ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" січня 2023 р. Справа№ 910/19639/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Шапрана В.В.

Андрієнка В.В.

без повідомлення учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції

на рішення Господарського суду м. Києва від 02.08.2022 р. (повне рішення складено 03.08.2022 р.)

у справі № 910/19639/21 (суддя - Андреїшина І.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Херсонська обласна енергопостачальна компанія"

до Департаменту патрульної поліції

про стягнення 18107,17 грн

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Херсонська обласна енергопостачальна компанія" звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом до Департаменту патрульної поліції про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію за договором № 229 від 25.03.2020 р. у розмірі 18107,17 грн.

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що відповідач в порушення умов укладеного договору свої зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати за передану електричну енергію не виконав, внаслідок чого у нього виникла заборгованість.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 02.08.2022 р. у справі № 910/19639/21 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Херсонська обласна енергопостачальна компанія" задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Департамент патрульної поліції подав апеляційну скаргу (безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду), у якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

У поданій апеляційній скарзі відповідач зазначає, що позивачем не було застосовано досудове врегулювання спору з метою безпосереднього вирішення конфлікту. Також відповідач не погодився із сумою заборгованості та вважає її завищеною.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 23.08.2022 р. апеляційну скаргу у справі № 910/19639/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Шапран В.В., Андрієнко В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.08.2022 р. витребувано з Господарського суду м. Києва матеріали справи № 910/19639/21 та відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції на рішення Господарського суду м. Києва від 02.08.2022 р. до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи № 910/19639/21.

До суду 31.08.2022 р. надійшли матеріали справи № 910/19639/21.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.11.2022 р. було відкрито апеляційне провадження у справі № 910/19639/21 та вирішено здійснювати її розгляд без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання) на підставі ч. 10 ст. 270 ГПК України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

14.06.2018 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Херсонська обласна енергопостачальна компанія» отримало ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу (постанова НКРЕКП № 429 від 14.06.2018 р.), яка видана державним Регулятором - Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг України (НКРЕКП).

25.03.2020 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Херсонська обласна енергопостачальна компанія" (далі - постачальник) та Департаментом патрульної поліції (далі - споживач) було укладено договір про закупівлю електричної енергії у постачальника універсальних послуг № 229 (далі - договір).

Відповідно до п. 2.1 договору постачальник продає електричну енергію в кількості 260000 кВт. Год, найменування предмету закупівлі згідно з ДК 021:2015 - 09310000-5 - електрична енергія споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Постачальник за цим договором не має права вимагати від споживача будь-якої іншої оплати за спожиту електричну енергію, що не визначена у комерційній пропозиції, яка є додатком 3 до цього договору (пункт 3.3 договору).

Згідно з п. 5.1 договору загальна вартість цього договору становить 604500,00 грн, крім того ПДВ - 20% - 120900,00 грн, разом з ПДВ - 725400,00 грн. Споживач розраховується з постачальником за спожиту електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої регулятором, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 3 до цього договору.

Як передбачено п. 5.2 договору, спосіб визначення ціни за електричну енергію зазначається в комерційній пропозиції постачальника.

За п. 5.8 договору розрахунковим періодом за договором є календарний місяць.

У відповідності до п. 5.10 договору оплата рахунка постачальника має бути здійснена споживачем у строки, визначені у рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати отримання споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеної у комерційній пропозиції, прийнятої споживачем.

Згідно з п. 6.2 договору споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цих договорів.

Цей договір укладається на строк з 01.01.2020 р. по 31.12.2020 р., зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав споживач, та набуває чинності з дати подання споживачем заяви-приєднання, якщо інше не встановлено комерційною пропозицією. Умови цього договору починають виконуватись з дати початку постачання електричної енергії, зазначеної споживачем у заяві-приєданні. Сторони, керуючись ст. 631 ЦК України, дійшли згоди, що умови цього договору застосовуються до відносин між сторонами, які виникли до його укладення, починаючи з 01.01.2020 р. (п. 13.1 договору).

Заявою-приєднанням (додаток №1 до договору) визначено, що початок постачання електричної енергії - 01.01.2020 р.

Умовами комерційної пропозиції, що є додатком № 3 до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, передбачено, що споживач зобов`язаний направити постачальнику на електронну адресу оформлений за встановленою формою акт приймання-передачі електричної енергії та отримати рахунок у визначений день та сплатити рахунок протягом 5-ти робочих днів з моменту його отримання.

За грудень 2020 року відповідачем було спожито 25424 кВт на суму 18107,17 грн, що підтверджується висталеним позивачем рахунком № 37504037 від 31.12.2020 р.

Також обсяг фактично спожитої електричної енергії за період з 01.12.2020 р. по 31.12.2020 р. у розмірі 25424 кВт підтверджується листом Акціонерного товариства «Херсонобленерго», направленим позивачу на запит останнього від 06.09.2021 р. № 009735.

Однак відповідач виставлений позивачем рахунок у строки, передбачені умовами укладеного договору, не сплатив.

Спір у справі виник у зв`язку з тим, що відповідач, а думку позивача, в порушення умов укладеного договору не виконав свої зобов`язання щодо вчасної оплати за надані послуги з постачання електричної енергії, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі 18107,17 грн.

За змістом ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона - виконавець, зобов`язується за завданням другої сторони - замовника, надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

За ст. 905 ЦК України строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як передбачено ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Положеннями ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Згідно зі ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

За ч. 1 ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

Як передбачено ч. 5 ст. 275 ГК України, енергопостачальні підприємства інших, крім державної і комунальної, форм власності можуть брати участь у забезпеченні енергією будь-яких споживачів, у тому числі через державну (комунальну) енергомережу, на умовах, визначених відповідними договорами.

У відповідності до п. 1.2.8 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.2018 р. (далі - ПРРЕЕ), постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який є публічним договором приєднання та зміст якого визначається постачальником універсальних послуг на основі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (додаток 6 до цих Правил), та укладається в установленому цими Правилами порядку. Постачальник універсальної послуги не може відмовити побутовому споживачу, малому непобутовому споживачу або іншому споживачу, який відповідно до законодавства має право на отримання універсальних послуг, електроустановки якого розташовані на території діяльності постачальника універсальної послуги, в укладенні такого договору за умови наявності у споживача чинного договору про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії.

Пунктом 3.1.7 ПРРЕЕ визначено, що договір між електропостачальником та споживачем укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником. У разі офіційного оприлюднення комерційної пропозиції електропостачальник не має права відмовити споживачу у приєднанні до договору на умовах цієї комерційної пропозиції, якщо технічні засоби вимірювання та обліку електричної енергії забезпечують виконання сторонами умов комерційної пропозиції. На вимогу споживача електропостачальник має надати письмовий примірник договору, підписаний з його боку. Якщо сторони досягли згоди щодо укладення договору на інших умовах, відмінних від тих, які містяться у комерційних пропозиціях, розміщених на офіційному сайті електропостачальника, договір укладається у паперовій формі. При цьому сторони можуть за взаємною згодою оформлювати додатки до договору, в яких узгоджуються організаційні особливості постачання електричної енергії. Такі додатки оформлюються у паперовій формі та підписуються обома сторонами.

Згідно з п. 3.1.8 ПРРЕЕ договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання споживачу всього обсягу фактичного споживання електричної енергії за певним об`єктом у певний період часу одним електропостачальником відповідно до обраної споживачем комерційної пропозиції.

З матеріалів справи вбачається, що у грудні 2020 року відповідачем було спожито електричну енергію на загальну суму 18107,17 грн, на оплату якої позивачем виставлявся рахунок № 37504037 від 31.12.2020 р.

Однак надані позивачем на виконання умов договору послуги з постачання електроенергії за грудень 2020 року в сумі 18107,17 грн відповідач не сплатив.

За таких обстави, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за спожиту електричну енергію за договором № 229 від 25.03.2020 р. у розмірі 18107,17 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Доводи скаржника про те, що позивач не застосував досудове врегулювання господарських спорів з метою безпосереднього вирішення конфлікту, колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки застосування цих заходів є правом позивача, а не його обов`язком.

Посилання скаржника на те, що сума заборгованості, нарахована відповідачам, є завищеною колегія суддів вважає безпідставними, оскільки відповідачем не надано відповідного контр розрахунку заборгованості та відсутнє нормативно-правове обґрунтування зазначеного доводу.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 276 ГПК передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, здійснивши перевірку та оцінку всіх належних доказів, наявних у матеріалах справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що рішення Господарського суду м. Києва від 02.08.2022 р. у справі № 910/19639/21 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Департаменту патрульної поліції задоволенню не підлягає.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на скаржника.

Згідно з ч. 5 ст. 12 ГПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як передбачено ч. 3 ст. 287 ГПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 даної статті.

Вказана справа є малозначною та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених нормами чинного законодавства.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 02.08.2022 р. у справі № 910/19639/21 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Департамент патрульної поліції.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Шапран

В.В. Андрієнко