ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2023 р. Справа № 917/1364/22

Суддя господарського суду Полтавської області Білоусов С.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали

за позовною заявою Комунального підприємства "Об`єднане автогосподарство закладів та установ охорони здоров`я Полтавської області Полтавської обласної ради", вул. Коцюбинського, 7, м. Полтава, 36039,

до Фізичної особи-підприємця Чайки Богдана Васильовича, АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1

про стягнення штрафних санкцій за договором

ВСТАНОВИВ:

28.10.2022 року Комунальне підприємство "Об`єднане автогосподарство закладів та установ охорони здоров`я Полтавської області Полтавської обласної ради" звернулося з позовною заявою № 368 від 27.10.2022 року (вх. № 1475/22) до Фізичної особи-підприємця Чайки Богдана Васильовича про стягнення пені у розмірі 154 568,20 грн. та 91 692,93 грн. - штрафу.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що сторони перебували у договірних відносинах, проте, відповідач порушив умови договору № 78 від 20.04.2022 року в частині своєчасної поставки товару.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.10.2022 року матеріали справи № 917/1364/22 передані судді Білоусову С.М.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 02.11.2022 року позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу для усунення недоліків позовної заяви 3-денний строк з дня вручення даної ухвали, шляхом подання обгрунтованого розрахунку пені із зазначенням періоду нарахування.

Після усунення обставин, які стали підставою для залишення позову без руху, ухвалою суду від 09.11.2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №917/1364/22, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Відповідно до ч. 5 ст. 176 ГПК України, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Сторони були належним чином та завчасно повідомлені про покладені на них обов`язки, про що свідчать матеріали справи.

Вказаною ухвалою суду було встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов з урахуванням вимог ст. 165 ГПК України протягом 15 днів з дня отримання ухвали; після отримання від позивача відповіді на відзив подати до суду заперечення в строк 5 днів з дня отримання такої відповіді від позивача з урахуванням вимог ст. ст. 167, 184 ГПК України.

Відповідач не скористався наданими йому процесуальними правами, відзив на позов чи то будь-які заяви чи клопотання суду не подав. Ухвала суду від 09.11.2022 року, яка направлялися за адресою місцезнаходження відповідача згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, повернулася до суду 01.01.2023 року (вх. № 191) з відміткою поштового відділення "за закінченням терміну зберігання".

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 ГПК України дане рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у справі докази, суд встановив наступне.

20.04.2022 року між Комунальним підприємством "Об`єднане автогосподарство закладів та установ охорони здоров`я Полтавської області Полтавської обласної ради" (замовник) та Фізичною особою-підприємцем Чайкою Богданом Васильовичем (постачальник) було укладено договір № 78 за яким постачальник зобов`язався в 2022 році у термін, в порядку та на умовах, визначених даним договором, поставити и та передати у власність замовника, товар код за ДК 021:2015-34350000-5 - Шини для транспортних засобів великої та малої тоннажності (шини літні та всесезонні), надалі Товар, у кількості, номенклатурі (асортименті) згідно та по ціні згідно із специфікацією (додаток № 1), яка є невід`ємною частиною договору, а замовник зобов`язався прийняти цей товар та оплатити його у порядку і на умовах визначених даним договором. Поставка товару може здійснюватися окремими партіями (п. 1.1 та п. 1.2 договору).

Відповідно до п. 4.1 договору, ціна договору складає: 2 928 286,00 (два мільйони дев`ятсот двадцять вісім тисяч двісті вісімдесят шість гривень 00 коп.).

За умовами п. 5.3 договору порядок оплати повинен здійснюватися на підставі ч. 1 ст. 49 Бюджетного кодексу України - протягом 20 банківських днів з дня отримання замовником товару на підставі належним чином оформлених документів постачальника при наявності бюджетних призначень на ці цілі, з можливістю відстрочки платежу до кінця бюджетного року, без нарахування штрафних санкцій.

Пунктом 6.1 договору сторони погодили, що строк поставки (передачі) постачальником товару замовнику: до 30.06.2022 року.

Даний договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2022 року, а в частині взаєморозрахунків, до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором та виконання постачальником гарантійних зобов`язань (п. 11.1 договору).

Відповідач взяті на себе зобов`язань за вказаним договором виконав не в повному обсязі, а саме: поставив товар частково на загальну суму 1 618 387,00 грн., у зв`язку з чим замовник - КП "Об`єднане автогосподарство закладів та установ охорони здоров`я Полтавської області Полтавської обласної ради" надіслав ФОП Чайці Б.В. претензію від 14.09.2022 року за № 310 з вимогою сплатити штрафні санкції за невиконання умов договору № 78 від 20.04.2022 року. Одночасно, позивач надав відповідачеві розрахунок пені, штрафу та рахунок на оплату № 471 від 14.09.2022 року.

Відповідач на претензію жодним чином не відреагував, у звя`язку з чим позивач звернувся за захистом своїх прав до суду з позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця Чайки Богдана Васильовича 154 568,20 грн. пені та 91 692,93 грн. - штрафу.

При прийнятті рішення судом враховано наступне.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Укладений між сторонами договір № 78 від 20.04.2022 року є підставою для виникнення господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 165, 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 662, 692, 712 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Приписами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 6.1 договору сторони погодили, що строк поставки (передачі) постачальником товару замовнику: до 30.06.2022 року.

Судом встановлено, що постачальник поставив замовнику обумовлений договором товар - шини для транспортних засобів на загальну суму 1 618 387,00 грн., що підтверджується наступними документами:

- видатковою накладною № 143 від 21.04.2022 року на загальну суму 1 073 252,00 грн.;

- видатковою накладною № 144 від 21.04.2022 року на загальну суму 87 654,00 грн.;

- видатковою накладною № 145 від 03.05.2022 на загальну суму 148 860,00 грн.;

- видатковою накладною № 146 від 03.05.2022 року на загальну суму 148 860,00 грн.;

- видатковою накладною № 181 від 23.05.2022 року на загальну суму 86 886,00 грн.;

- видатковою накладною № 177 від 19.05.2022 року на загальну суму 72 875,00 грн.

Проте, пунктом 4.1 договору та специфікації, додатку № 1 до нього в редакції додаткової угоди № 1 від 20.04.2022 року, сторони погодили, що ціна договору складає: 2 928 286,00 (два мільйони дев`ятсот двадцять вісім тисяч двісті вісімдесят шість гривень 00 коп.) грн.

Таким чином, станом на дату звернення позивача до суду з даним позовом постачальником ФОП Чайкою Б.В. не поставлений товар загальною вартістю 1 309 899,00 грн.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі (ст. 547 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК).

Пунктом 8.3 договору № 78 від 20.04.2022 року сторони погодили, що за порушення строків виконання зобов`язання постачальник сплачує замовнику пеню, у розмірі 0,1% вартості товару, з якого допущено прострочення виконання зобов`язання за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 (тридцять) днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

Згідно статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань не повинен перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховувалась пеня.

За приписами ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

На підставі ст. 230, 232 ГК України та п. 8.3 договору позивачем нараховано та правомірно заявлено до стягнення пеню в розмірі 154 568,20 грн. за період з 01.07.2022 року по 26.10.2022 року, розрахунок перевірено за допомогою Калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "Ліга:Закон".

Крім того, позивач на підставі вказаного пункту договору заявив до стягнення з відповідача штраф у розмірі 91 692,93 грн.

Здійснивши перерахунок заявленого позивачем штрафу у розмірі 91 692,93 грн., суд дійшов висновку про правильність його нарахування.

При цьому, суд врахував, що одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій (наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.02.2018 року у справі № 911/2813/17, від 22.03.2018 року у справі № 911/1351/17, від 25.05.2018 року у справі № 922/1720/17, від 02.04.2019 року у справі № 917/194/18).

Згідно п. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

За приписами ч. 2-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Щодо судових витрат слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позовні вимоги судом задоволені повністю, суд приходить до висновку, що судовий збір у розмірі 3 693,92 грн. слід покласти на відповідача.

Суд роз`яснює, що в разі добровільного виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження відповідач не позбавлений права звернутися до суду з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Сторони також мають право укласти мирову угоду у процесі виконання судового рішення.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 232-233, 237-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Чайки Богдана Васильовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства "Об`єднане автогосподарство закладів та установ охорони здоров`я Полтавської області Полтавської обласної ради" (вул. Коцюбинського, 7, м. Полтава, 36039, ) заборгованість за порушення умов договору № 78 від 20.04.2022 року в розмірі 246 261,13 грн., що складається з: 154 568,20 грн. пені, 91 692,93 грн. штрафу та витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 693,92 грн.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

3. Копію рішення направити учасникам (сторонам) справи в порядку, встановленому статтею 242 ГПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст. 257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Білоусов С. М.