднання зобов`язано повернути різницю між сумою вказаною у попередньому описі робіт та детальному описі робіт (п. 4.5). За результатом наданих послуг складається акт приймання-передачі послуг, який підписується клієнтом протягом 5 днів з дня його отримання (п. 4.6). Акт про надання юридичної допомоги вважається підписаним, якщо протягом 5 днів з моменту його отримання клієнтом, останній не надав адвокатському об`єднанню письмові аргументовані заперечення на акт (п. 4.7).

Цей договір набирає чинності з дня його підписання та діє до повного виконання сторонами своїх обов`язків (п. 7.1. договору).

На виконання умов вищевказаного договору, згідно попереднього опису робіт від 10.12.2021 (наданих послуг) та здійснених витрат виконаних адвокатом, необхідних для надання правничої допомоги у справі, попередній розмір витрат складає 8 000,00 грн., в т.ч. підготовка позовної заяви з додатками 6 000,00 грн. та відповідь на відзив 2 000,00 грн. (а.с. 43).

В матеріалах справи міститься рахунок-фактура № 5301 від 10.12.2021 на суму 8 000,00 грн. (правова допомога за договором про надання правової допомоги № 53 від 10.12.2021).

Платіжним дорученням № 403 від 22.12.2021 ТОВ «ТД «Доноват» перераховано на корсить АО «Хілько» 8 000,00 грн. (призначення платежу: оплата правової допомоги за договором про надання правової допомоги № 53 від 10.12.2021, рахунок № 5301 від 10.12.2021) (а.с. 45).

У клопотанні про стягнення витрат на правничу допомогу № б/н від 12.03.2022 (вх. № 4908-08/22 від 14.03.2022) позивач просить суд стягнути з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

До вказаного клопотання заявником доданий акт приймання-передачі наданих послуг від 12.03.2022, відповідно до якого вартість послуг адвокатського об`єднання становить 10 000,00 грн.

Як вбачається з детального опису робіт від 12.03.2022 (наданих послуг) та здійснених витрат виконаних адвокатом, необхідних для надання правничої допомоги у справі, розмір витрат на професійну правничу допомогу складає 10 000,00 грн. виходячи з наступного розрахунку:

1) підготовка позовної заяви з додатками 6 000,00 грн.;

2) відповідь на відзив 2 000,00 грн.;

3) заява про збільшення позовних вимог 2 000,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що 27.01.2022 від позивача на електрону адресу суду надійшла заява з ЕЦП № б/н від 26.01.2022 (вх. № 2181/08-08/22 від 27.01.2022) про збільшення розміру позовних вимог, згідно якої позивач просить суд стягнути з відповідача загальну суму 286 424,13 грн

Ухвалою суду від 20.12.2022 № 908/3852/21 розгляд справи по суті відновлено з 17.01.2023 в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без повідомлення (виклику) учасників справи, запропоновано сторонам здійснити відповідні процесуальні дії.

В останньому абзаці мотивувальної частини вищевказаної ухвали зазначено, що суд відклав питання стосовно прийняття до розгляду заяви позивача № б/н від 26.01.2022 (вх. № 2181/08-08/22 від 27.01.2022) про збільшення розміру позовних вимог до 17.01.2023.

Проте, 29.12.2022 від Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Доноват через систему «Електронний суд» надійшло клопотання № б/н від 28.12.2022 (вх. № 16979/08-08/22 від 29.12.2022) про залишення без розгляду заяви № б/н від 26.01.2022 (вх. № 2181/08-08/22 від 27.01.2022) про збільшення розміру позовних вимог.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України. Разом із тим, у ч. 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 ст. 129 ГПК України, визначені також положеннями ч.ч. 6, 7, 9 ст. 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 5-6 ст. 126 ГПК України).

Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 ст. 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

В судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанов об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Верховний Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як вказала колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Викладена правова позиція узгоджується з правовою позицією Верховного суду, викладеною у постанові від 08.04.2020 у справі №908/2685/19.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 5-6 ст. 126 ГПК України).

На підставі вищевикладеного суд вважає за необхідне клопотання відповідача задовольнити частково та зменшити розмір заявленої суми правничої допомоги до 8 000,00 грн., оскільки позивач відмовився від заяви про збільшення позовних вимог, за складання якої ним було додатково включно 2 000,00 грн.

Відтак, вимоги про стягнення з відповідача 10 000,00 грн. витрат на правову допомогу підлягають частковому задоволенню, а саме у розмірі 8 000,00 грн.

У рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004 визначено, що відповідно до частини першої статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 11 ГПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права (ч. 1). Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно із ст. 1291 Конституції України, ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст. ст. 13 та 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 78 ГПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 86 ГПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Підсумовуючи викладене, враховуючи предмет та визначені Позивачем підстави позову, з огляду на принципи диспозитивності, змагальності та рівності сторін перед законом і судом, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України Про судовий збір, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

З урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, питання щодо повернення позивачу з Державного бюджету України судового збору на суму 1 815,00 грн. буде вирішено судом у відповідній ухвалі.

Відповідно до п.п. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру, судовий збір сплачується у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 ЗУ «про судовий збір» передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду з позовною заявою про стягнення з ДП НАЕК Енергоатом в особі ВП ЗАЕС ДП НАЕК Енергоатом 279 609,08 грн., платіжним дорученням № 404 від 22.12.2021 ТОВ «ТД «Доноват» сплачено 4 194,15 грн.

Враховуючи прийняття судом до розгляду заяви позивача № б/н від 28.12.2022 про зменшення розміру позовних вимог щодо стягнення з ДП НАЕК Енергоатом в особі ВП ЗАЕС ДП НАЕК Енергоатом 91 128,30 грн., суд вважає за можливе задовольнити клопотання позивача про повернення судового збору у розмірі 1 815,00 грн. сплаченого при поданні позову про що винести відповідну ухвалу та стягнути та керуючись ст. 129 ГПК України стягнути з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 379,15 грн. та витрати на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 8000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 76-79, 86, 129, 130, 233, 236 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (вул. Назарівська, буд. 3, м. Київ, 01032; ) в особі Відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (вул. Промислова, буд. 133, Запорізька область, м. Енергодар, 71504; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Доноват (вул. Василя Стуса, буд. 8-А, м. Запоріжжя, 69123; ) основну заборгованість за поставлені товари у розмірі 51 032 (п`ятдесят одна тисяча тридцять дві) грн. 40 коп., 3 % річних за загальний період з 29.12.2020 по 17.02.2022 на суму 7 004 (сім тисяч чотири) грн. 35 коп., інфляційних витрат за загальний період з січня 2021 по лютий 2022 включно у розмірі 33 091 (тридцять три тисячі дев`яносто одна) грн. 55 коп., витрати по сплаті судового збору в сумі 2 379 (дві тисячі триста сімдесят дев`ять) грн. 15 коп. та витрати на професійну правничу допомогу адвоката на суму 8 000 (вісім тисяч) грн. 00 коп. Видати наказ після набрання рішенням чинності.

Повний текст рішення складено та підписано 23.01.2023.

Суддя К.В.Проскуряков

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.