ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.01.2023 року м.Дніпро Справа № 904/1042/22

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дарміна М.О. (доповідач)

суддів: Антоніка С.Г., Іванова О.Г.

при секретарі судового засідання Бурчак А.Ю.

Представники сторін:

від позивача: Грищенко Олександр Миколайович (в режимі відеоконференції)

представник відповідача до судового засідання не з`явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.10.2022 (повний текст складено та підписано 19.10.2022 суддя Бєлік В.Г.) у справі №904/1042/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго-Збут", м. Павлоград, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості за договором поставки у загальному розмірі 324 953,58 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, у якій просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго-Збут" заборгованість за договором поставки № 3/2/14 від 08.01.2014 у загальному розмірі 324 953,58 грн., яка складається з наступних сум: основна заборгованість у розмірі 157 986,70 грн., пеня - 15 261,95 грн., 3% річних - 38 128,32 грн., інфляційні втрати - 113 576,61 грн.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2022 позовні вимоги задоволено у повному обсязі, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго-Збут" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" основну заборгованість у розмірі 157 986,70 грн., пеню у розмірі 15 261,95 грн., 3% річних у розмірі 38 128,32 грн., інфляційні втрати у розмірі 113 576,61 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 4 874,30 грн.

17.06.2022 від позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" надійшла до суду заява про про покладення на відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу, у якій позивач просив суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго-Збут" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" судові витрати на правничу допомогу у розмірі 39 445,82 грн., згідно договору № 05-08-2021/24 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 05.08.2021.

Додатковим рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 17.10.2022 у справі №904/1042/22 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" про розподіл судових витрат задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго-Збут" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. В решті заяви відмовлено.

Приймаючи рішення, місцевий господарський суд , проаналізувавши зміст акту приймання-передачі наданих послуг від 30 вересня 2022 року, з урахуванням критерію реальності, дійсності, необхідності, розумності їх розміру, суд дійшов висновку, що витрати відповідача на професійну правничу допомогу в сумі 39 445,82 грн., з урахуванням їх розумності, є необґрунтованими. Відображені в Акті здачі-приймання виконаних робіт (послуг) такі послуги (п.2 акту), як зустріч із замовником з метою з`ясування обставин справи; надання консультації із питань практичного застосування норм цивільного, господарського та господарсько-процесуального законодавства із врахуванням останніх змін та доповнень щодо аналізу правовідносин між замовником; здійснення пошуку, ознайомлення, аналізу та дослідження можливої зміни та/або залишення без змін судової практики не є безпосередньо пов`язаними із розглядом справи, отже відповідні витрати заявника понесені ним на власний розсуд та не пов`язані із розглядом справи, їх розмір не є пропорційним.

Суд визнав безпідставним включенням до переліку послуг з правової допомоги адвоката послуг: підготовка, із врахуванням вимог ГПК України, щодо подання до суду позовної заяви, в тому числі й формування додатків до позовної заяви; організація, процесуально-правовий супровід, належне процесуальне проведення робіт/послуг щодо технічного розроблення та виготовлення примірника позовної заяви із додатками до нього для відповідача, направлення його на адресу відповідача. Оскільки технічне копіюванням документів у вигляді поліграфічних послуг, їх завіряння, направлення документів поштою не є різновидом правничої допомоги та не вимагає застосування професійних знань адвоката, тому такі дії не можуть бути віднесені до витрат на правничу допомогу. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.12.2020 у справі №808/1849/18.

Cправа не є складною та не потребує від адвоката значного часу для підготовки. Враховуючи відсутність заперечень з боку відповідача проти позовних вимог, необхідний обсяг послуг адвоката зводиться до підготовки позову та участі у двох судових засіданнях.

Врахувавши викладене, суд з урахуванням таких критеріїв як справедливість, добросовісність, розумність, принципи співмірності та розумності судових витрат, складність цієї справи, витрачений адвокатом позивача час на підготовку поданих документів, у відповідності до ч.4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, вважає, що справедливим та співрозмірним є стягнення на користь позивача витрат позивача на професійну правничу допомогу у сумі 10 000,00 грн, поклавши іншу частину витрат на позивача.

Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати додаткове рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні заяви ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 29 445, 82 грн. та прийняти нове рішення, яким заяву задовольнити повністю.

Узагальнення доводів апеляційної скарги:

Апеляційна скарга обґрунтована наступним:

- судом в порушення вимог статті 238 ГПК України, приймаючи додаткове Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2022 року по справі №904/1042/22. поза увагою суду та без належного правового дослідження та оцінки залишено подані та існуючі докази у даній справі, а також повноваження суду, можливість та процесуальний порядок щодо можливого зменшення судом заявлених до відшкодування судових витрат із врахуванням численних та сталих правових позицій Верховного СУДУ, зокрема, й щодо тих, котрі були відповідно вказані Заявником у зазначеній вище заяві.

Господарський суд Дніпропетровської області не зазначив та не навів (окрім власного суб`єктивного пояснення/припущення) жодного належного та допустимого обґрунтування та правового твердження, котрі б надавали можливість встановити, допустити, припустити та стверджувати те. що вказані вимоги заяви є необгрунтованою та неправомірною.

- вартість (розмір) надання послуг та виконання робіт, повністю відповідають правовій позиції Верховного Суду, котра викладена та міститься у Постанові від 09 липня 2019 року у справі №923/726/18, із урахуванням правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду від 13 грудня 2018 року у справі №816/2096/17 та від 16 травня 2019 у справі №823/2638/18.

- Господарський суд Дніпропетровської області безпідставно та необгрунтовано ухилився та самостійно усунувся від здійснення правосуддя у справі №904/1042/22 за заявою вих. №01-3/10 від 01 жовтня 2022 року ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» про покладення на Відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу в порядку, передбаченому ст. 123. 126. 124. 129. 244 ГПК України.

- матеріалами справи підтверджено, що від Відповідача до Господарського суду Дніпропетровської області жодних клопотань про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, не надходило.

- висновок (без наявності жодного правового обґрунтування підстав прийнятого рішення) суду щодо відмови у задоволення до стягнення розміру додаткової винагороди («гонорару») адвоката, є протиправним та неправомірним.

- судом в частині щодо розподілу та стягненню розміру судових витрат прийнято рішення за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи; за недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими; невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи і неправильним застосуванням норм процесуального права, Скаржник вважає, що додаткове Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2022 року по справі №904/1042/22 підлягає зміні та прийняттям рішення про задоволення заяви ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС»» про покладення на Відповідача судових витрат на професійну правничу ДОПОМОГУ в порядку, передбаченому ст. 123. 126. 124. 129. 244 ГПК України, у повному обсязі.

- судом самостійно без правового обгрунтування, керуючись власного думкою, котра не співпадає лише із чинним законодавством України зроблено підміну понять при оцінці існуючих доказів, обставин та фактів справи, та врахування їх при винесені рішення.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:

Товариством з обмеженою відповідальністю "Енерго-Збут" не надано відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк, Центральний апеляційний господарський суд розглядає справу за наявними в ній матеріалами.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:

Ухвалою суду від 14.11.2022 витребувано у Господарського суду Дніпропетровської області матеріали справи №904/1042/22. Розгляд питання про залишення апеляційної скарги без руху, про повернення апеляційної скарги, відмову у відкритті апеляційного провадження або про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.10.2022 у справі №904/1042/22 відкладено до надходження матеріалів справи до суду апеляційної інстанції.

16.11.2022 до Центрального апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 904/1042/22.

Ухвалою суду від 21.11.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.10.2022 у справі №904/1042/22. Розгляд справи призначено у судовому засіданні на 19.12.2022 о 12:00 годин, судові засідання у справі №904/1042/22 вирішено проводити в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в системі відеоконференцзв`язку EasyCon.

Про дату час і місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення №303, яким відповідачу було скеровано копію ухвали Центрального апеляційного господарського суду від 21.11.2022.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі Пономарьов проти України, no. 3236/03, від 03.04.2008, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Таким чином, не лише на суд покладається обов`язок належного повідомлення сторін про час та місце судового засідання, але й сторони повинні вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Крім того, згідно з Порядком ведення державного реєстру судових рішень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.2006р. за № 740, кожна фізична або юридична особа має загальний доступ до судових рішень, внесених до Реєстру. Відкритий доступ користувачів до електронних копій судових рішень здійснюється цілодобово та безоплатно через офіційний веб-портал ДСА.

Таким чином, представники сторін мають можливість ознайомитись з текстами процесуальних документів по вказаній справі в державному реєстрі судових рішень.

Беручи до уваги, що неявка представника апелянта не перешкоджає перегляду справи по суті, матеріали справи є достатніми для її розгляду у судовому засіданні, справа переглядалася без участі представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго-Збут" за наявними у справі матеріалами.

09.01.2023 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови Центрального апеляційного господарського суду.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, підтверджено матеріалами справи і не оспорюється сторонами спору:

05.08.2021 між позивачем (надалі - Замовник) та адвокатом Грищенком О.М. (надалі - Виконавець) укладено договір про надання адвокатських послуг (правової допомоги) № 05-08-2021/27, за умовами якого виконавець зобов`язується надати замовнику правову допомогу щодо аналізу правовідносин між Замовником та ТОВ "ЕНЕРГО-ЗБУТ", які виникли у зв`язку із несвоєчасним та неналежним виконанням грошового зобов`язання на підставі видаткових накладних № РН-0000609 від 29.01.2014, № РН-0000655 від 30.01.2014, № РН-0000658 від 31.01.2014 та згідно договору поставки №3/2/14 від 08.01.2014, надання консультацій з приводу можливого та законодавчо доцільного стягнення з Боржника обрахованого, відповідно до норм чинного законодавства України, розміру заборгованості, пені, 3% річних та інфляційних втрат у звязку із неналежним , несвоєчасним та неповним виконанням Боржником перед Замовником зобовязання на пвдставі видаткових накладних № РН-0000609 від 29.01.2014, № РН-0000655 від 30.01.2014, № РН-0000658 від 31.01.2014 та згідно договору поставки № 3/2/14 від 08.01.2014, консультацій з питань практичного застосування норм цивільного, господарського та господарсько-процесуального законодавства із врахуванням останніх змін та доповнень, що стосуються зазначених правовідносин та підстав їх виникнення, підготовки та написання від імені Замовника до господарського суду відповідної позовної заяви, представництві інтересів замовника у суді під час розгляду судової справи за поданим позовом, здійснення інших процесуальних заходів направлених на виконання умов та обов`язків виконавця за даним договором.

Правова допомога за цим договором вважається наданою та виконаною з моменту підписання уповноваженими представниками сторін акту здачі-приймання виконаних робіт щодо надання правової допомоги (п. 1.2. Договору).

Сторони погодили, що відповідний перелік видів правової допомоги (послуг) згідно умов даного договору, є не остаточний, та може бути сторонами відповідно збільшено на власний розсуд та за необхідності. Повний та остаточний перелік виконаних робіт та наданих послуг за відповідний період їх виконання/здійснення визначається в акті здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) щодо надання правової допомоги у відповідності до умов даного договору (п. 1.3. Договору).

Замовник повинен сплатити 100 % вартості наданих послуг та/або виконаних робіт відповідно до акту здачі-приймання виконаних робіт та наданих послуг, протягом 30 календарних днів з дня проголошення рішення суду першої інстанції (п. 3.2. договору).

Сторони погодили та визначили, що розміром гонорару виконавця у випадку прийняття позитивного рішення на користь замовника визначається на рівні, що не перевищує 12 % від розміру грошових коштів, котрі підлягають до примусового стягнення згідно відповідного рішення суду за позовом замовника (п. 3.8 договору).

Акт здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 30.09.2022, підписаний адвокатом Грищенком Олександром Миколайовичем та ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс", містить перелік робіт та послуг, наданих адвокатом відповідно до договору № 05-08-2021/27 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 05.08.2021, із зазначенням витраченого адвокатом часу на їх надання, а саме:

1) зустріч із замовником з метою з`ясування обставин справи 1 год.

2) організація, процесуально-правовий супровід, належне процесуальне проведення робіт/послуг щодо розроблення, підготовки тексту скарги та наповнення її правовим змістом, належним обґрунтуванням правомірності доводів/посилань позовної заяви 7 год із врахуванням наступного:

- надання консультації із питань практичного застосування норм цивільного, господарського та господарсько-процесуального законодавства із врахуванням останніх змін та доповнень;

- здійснення аналізу та дослідження переданих матеріалів (документів), що стосуються даного майнового спору, надання усних та письмових консультацій, правових висновків, довідок із правових питань;

- здійснення пошуку, ознайомлення, аналізу та дослідження можливої зміни та/або залишення без змін судової практики;

- організація, процесуально-правовий супровід, належне процесуальне проведення робіт/послуг щодо розроблення, здійснення нарахування пені, 3 % річних та інфляційних втрат;

- організація, процесуально-правовий супровід, належне процесуальне проведення робіт/послуг щодо розроблення, підготовки тексту позову та наповнення його правовим змістом, належним обґрунтуванням правомірності доводів. Підготовка, із врахуванням вимог ГПК України, щодо подання до суду позовної заяви, в тому числі й формування додатків до позовної заяви;

- організація, процесуально-правовий супровід, належне процесуальне проведення робіт/послуг щодо технічного розроблення та виготовлення примірника позовної заяви із додатками до нього для відповідача, направлення його на адресу відповідача.

3) за участь у судовому засіданні, котре відбулося 30.08.2022;

4) за участь у судовому засіданні, котре відбулося 27.09.2022;

5) додаткова оплата (гонорар успіху) адвоката на підставі пункту 3.8. Договору № 05-08-2021/27 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 05.08.2021 у зв`язку із прийняттям позитивного для Замовника судового рішення у справі № 904/1042/22.

Загальна вартість послуг становить 39 445,82 грн.

Матеріали справи не містять доказів оплати позивачем послуг з правничої допомоги.

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції та оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників провадження у справі і висновків суду першої інстанції:

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного:

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, прийнятій об`єднаною палатою Касаційного господарського суду, викладено такий правовий висновок:

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

У постановах від 25.10.2022 у справі № 910/19650/20 та від 06.10.2022 у справі № 916/840/21, Верховний Суд вказав, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на професійну правничу допомогу адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому у судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

З урахуванням вищевикладенного, доводи апеляційної скарги в частині того, що: « … відповідно до додаткового Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2022 року по справі №904/1042/22, за відсутності поданого заінтересованою особою обґрунтованого клопотання про зменшення витрати на правничу допомогу, судом на власний розсуд здійснено зменшення заявлених до відшкодування судових витрат понесених Скаржником на професійну правничу допомогу, та відповідно відшкодовано лише 10 000.00 гривень із фактично понесених та заявлених на стягнення 39 445.82 гривень…

… Господарським судом Дніпропетровської області порушено/не враховано положення частини 5 статті 126 ГПК України (обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які пюлягають розподілу між сторонами)…» відхиляються як такі, що грунтуються на помилковому ототожненні скаржником понять «зменшення» та «розподіл» судових витрат.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС" подано договір про надання адвокатських послуг (правової допомоги) № 05-08-2021/27, укладений 05.08.2021р. між позивачем (надалі - Замовник) та адвокатом Грищенком О.М. (надалі - Виконавець); акт здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 30.09.2022, підписаний адвокатом Грищенком Олександром Миколайовичем та ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс", який містить перелік робіт та послуг, наданих адвокатом відповідно до договору № 05-08-2021/27 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 05.08.2021, із зазначенням витраченого адвокатом часу на їх надання, а саме:

1) зустріч із замовником з метою з`ясування обставин справи 1 год.

2) організація, процесуально-правовий супровід, належне процесуальне проведення робіт/послуг щодо розроблення, підготовки тексту скарги та наповнення її правовим змістом, належним обґрунтуванням правомірності доводів/посилань позовної заяви 7 год із врахуванням наступного:

- надання консультації із питань практичного застосування норм цивільного, господарського та господарсько-процесуального законодавства із врахуванням останніх змін та доповнень;

- здійснення аналізу та дослідження переданих матеріалів (документів), що стосуються даного майнового спору, надання усних та письмових консультацій, правових висновків, довідок із правових питань;

- здійснення пошуку, ознайомлення, аналізу та дослідження можливої зміни та/або залишення без змін судової практики;

- організація, процесуально-правовий супровід, належне процесуальне проведення робіт/послуг щодо розроблення, здійснення нарахування пені, 3 % річних та інфляційних втрат;

- організація, процесуально-правовий супровід, належне процесуальне проведення робіт/послуг щодо розроблення, підготовки тексту позову та наповнення його правовим змістом, належним обґрунтуванням правомірності доводів. Підготовка, із врахуванням вимог ГПК України, щодо подання до суду позовної заяви, в тому числі й формування додатків до позовної заяви;

- організація, процесуально-правовий супровід, належне процесуальне проведення робіт/послуг щодо технічного розроблення та виготовлення примірника позовної заяви із додатками до нього для відповідача, направлення його на адресу відповідача.

3) за участь у судовому засіданні, котре відбулося 30.08.2022;

4) за участь у судовому засіданні, котре відбулося 27.09.2022;

5) додаткова оплата (гонорар успіху) адвоката на підставі пункту 3.8. Договору № 05-08-2021/27 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 05.08.2021 у зв`язку із прийняттям позитивного для Замовника судового рішення у справі № 904/1042/22.

Загальна вартість послуг становить 39 445,82 грн.

Представництво Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" в Господарському суді Дніпропетровської області здійснювалось адвокатом Грищенком О.М. на підставі довіреності 12 серпня 2021 року.

В постанові Верховного Суду від 14.12.2022року у справі № 910/7746/20 викладено наступний правовий висновок:

Витрати на професійну правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16).

Тобто, нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п.п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20).

Апелянтом не спростовано належними і допустимими доказами встановлені судом першої інстанції обставини справи в частині того, що: « … відображені в Акті здачі-приймання виконаних робіт (послуг) такі послуги (п.2 акту), як зустріч із замовником з метою з`ясування обставин справи; надання консультації із питань практичного застосування норм цивільного, господарського та господарсько-процесуального законодавства із врахуванням останніх змін та доповнень щодо аналізу правовідносин між замовником; здійснення пошуку, ознайомлення, аналізу та дослідження можливої зміни та/або залишення без змін судової практики не є безпосередньо пов`язаними із розглядом справи, отже відповідні витрати заявника понесені ним на власний розсуд та не пов`язані із розглядом справи, їх розмір не є пропорційним…».

Крім цього, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, прийнятим на з урахуванням правового висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 17.12.2020 у справі №808/1849/18 в частині того, що « … безпідставними включенням до переліку послуг з правової допомоги адвоката послуг: підготовка, із врахуванням вимог ГПК України, щодо подання до суду позовної заяви, в тому числі й формування додатків до позовної заяви; організація, процесуально-правовий супровід, належне процесуальне проведення робіт/послуг щодо технічного розроблення та виготовлення примірника позовної заяви із додатками до нього для відповідача, направлення його на адресу відповідача. Оскільки технічне копіюванням документів у вигляді поліграфічних послуг, їх завіряння, направлення документів поштою не є різновидом правничої допомоги та не вимагає застосування професійних знань адвоката, тому такі дії не можуть бути віднесені до витрат на правничу допомогу…» .

Звертаючись до місцевого господарського суду із позовною заявою, позивачем було зазначено (мовою оригіналу): « … ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» просить суд врахувати що дана справа відноситься до категорії незначної складності, ціна позову не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для зацездатних осіб…» .

Відповідно до частини 1 статті 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Заявами по суті справи , відповідно до частини 2 статті 161 Господарського процесуального кодексу України, є : позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

З урахуванням вищевикладенного, колегія суддів контатує, що при звернені до суду першої інстанції в своїй першій заяві по суті позивачем визнавалася та обставина, що справа є незначної складності.

Висновок суду першої інстанції в частині того, що « …Cправа не є складною та не потребує від адвоката значного часу для підготовки. Враховуючи відсутність заперечень з боку відповідача проти позовних вимог, необхідний обсяг послуг адвоката зводиться до підготовки позову та участі у двох судових засіданнях…» визнається колегією суддів апеляційного госпопдарського суду таким, що відповідає фактичним обставинам справи.

Пунтком 3.8. Договору надання адвокатських послуг (правової допомоги) № 05-08-2021/27, сторони погодили та визначили, що розміром гонорару Виконавця у випадку прийняття позитивного рішення на користь Замовника (задоволення повністю та/або частково вимог Замовника, у відповідності до пункту 1.1.,2.1. договору) визначається на рівні, що не перевищуватиме 12% від розміру грошових коштів, котрі підлягають до примусового стягнення згідно відповідного рішення суду за позовом Замовника.

Велика Палата Верховного Суду зазначила, що у рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19.10.2000 у справі «Іатрідіс проти Греції» («Iatridis v. Greece», заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Крім того, Велика Палата Верховного Суду зауважила, що за наявності угод, які передбачають «гонорар успіху», ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22.02.2005 у справі «Пакдемірлі проти Туреччини» («Pakdemirli v. Turkey», заява № 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала «гонорар успіху» у сумі 6672,9 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3000 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70-72).

Відповідно до частин 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Позивачем не надано належних і допустимих в розумінні статтей 76,77 Господарського процесуального кодексу України доказів на підтвердження необхідності несення ним додаткових витрат у вигляді «гонорару успіху», в зв`язку із чим, висновок місцевого господарського суду в частині того, що « … не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність…» є таким, що відповідає фактичним обставинам справи, в зв`язку із чим обов`язок їх несення покладено на позивача .

Висновок суду першої інстанції в частині того, що : « … суд з урахуванням таких критеріїв як справедливість, добросовісність, розумність, принципи співмірності та розумності судових витрат, складність цієї справи, витрачений адвокатом позивача час на підготовку поданих документів, у відповідності до ч.4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, вважає, що справедливим та співрозмірним є стягнення на користь позивача витрат позивача на професійну правничу допомогу у сумі 10 000,00 грн, поклавши іншу частину витрат на позивача…» визнається колегією суддів таким, що відповідає фактичним обставинам справи. Незастосуванням судом першої інстанції інстанцій положень частин п`ятої-сьомої, дев`ятої статті 129 ГПК України не призвело до ухвалення неправильного по суті рішення, адже судом першої інстанції застосовано загальне правило розподілу судових витрат, визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України.

Доводи апеляційної скарги в частині того, що : « … Поза увагою Господарського суду Дніпропетровської області не враховано, що за своєю суттю, послуги, що надані адвокатом Грищенком О.М. у справі №904/1042/22 (що підтверджується матеріалами справи) зводяться до:

- зустріч із ЗАМОВНИКОМ з метою з`ясування обставин справи, котрі які виникли у зв`язку із несвоєчасним та неналежним виконанням ТОВ «ЕНЕРГО-ЗБУТ» (ідентифікаційний код 38548210) грошового зобов`язання на підставі видаткової накладної №РН-0000609 від 29 січня 2014 року, видаткової накладної №РН-0000655 від 30 січня 2014 року, видаткової накладної №РН-0000658 від 31 січня 2014 року та згідно договору поставки №3/2/14 від 08 січня 2014 року (1 год.);

- організація, процесуально-правовий супровід, належне процесуальне проведення робіт/послуг щодо розроблення, підготовки тексту скарги та наповнення її правовим змістом, належним обґрунтуванням правомірності доводів/посилань позовної заяви вих. №23-1/03 від 23 березня 2022 року ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» до ТОВ «ЕНЕРГО-ЗБУТ» про стягнення заборгованості та нарахованого розміру грошових коштів у зв`язку із неналежним та несвоєчасним здійснення виконання грошового зобов`язання на підставі видаткової накладної №РН-0000609 від 29 січня 2014 року, видаткової накладної №РН-0000655 від ЗО січня 2014 року, видаткової накладної №РН-0000658 від 31 січня 2014 року та згідно договору поставки №3/2/14 від 08 січня 2014 року. Підготовка щодо подання до Господарського суду Дніпропетровської області позовної заяви вих. №23-1/03 від 23 березня 2022 року ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» до ТОВ «ЕНЕРГО-ЗБУТ» про стягнення заборгованості та нарахованого розміру грошових коштів у зв`язку із неналежним та несвоєчасним здійснення виконання грошового зобов`язання на підставі видаткової накладної №РН-0000609 від 29 січня 2014 року, видаткової накладної №РН-0000655 від ЗО січня 2014 року, видаткової накладної №РН-0000658 від 31 січня 2014 року та згідно договору поставки №3/2/14 від 08 січня 2014 року (1 годин), із врахуванням наступного:

- надання консультації із питань практичного застосування норм цивільного, господарського та господарсько-процесуального законодавства із врахуванням останніх змін та доповнень щодо аналізу правовідносин між Замовником та ТОВ «ЕНЕРГО-ЗБУТ» (ідентифікаційний код 38548210), які виникли у зв`язку із несвоєчасним та неналежним виконанням грошового зобов`язання на підставі видаткової накладної №РН-0000609 від 29 січня 2014 року, видаткової накладної №РН-0000655 від 30 січня 2014 року, видаткової накладної №РН-0000658 від 31 січня 2014 року та згідно договору поставки №3/2/14 від 08 січня 2014 року;

- здійснення аналізу та дослідження переданих матеріалів (документів), що стосуються даного майнового спору, надання усних та письмових консультації, правових висновків, довідок із правових питань, що виникають у діяльності Замовника, пов`язаної із порушенням ТОВ «ЕНЕРГО-ЗБУТ» (ідентифікаційний код 38548210) умов та порядку виконанням грошового зобов`язання щодо оплати вартості за поставлений/переданий товар на підставі видаткової накладної №РН-0000609 від 29 січня 2014 року, видаткової накладної №РН-0000655 від 30 січня 2014 року, видаткової накладної №РН-0000658 від 31 січня 2014 року та згідно договору поставки №3/2/14 від 08 січня 2014 року;

- здійснення пошуку, ознайомлення, аналізу та дослідження можливої зміни та/або залишенням без змін судової практики (правової позиції') різними судовими інстанціями, що стосуються позовних вимог ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» до ТОВ «ЕНЕРГО-ЗБУТ» про стягнення заборгованості, пені, 3%-річних та інфляційних втрат у зв`язку із неналежним нєогіорчясним тя неповним иикпнянням грошового зобов`язання на підставі видаткової накладної №РН-0000609 від 29 січня 2014 року, видаткової накладної №РFI- 0000655 від 30 січня 2014 року, видаткової накладної №РН-0000658 від 31 січня 2014 року та згідно договору поставки №3/2/14 від 08 січня 2014 року.

- організація, процесуально-правовий супровід, належне процесуальне проведення робіт/послуг щодо розроблення, здійснення нарахування пені, 3%-річних та інфляційних втрат у зв`язку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням ТОВ «ЕНЕРГО- ЗБУТ» перед Замовником зобов`язання щодо оплати вартості за поставлений/переданий товар на підставі видаткової накладної №РН-0000609 від 29 січня 2014 року, видаткової накладної №РН-0000655 від 30 січня 2014 року, видаткової накладної №РН-0000658 від 31 січня 2014 року та згідно договору поставки №3/2/14 від 08 січня 2014 року, а також визначення реквізитів для сплати/перерахування судового збору;

- організація, процесуально-правовий супровід, належне процесуальне проведення робіт/послуг щодо розроблення, підготовки тексту позову та наповнення його правовим змістом, належним обгрунтуванням правомірності доводів/посилань позовної заяви вих. №23-1/03 від 23 березня 2022 року з приводу порушення ТОВ «ЕНЕРГО-ЗБУТ» умов та порядку виконанням грошового зобов`язання щодо оплати вартості за поставлений/переданий товар на підставі видаткової накладної №РН-0000609 від 29 січня 2014 року, видаткової накладної №РН-0000655 від 30 січня 2014 року, видаткової накладної №РН-0000658 від 31 січня 2014 року та згідно договору поставки №3/2/14 від 08 січня 2014 року, та знайшли своє відображення у поданій ЗАМОНИКОМ відповідній позовній заяві вих. №23-1/03 від 23 березня 2022 року. Підготовка, із врахуванням вимог ГПК України, щодо подання до Господарського суду Дніпропетровської області позовної заяви вих. №23-1/03 від 23 березня 2022 року, в тому числі й формування додатків до позовної заяви;

- організація, процесуально-правовий супровід, належне процесуальне проведення робіт/послуг щодо розроблення та виготовлення примірника позовної заяви вих. №23-1/03 від 23 березня 2022 року із додатками до нього для ТОВ «ЕНЕРГО-ЗБУТ» та в силу необхідності обов`язкових вимог норм ГПК України, направлення його на адресу ТОВ «ЕНЕРГО-ЗБУТ»;

- за участь у судовому засіданні, котре відбулось 30 серпня 2022 року, у справі №904/1042/22 за позовом ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» до ТОВ «ЕНЕРГО-ЗБУТ» про стягнення заборгованості та нарахованого розміру грошових коштів у зв`язку із неналежним та несвоєчасним здійснення виконання грошового зобов`язання на підставі видаткової накладної №РН-0000609 від 29 січня 2014 року, видаткової накладної №РН-0000655 від ЗО січня 2014 року, видаткової накладної №РН-0000658 від 31 січня 2014 року та згідно договору поставки №3/2/14 від 08 січня 2014 року, надання пояснення, підтримання процесуальної та правової позиції, тощо - 1 500,00 грн.

- за участь у судовому засіданні, котре відбулось 27 вересня 2022 року, у справі №904/1042/22 за позовом ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» до ТОВ «ЕНЕРГО-ЗБУТ» про стягнення заборгованості та нарахованого розміру грошових коштів у зв`язку із неналежним та несвоєчасним здійснення виконання грошового зобов`язання на підставі видаткової накладної №РН-0000609 від 29 січня 2014 року, видаткової накладної №РН-0000655 від 30 січня 2014 року, видаткової накладної №РН-0000658 від 31 січня 2014 року та згідно договору поставки №3/2/14 від 08 січня 2014 року, надання пояснення, підтримання процесуальної та правової позиції, тощо - 1 500.00 грн.

- додаткова оплата (гонорар «успіху») адвоката на підставі пункту 3.8. договору №05 08 2021/27 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 05 серпня 2021 року у зв`язку із прийняттям позитивного для ЗАМОВНИКА судового рішення у справі №904/1042/22 за позовом ГОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» до ТОВ «ЕНЕРГО-ЗБУТ» про стягнення заборгованості та нарахованого розміру грошових коштів у зв`язку із неналежним та несвоєчасним здійснення виконання грошового зобов`язання на підставі видаткової накладної №РН-0000609 від 29 січня 2014 року, видаткової накладної №РН-0000655 від 30 січня 2014 року, видаткової накладної №РН-0000658 від 31 січня 2014 року та згідно договору поставки №3/2/14 від 08 січня 2014 року - 29 245,82 грн. (= 324 953,58 грн. стягнуті кошти згідно рішення х 9%)

Так, відповідно до договору №05-08-2021/27 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 05 серпня 2021 року із врахуванням акту від 30 вересня 2022 року здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги), в період із 05 серпня 2021 року по 27 вересня 2022 року адвокат Грищенко Олександр Миколайович надав ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» означену вище правову допомогу…» визнаються колегією суддів такими, що не відповідають змісту мотивуальної частині рішення суду першої інстанції і фактично зводяться до незгоди з висновками місцевого господарського суду стосовно оцінки доказів і встановлених на їх підставі обставин, та спрямовані на доведення необхідності переоцінки цих доказів та встановленні інших обставин, у тому контексті, який, на думку скаржника свідчить про порушення норм процесуального права.

Лаконічний та наочний виклад як самого поняття «правовий пуризм», так і рішення ЄСПЛ від 23.07.2009 у справі «Сутяжник проти РФ» наведено в окремій думці судді Верховного Суду Яна Берназюка від 25.04.2018 справа №826/5575/17:

«Загальноприйнято розуміти пуризм як надмірне прагнення до чистоти, переваги форми над змістом.

Слід відмітити, що поняття "правового пуризму" було введено в правовий обіг Європейським судом з прав людини (надалі - ЄСПЛ).

У рішенні у справі "Сутяжник проти Росії" (№ 8269/02) ЄСПЛ зробив висновок про те, що не може бути скасоване правильне по суті судове рішення та не може бути відступлено від принципу правової визначеності лише задля правового пуризму, судове рішення може бути скасоване лише з метою виправлення істотної судової помилки. У цій справі рішення арбітражного суду, яке набрало законної сили, було скасовано в порядку нагляду з припиненням провадження у справі суто з підстави того, що спір не підлягав розгляду арбітражними судами, хоча у подальшому вимоги заявника були задоволені судом загальної юрисдикції. Ухвалюючи рішення ЄСПЛ виходив з того, що, хоча як принцип, правила юрисдикції повинні дотримуватися, однак, враховуючи обставини даної справи, була відсутня соціальна потреба, яка б виправдовувала відступлення від принципу правової визначеності.

Таким чином, "правовий пуризм" на відміну від обставин "істотного та непереборного характеру" завжди призводить до порушення принципу правової визначеності; "правовий пуризм" невідступне слідування вимогам процесуального закону при вирішенні питання щодо застосування чи скасування таких, що набрали законної сили, судових рішень без врахування того, чи призведе це у подальшому до реального, а не формального усунення допущених судових помилок; надмірно формальне, бюрократичне застосування правових норм й вчинення дій, що мають юридичне значення, безвідносне врахування їх доцільності, виходячи з обставин конкретної справи й необхідності забезпечення ефективного захисту прав, свобод та інтересів в цивільному або іншому судочинстві, що призводить до порушення права на справедливий судовий розгляд; "правовий пуризм" може носити як добровільний характер й проявлятися в діяльності окремих посадових осіб, так і бути вимушеним через санкціонування державою, яка обмежує реалізацію дискреційних повноважень суб`єктів правозастосування, не допускаючи відступ від правових приписів.

Виходячи з наведеного, не применшуючи значення необхідності дотримання процесуальних норм, їх порушення повинно бути підставою для скасування рішення суб`єкта владних повноважень лише за умови, якщо останнє за своєю суттю є необґрунтованим та/або незаконним й підлягало би скасуванню чи зміні навіть за відсутності вказаної підстави.

У цьому контексті також варто звернути увагу на такий передчасний підхід, який використаний у постанові від 11.04.2018 року у справі № 826/5575/17 та зводиться до наступного: норми процесуального права мають пріоритет над нормами матеріального права.

Висновок про необхідність застосування принципу "первинності матеріальних норм над процесуальними нормами" судами для вирішення адміністративних спорів підтверджується, зокрема, положеннями частини другої статті 350 КАС України, яка встановлює, що не може бути скасовано правильне по суті і законне судове рішення з мотивів порушення судом норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи».

Враховуючи вищевикладене, доводи апеляційної скарги в частині того, що « … Загальноприйнято розуміти пуризм як надмірне прагнення до чистоти, переваги ФОРМИ над змістом.

Слід відмітити, що поняття «правового пуризму» було введено в правовий обіг Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ)

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, у рішенні у справі «Сутяжник проти Росії» від 23.07.2009 (№ 8269/02) ЄСПЛ зробив висновок про те, що «правовий пуризм» на відміну від обставин «істотного та непереборного характеру» завжди призводить до порушення принципу правової визначеності; «правовий пуризм»

- невідступне слідування вимогам процесуального закону при вирішенні питання щодо застосування чи скасування таких, що набрали законної сили, судових рішень без врахування того, чи призведе це у подальшому до реального, а не формального усунення допущених судових помилок; надмірно формальне, бюрократичне застосування правових норм й вчинення дій, що мають юридичне значення, безвідносне врахування їх доцільності, виходячи з обставин конкретної справи й необхідності забезпечення ефективного захисту прав, свобод та інтересів; «правовий пуризм» може носити як добровільний характер й проявлятися в діяльності окремих посадових осіб, так і бути вимушеним через санкціонування державою, яка обмежує реалізацію дискреційних повноважень суб`єктів правозастосвання. не допускаючи відступ від правових приписів.

Виходячи з наведеного, не применшуючи значення необхідності дотримання процесуальних норм, їх порушення повинно бути підставою для скасування рішення лише за умови, якщо останнє за своєю суттю є необгрунтованим та/або незаконним й підлягало би скасуванню чи зміні навіть за відсутності вказаної підстави.

Аналогічні висновки викладені в Постанові Верховного Суду від 29 жовтня 2018 року у справі №826/14749/16…» визнаються колегією суддів як такі, що не підлягають застосуванню у спірних правовідносинах.

Колегія суддів відхиляє помилкові доводи апеляційної скарги в частині того, що оскаржуване рішення суду першої інстанції у справі № 904/1042/22 прийняте місцевим господарським судом без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 19.08.2020р. у справі № 910/4858/19; від 22.10.2020р. у справі № 910/9187/19; від 13.01.21 у справі № 922/267/20; від 06.04.2020р. у справі № 910/4783/19; від 20.11.2020р. у справі № 910/13071/19; від 03.10.2019 у справі № 922/445/19; від 06.12.2019 у справі № 910/353/19; від 04.06.2019р. у справі № 910/21516/17; від 24.07.2018р. у справі № 918/560/16; від 06.03.2019р. у справі № 910/15357/17; від 03.05.2019р. у справі № 910/10911/18; від 20.11.2020р. у справі № 910/4783/19; від 25.06.2019р. у справі № 904/66/18; від 12.05.2020р. у справі № 904/4507/18; від 27.02.2019р. у справі № 922/1163/18; від 29.08.2018р. у справі № 909/105/15; від 29.08.2018р. у справі № 910/23428/17; від 31.01.2018р. у справі № 910/8763/17; від 13.02.2019р. у справі № 756/2114/17; від 02.10.2018р. у справі № 910/18036/17; від 23.10.2019р. у справі № 917/1307/18; від 18.11.2019р. у справі № 902/761/18; від 04.12.2019р. у справі № 917/2101/17; від 18.03.2020р. у справі № 129/1033/13-ц; від 06.11.2019р. у справі № 127/27155/16-ц; від 09.07.2019р. у справі № 923/726/18; від 13.12.2018р. у справі № 816/2096/17; від 16.05.2019р. у справі № 823/2638/18; від 29.10.2018р. у справі № 826/14749/16; від 03.10.2019р. у справі № 922/445/19; справах № 922/3436/20; № 910/7586/19; № 910/16803/19; від 20.07.2019р. № 916/1178/20; від 25.04.2018р. у справі № 800/547/17; від 27.11.2019р. у справі № 913/879/17; від 21.05.2020р. у справі № 10/249-10/19; від 15.06.2020р. у справі № 24/260-23/52-б; від 21.01.2021р. у справі № 910/16249/19; від 19.05.2021р. у справі № 910/16033/20; від 30.06.22 у справі № 925/367/20; від 05.06.2018р. у справі № 338/180/17; від 10.04.2019р. у справі № 390/34/17; від 02.09.2021р. у справі 873/148/20; від 27.10.2021р. у справі № 873/109/21; від 20.11.2020р .у справі № 910/1371/19; від 12.05.20р. у справі №904/4507/18; від 13.08.2019р. у справі № 908/1654/18; від 12.09.2019р. у справі № 910/9784/18; від 19.11.2019р. у справі № 5023/5587/18; від 24.01.22р. у справі № 911/2737/17; від 21.10.21р. у справі № 420/4820/19; від 28.07.2022р. у справі № 903/781/21; від 02.09.2021р. у справі № 873/148/20; від 27.10.21р. у справі № 873/109/21 від 16.06.2022р. у справі № 873/244/21; від 20.11.20р. у справі № 910/13071/19; від 27.06.2018р. у справі №826/1216/16; від 25.04.2018р. у справі № 922/3142/17; від 02.05.2018р. у справі № 910/22350/16, від 11.06.18р. у справі № 923/567/17; від 09.04.2019р. у справі № 826/2689/15; від 15.01.2020р. у справі № 911/2446/14; від 13.11.2019р. у справі № 916/2442/16; від 20.12.2021р. у справі № 916/2983/20; від 15.04.2019р. у справі № 910/22073/16; від 01.09.2020р. у справі №911/5431/14; від 27.03.2020р. у справі № 910/4450/19; від 27.03.2018р. у справі № 910/17999/16; від 25.04.2018р. у справі № 910/24257/16; від 21.12.2016р. у справі № 910/8956/15; від 13.09.2017р. у справі № 923/682/16; від 19.05.2020р. у справі № 910/719/19; від 19.06.2018р. у справі № 922/2383/16; від 25.06.2019р. у справі № 924/1473/15; від 12.06.2019р. у справі № 487/10128/14-ц; від 02.12.2019р. по справі № 240/6150/18, оскільки у кожній із зазначених справ судами досліджувались різні за змістом докази, які подавались сторонами, та на підставі встановлених судами різних за змістом обставин приймалися відповідні судові рішення, що, у свою чергу, не може свідчити про подібність правовідносин, оскільки під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де подібними (тотожними, аналогічними) є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Вибіркове посилання ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» на порушенян норм норм статті 129 свідчить про формальний характер посилання скаржника на порушення судом першої інстанції норм процесуального права у вищенаведених постановах, адже сама заява ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» про покладання судових витрат на професійну правничу допомогу містить посилання на порядок, передбачений зокрема статтею 129 ГПК України.

До аналогічного правого висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 17 січня 2023 року у справі № 911/1388/16.

При цьому, аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, викладених в рішенні суду першої інстанції, яке є предметом апеляційного оскарження.

Інші доводи апеляційної скарги, які зводяться до цитування правових висновків.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частин 1, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Під час розгляду справи, колегією суддів не встановлено порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення та неправильного застосування норм матеріального права.

З урахуванням вищевикладеного, додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.10.2022 у справі №904/1042/22 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" на нього, відповідно, підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 271, 273, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.10.2022 у справі №904/1042/22 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.10.2022 у справі №904/1042/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку в строки передбачені ст. 288 ГПК України.

Повний текст постанови виготовлено 19.01.2023

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя С.Г. Антонік

Суддя О.Г. Іванов