РІШЕННЯ

Іменем України

17 січня 2023 року справа № 927/872/22
Господарський суд Чернігівської області у складі судді Демидової М.О., за участю секретаря судового засідання Хіловської І.Д., розглянувши матеріали справи за позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Чернігівгаз", вул. Любецька, 68, м. Чернігів, 14021, ел. адреса:

до Приватного підприємства "Консалтингова фірма "Прометей", вул. Р. Люксембург, буд. 14, м. Сквира, Київська область,09000, в особі філії "Менський Сир", вул. Сіверський шлях, 122, м. Мена, Корюківського району, Чернігівської області, 15600

про стягнення 486123 грн. 78коп.

Представники сторін:

від позивача: не прибув.

від відповідача: не прибув.

встановив

Акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Чернігівгаз" подано позов до Приватного підприємства "Консалтингова фірма "Прометей" в особі філії "Менський Сир" про стягнення 331844,03 грн. заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу, 82188,22 грн. пені, 7282,39 грн. трьох відсотків річних та 64809,14 грн. інфляційних збитків.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору №09420QF95FGP016 розподілу природного газу від 01.01.2016.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 21.10.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження; встановлено сторонам процесуальні строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та додаткових письмових доказів, підготовче засідання призначено на 15.11.2022, 12:40.

Ухвала Господарського суду Чернігівської області від 21.10.2022, направлена на адресу відповідача, отримана філією «Менський сир» 28.10.2022, що підтверджується наявним у матеріалах справи поштовим повідомленням про вручення №080.

У підготовче засідання 15.11.2022 представники сторін не прибули, про час та дату повідомлені належним чином.

15.11.2022 суд постановив ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 06.12.2022, 12:10.

Направлена на адресу відповідача, отримана філією «Менський сир» 25.11.2022, що підтверджується наявним у матеріалах справи поштовим повідомленням про вручення №640.

У зв`язку з аварійним вимкненням електропостачання у будівлі суду 06.12.2022, підготовче засідання призначене на 06.12.2022, 12:10 не відбулося та ухвалою від 07.12.2022 судое засідання було призначено 27.12.2022, 11:50, про що повідомлено учасників судового процесу належним чином, зокрема, відповідача, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення № 740.

У підготовче засідання 27.12.2022 учасники судового процесу не прибули, причину неявки не повідомили. Судом постановлено протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення розгляду справи по суті на 17.01.2023, 12:10.

У судове засідання 17.01.2023 учасники судового процесу не прибули, причину неявки не повідомили, про час та місце судоовго розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідач не скористався правом на подання відзиву на позов в установлений судом строк, проти заявлених вимог не заперечив.

За частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України в разі ненадання відповідачем відзиву в установлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Частиною 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи в разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки (п.2 частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду спору, однак явку повноважного представника до суду не забезпечив (без пояснення причин), правом на подання відзиву на позов в установлений судом строк не скористався, враховуючи зміст частини 9 статті 165, частини 2 статті 178, частини 1 статті 202 ГПК України, суд вважає за можливе вирішити наявний спір за відсутності його повноважного представника, явка якого судом обов`язковою не визнавалась, оскільки його неприбуття до суду не перешкоджає розгляду справи по суті за наявними матеріалами.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позиції у справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

01.01.2016 Приватне підприємство "Консалтингова фірма "Прометей" в особі філії "Менський Сир" (Споживач) шляхом підписання заяви-приєднання №09420QF95FGP016 уклало договір з Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» (Оператор ГРМ) про розподіл природного газу з додатками (а.с. 9-17).

Вказаний договір є Типовим договором розподілу природного газу (Типовий договір), затвердженим Постановою Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2498.

У заяві-приєднанні №09420QF95FGP016 зазначено персональний ЕIС-код як суб`єкта ринку природного газу 56ХО0000QF95F00A; назва та опис об`єкта, адреса об`єкта, величина приєднаної потужності об`єкта, параметри вузла обліку, інша інформація, передбачена вимогами чинного законодавства - згідно з додатком №4.

У Додатку № 4 до Типового договору розподілу природного газу, який додається до заяви-приєднання №09420QF95FGP016, зазначений перелік точок комерційного обліку споживача за адресою: Мена, вул. Сіверський шлях,122.

Пунктом 2.1 Типового договору, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 30.09.2015 №2498, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за №1384/27829, передбачено, що за цим Договором Оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором.

Пункт 5.1 Типового договору передбачає, що облік (у тому числі приладовий) природного газу, що передається Оператором ГРМ та споживається Споживачем на межі балансової належності об`єкта Споживача, здійснюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.

Згідно п. 6.1, 6.3, 6.4, 6.6 Типового договору оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем. Величина річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) Споживача на розрахунковий календарний рік визначається відповідно до Кодексу ГРМ. Споживач, що не є побутовим, оплачує замовлену потужність виходячи з наявних об`єктів, зазначених у заяві-приєднанні, що є додатком до договору розподілу природного газу. Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності. Розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць. Оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка Оператора ГРМ. Якщо згідно із законодавством споживач має сплачувати Оператору ГРМ за послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку із спеціальним режимом використання, оплата послуг розподілу природного газу здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання Споживача на поточний рахунок Оператора ГРМ кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим Регулятором, та зараховується як плата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Згідно п. 9.1 Типового договору Оператор ГРМ має право припинити/обмежити розподіл природного газу споживачу в порядку та у випадках, передбачених Кодексом газорозподільних систем, у тому числі у разі, зокрема, несвоєчасної та/або неповної оплати послуг за цим Договором.

Ввідповідно до пунктів 12.1, 12.3, 12.5 цей Договір укладається на невизначений строк. Цей договір може бути розірваний за згодою Сторін або за ініціативою Споживача у порядку, визначеному законодавством України. У разі зміни власника об`єкта, підключеного в установленому порядку до газорозподільної системи Оператора ГРМ, та необхідності укладення Договору з новим власником Договір з попереднім власником може бути розірвано Оператором ГРМ в односторонньому порядку. При цьому одностороннє розірвання договору не звільняє попереднього власника від виконання зобов`язань у частині оплати наданих послуг. У разі звільнення займаного приміщення (остаточного припинення користування природним газом) споживач зобов`язаний повідомити про це Оператора ГРМ не пізніше ніж за двадцять один день до дня звільнення приміщення (остаточного припинення користування природним газом) та остаточно з ним розрахуватись за цим Договором до вказаного Споживачем дня звільнення приміщення (остаточного припинення користування природним газом) включно. У разі неповідомлення або несвоєчасного повідомлення споживачем Оператора ГРМ про звільнення приміщення (остаточне припинення користування природним газом) споживач зобов`язаний здійснювати оплату послуг за цим Договором, виходячи з умов цього Договору.

Постановою НКРЕКП №2786 від 30.12.2020 року, для АТ «Чернігівгаз» визначено тариф на послуги розподілу природного газу на період з 01.01.2021 року - у розмірі 1,62 грн. за 1 м3 на місяць (без урахування ПДВ).

Річну замовлену потужність на 2021 рік та місячну замовлену потужність було погоджено сторонами в акті приймання-передачі природного газу № від 30.09.2020 (а.с.19).

Таким чином, 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на 2021 рік становить 193759,57 метрів кубічних.

За доводами позивача, на підставі п.6.3 Договору та відповідно до встановленого для АТ «Чернігівгаз» тарифу, за об`єктом відповідача, визначено вартість послуг з розподілу природного газу на місяць в 2021 році, а саме - 376 668,60 грн.

Як стверджує позивач, за річним підсумком споживання природного газу відповідач перевищив замовлений обсяг споживання природного газу у 2021 році, уточненої заявки не подав.

У період з 01.12.2021 до 31.12.2021 року, АТ «Чернігівгаз» надало послугу з розподілу природного газу, а саме підтримало замовлену річну потужність на об`єкті відповідача та забезпечило цілодобовий доступ до газорозподільної системи, її технічне обслуговування та безпеку експлуатації.

У порядку, визначеному п. 6.6. Договору, відповідачу направлено рахунок на оплату за грудень 2021 року № 61031102 від 31.12.2021 в сумі 331844,22 грн.

12.01.2022 позивачем відповідно до вимог Кодексу ГРМ було направлено відповідачу акт наданих послуг за грудень 2021 року № ЧНЯ81026344 від 31.12.2021 на суму 331844,22 грн.

Акт та рахунок були направлені відповідачу, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями опису поштового вкладення та поштовою квитанцією від 12.01.2022, які були отримані відповідачем 18.01.2022, про що зазначено у поштовому повідомленні №986. Акт наданих послуг відповідачем підписаний та повернутий позивачу не був.

Відповідно до копії акту приймання-передачі природного газу складеного за грудень 2021 року та рахунку на оплату за грудень 2021 року вартість наданих позивачем послуг з розподілу природного газу за грудень 2021 року, що не сплачена відповідачем та становить 331844,22 грн.

З метою досудового врегулювання спору позивачем 26.08.2022 булонаправлено на адресу відповідача вимогу від 22.08.2022 №14003.2-Сл-8044-0822 про сплату заборгованості за послуги з розподілу природного газу за грудень 2021 року в сумі 331844,03 грн. за договором, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями описів вклалення та поштовими квитанціями від 26.08.2022.

Відповіді від відповідача не надійшло, заборгованість не погашена.

У зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність часткового задоволення позовних вимог з таких підстав.

Правовідносини між позивачем та відповідачем виникли на підставі Договору розподілу природного газу, регулювання яких здійснюється нормами Закону України "Про ринок природного газу", Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2498.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За приписами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до положень статті 40 Закону України "Про ринок природного газу" розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу.

Відносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем визначаються Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП 30.09.2015 №2494, зареєстровано Міністерством юстиції України 06.11.2015 за № 1379/27824 (далі - Кодекс ГРС).

Кодекс ГРС визначає, зокрема умови забезпечення: надійної і безпечної експлуатації газорозподільних систем та гарантованого рівня розподілу (переміщення) природного газу до/від суміжних суб`єктів ринку природного газу відповідної якості; комерційного, у тому числі приладового обліку природного газу в газорозподільній системі та визначення його об`ємів і обсягів передачі до/з газорозподільної системи, у тому числі в розрізі суб`єктів ринку природного газу.

Доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року N 2498 (далі - типовий договір розподілу природного газу), в порядку, визначеному цим розділом (п.2 розділу VІ Кодексу ГРС).

Пунктами 1, 2 Глави 6 Розділу VI Кодексу газорозподільних систем передбачено, що розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року. Річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, крім випадків, передбачених цією главою.

Статтею 536 Цивільного кодексу України унормовано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У даному випадку суд звертається до принципу більшої вірогідності, до якого вже звертався Верховний Суд, зокрема, у Постанові Верховного Суду у справі № 921/319/17-г/11(11/Б-1042(337/7-10) від 12.04.2018.

У практиці Європейського суду з прав людини також трапляються рішення, в яких суд посилається на баланс вірогідностей за для оцінки обставин у справі. Так, зокрема, у рішенні від 23.08.2016 (заява № 59166/12) Дж. К. та інші проти Швеції (J.K. AND OTHERS v. SWEDEN) Європейський суд з прав людини наголошує, що "У країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

На підставі викладеного вище суд доходить висновку, що у даному випадку принцип більшої вірогідності разом із розумністю, яка п.6 ч.1 ст.3 Цивільного кодексу України відноситься до загальних засад цивільного законодавства, цілком вірогідним є отримання відповідачем послуг з розподілу природного газу за укладеним між сторонами договором у грудні 2021 року і вказана обставина є доведеною відповідно до ст.79 Господарського процесуального кодексу України.

Позивач свої зобов`язання за Договором у грудні 2021 року виконав належним чином на суму 331844,03 грн., що підтверджується актом наданих послуг за грудень 2021 року та рахунком на оплату, які були направлені на адресу відповідача.

Як встановлено судом, відповідач свої зобов`язання з оплати вартості розподілу природного газу у повному обсязі за вказаний період не виконав.

Не підписання актів наданих послуг за послуги, які фактично були надані, не звільняє відповідача від оплати за надані послуги з розподілу природного газу.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин суд доходить висновку про наявність достатніх правових підстав для визнання позовних вимог у частині стягнення основної заборгованості за Договором за грудень 2021 року у сумі 331844,03 грн. законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідач доказів сплати заборгованості в сумі 331844,03 грн. не надав.

За таких обставин, вимога позивача про стягнення основної заборгованості у розмірі 331844,03 грн підлягає задоволенню у повному обсязі.

Позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 82188,22 грн. пені за період з 11.01.2022 до 04.10.2022 в сумі 82188,22 грн.

Відповідно до ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. ст. 546, 549 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.216, ч.2 ст.217 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарську-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбаченим цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Аналогічні положення містить стаття 610 Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст.230 Господарського кодексу України - штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойки, штраф, пеня), яка сплачується у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання.

Пунктами 4 та 6 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення зобов`язання застосовуються у розмірі передбаченому сторонами у договорі.

Так, пунктом 8.2. Договору передбачено, що у разі порушення Споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим Договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. Нарахування пені здійснюється, починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку здійснення оплати за договором.

Оскільки, умовами п.6.6 договору сторони передбачили остаточний розрахунок за надані послуги з розподілу природного газу до десятого числа місяця, наступного за звітним, остаточний строк виконання зобов`язань щодо оплати послуг з розподілу природного газу за грудень 2021 року - до 10.01.2022, а, отже, судом встановлено наявність прострочення виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати наданих послуг за грудень 2021 року.

Відповідно до частини шостої статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Наведеною нормою встановлено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконано; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається із дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконано, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

З урахуванням викладеного, дослідивши розрахунок пені, суд доходить висновку про часткове задоволення вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача пені в сумі 43548,85 грн. за період з 11.01.2022 до 11.07.2022.

Позивачем за прострочення виконання відповідачем грошових зобов`язань нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 64809,14 грн. інфляційних нарахувань та 7282,39 грн. трьох відсотків річних за період з 11.01.2022 до 04.10.2022.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки судом встановлено наявність прострочення виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати послуг з розподілу природного газу, дослідивши поданий позивачем розрахунок, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги у частині стягнення 64809,14грн. інфляційних нарахувань та 7282,39 грн. трьох відсотків річних за період з 11.01.2022 до 04.10.2022 є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідач доводів позивача не спростував, контррозрахунок заявлених до стягнення сум не надав.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджується порушення відповідачем грошових зобов`язань щодо своєчасного розрахунку за послуги з розподілу природного газу, суд, дослідивши матеріали справи, доходить висновку про задоволення позову частково в частині стягнення з відповідача основного боргу в сумі 331844,03 грн., 43548,85 грн. пені, 64809,14 грн. інфляційних нарахувань та 7282,39 грн. трьох процентів річних. В решті позовних вимог - відмовляє.

Позивачем при зверненні до суду платіжним дорученням №2 від 26.09.2022 сплачено судовий збір в сумі 7309,56 грн., тоді як сплаті підлягало 7291,86 грн., а, отже, має місце переплата в сумі 17,70 грн., яка за ст. 7 Законом України «Про судовий збір» може бути повернута платнику в разі подання відповідної заяви.

За правилами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.129, 236-239, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства "Консалтингова фірма "Прометей", (вул.Р.Люксембург, буд. 14, м. Сквира, Київська область,09000, код 30668980) в особі філії "Менський Сир" (вул. Сіверський шлях, 122, м. Мена, Корюківського району, Чернігівської області, 15600, код 26549195) на користь Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Чернігівгаз" (вул. Любецька, 68, м. Чернігів, 14021, код 03358104) борг в сумі 331844 грн. 03 коп., 43548 грн. 85 коп. пені, 64809 грн. 14 коп. інфляційних нарахувань та 7282грн. 39 коп. три проценти річних та судовий збір у сумі 6712 грн. 27 коп.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

3. У решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили у строк та впорядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст. 256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

З повним текстом рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua

Повний текст рішення підписаний 23.01.2023.

Суддя М.О. Демидова