ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.01.2023 Справа №914/2350/18(914/2542/22)
Господарський суд Львівської області у складі судді Морозюка А.Я.,
за участю секретаря Кучинської О.Д.
розглянувши матеріали справи за позовом: Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго», м. Львів
до відповідача: Приватного акціонерного товариства «Львівський електроламповий завод «Іскра», м. Львів
про: стягнення 60 084 грн. 13 коп.
у межах справи № 914/2350/18
за заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівський завод РЕМА», м. Львів
від позивача: Горбунова О.Л. - адвокат
від відповідача: не з`явився
Історія розгляду справи.
Приватне акціонерне товариство «Львівобленерго» звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до відповідача Приватного акціонерного товариства «Львівський електроламповий завод «Іскра» про стягнення 60 084 грн. 13 коп. заборгованості за реактивну електричну енергію за травень-серпень 2022 р.
Ухвалою суду від 17.10.2022 р. позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження в межах справи №914/2350/18 про банкрутство Приватного акціонерного товариства «Львівський електроламповий завод «Іскра», та відкрито провадження у справі; підготовче засідання призначено на 15.11.2022 р.; встановлено учасникам справи строк для подання відзиву, відповіді на відзив, заперечення.
25.10.2022 р. від відповідача на адресу суду надійшов відзив №112/1905юр від 21.10.2022 р., в якому відповідач, зокрема, зазначив, що не погоджується з розміром витрат на оплату правничої допомоги у сумі 10 400 грн., вважає його неспівмірним зі складністю справи, та просить у задоволенні стягнення судових витрат на правничу допомогу відмовити.
03.11.2022 р. від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив від 31.10.2022 р., в якій позивач не погодився із твердженнями відповідача щодо розміру судових витрат на правничу допомогу. Вказав, що витрати на оплату правничої допомоги у розмірі 10 400 грн. є співмірними зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання робіт (послуг), обсягом виконаних робіт (наданих послуг). Зазначив, що такі витрати підлягають відшкодуванню в повному об`ємі, виходячи з обставин справи та підтверджуючих доказів.
14.11.2022 р. представник відповідача подав на адресу суду клопотання від 14.11.2022 р. №112/1907юр про відкладення розгляду справи, в якому у зв`язку з тим, що представник відповідача знаходиться на лікарняному і не може взяти участь у справі, просить розгляд даної справи відкласти на іншу дату.
Ухвалою суду від 15.11.2022, беручи до уваги неявку в судове засідання представника відповідача та його клопотання, підготовче засідання відкладено на 12.12.2022 р.
Ухвалою суду від 12.12.2022 р. суд, заслухавши думку представників позивача та відповідача, врахувавши, що сторонам були створені необхідні можливості для подання доказів та пояснень на підтвердження своїх вимог та заперечень, і сторони обмінялися відповідними заявами по суті спору, в яких виклали свої правові позиції, виконавши завдання підготовчого провадження відповідно до ст. 177 ГПК України та в порядку ст. 182 ГПК України, зважаючи на відсутність визначених ч. 2 ст. 183 ГПК України підстав для відкладення підготовчого засідання, дійшов висновку про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті, в судовому засіданні на 17.01.2023 р.
Представник позивача в судовому засіданні 17.01.2023 р. позов підтримала повністю, просила суд його задоволити.
Представник відповідача в судове засідання 17.01.2023 р. не з`явився, причин неявки суду не повідомив.
Після судового засідання 17.01.2023 р. судді було передано з канцелярії суду клопотання відповідача про відкладення розгляду справи (відправлене на електронну адресу суду) від 16.01.2023 р. №112/2001юр., в якому, у зв`язку із перебуванням усіх працівників Товариства у щорічній відпустці, відповідач просить відкласти розгляд справи.
Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, врахувавши, що обом сторонам у справі були створені необхідні можливості для подання доказів та пояснень на підтвердження своїх вимог та заперечень, дійшов висновку про прийняття рішення у справі.
Крім того, позивач навів попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, який складає 12 881 грн. 00 коп., з яких: 2 481 грн. 00 коп. - судового збору та 10 400 грн. 00 коп. - витрат на професійну правничу допомогу, які просить покласти на відповідача.
Також, у відповіді на відзив, позивач зазначив, що розмір витрат на оплату правничої допомоги у розмірі 10 400 грн. є співмірним зі складністю справи, часом, витраченим на виконання робіт (послуг), обсягом виконаних робіт (наданих послуг). Крім того, позивач звернув увагу на те, що відповідачем у відзиві на позовну заяву не заперечується ні сама заборгованість, ні сума заборгованості, вказана у позовній заяві та підтверджена належними доказами.
Позиція відповідача.
Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що розмір витрат на оплату правничої допомоги у сумі 10 400 грн. є неспівмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом виконаних робіт (наданих послуг), оскільки: практика в аналогічних справах є сталою; усі справи за позовом ПрАТ «Львівобленерго» до ПрАТ «Львівський електроламповий завод «Іскра» є однотипними та не потребують додаткового вивчення та аналізу матеріалів справи (справи №914/3089/20; №914/778/21, №914/268/21, №914/3711/21).
Відповідач вважає, що розмір витрат на оплату послуг правничої допомоги, який просить стягнути позивач не відповідає принципу пропорційності, відповідно стягнення судових витрат в повному обсязі з відповідача є безпідставними.
Позиція суду щодо підсудності даного спору господарському суду.
Ухвалою господарського суду Львівської області від 03.01.2019 р. відкрито провадження у справі №914/2350/18 про банкрутство відповідача ПрАТ «Львівський електроламповий завод «Іскра». На даний час розгляд справи №914/2350/18 триває.
Згідно із ч. 1 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Згідно із ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.
Відтак, позов ПрАТ «Львівобленерго» підлягає розгляду Господарським судом Львівської області в межах справи №914/2350/18 про банкрутство Приватного акціонерного товариства «Львівський електроламповий завод «Іскра».
Приймаючи рішення у даній справі, суд встановив наступні обставини та виходив з наступних мотивів.
Так, підписавши заяву-приєднання, відповідач засвідчив приєднання до умов Договору про надання послуг з розподілу електричної енергії в повному обсязі.
З моменту підписання заяви-приєднання до Договору про надання послуг розподілу електричної енергії відповідач засвідчив своє вільне волевиявлення також щодо приєднання до умов Договору про надання послуг з компенсації перетікань реактивної електричної енергії в повному обсязі. Відповідно до якого: (п. 2.1.) Оператор системи надає Споживачу послуги з компенсації перетікань реактивної електричної енергії, а Споживач здійснює оплату за надані на межі балансової належності електромереж послуги згідно з умовами цього Договору та додатками до нього, що є його невід`ємними частинами; (5.3) розрахунковим вважається місяць (період) зазначений в Додатку №4 Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії; (5.4) розрахунок плати за перетікання реактивної електричної енергії здійснюється відповідно до Методики обчислення плати та оформляється згідно з Порядком розрахунків за перетікання реактивної електричної енергії. Термін оплати рахунків зазначається на платіжному повідомлені та не має перевищувати 5 операційних днів з дня отримання рахунків споживачем.
У відповідності з п. 4.33 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №312 споживачі, які відповідно до методики, затвердженої центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики в електроенергетичному комплексі, зобов`язані здійснювати розрахунки за перетікання реактивної електричної енергії, вносять плату за перетікання реактивної електричної енергії на поточний рахунок оператора системи, на території здійснення ліцензованої діяльності якого приєднані електроустановки споживачів, відповідно до умов договору про надання послуг із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії, який може бути додатком до договору споживача про розподіл (передачу) електричної енергії.
Підпунктом 1 п. 5.1.1 ПРРЕЕ визначено, що оператор системи має право отримувати своєчасну плату за надання послуги з розподілу або передачі електричної енергії та плату за перетікання реактивної електричної енергії відповідно до умов договорів та законодавства України.
Позивачем до позовної заяви додано ряд рахунків, виписаних відповідачу за період з травня 2022 р. по серпень 2022 р. для оплати послуг за реактивну енергію, із зазначенням строку їх оплати. Також в матеріалах справи міститься розрахунок боргу по реактивній електроенергії ПрАТ «Львівський електроламповий завод «Іскра», відповідно до якого, стягненню підлягає 60 084 грн. 13 коп. заборгованості, що також прослідковується з довідки про обсяги спожитої реактивної електроенергії ПрАТ «Львівський електроламповий завод «Іскра» за період травень 2022 р. серпень 2022 р.
Докази погашення вказаної заборгованості в матеріалах справи відсутні.
У відповідності до ст. 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 ГК України договір є підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків (господарських зобов`язань).
За договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується (ч. 1 ст. 275 ГК України).
Частиною 1 ст. 714 ЦК України встановлено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, ст. 193 Господарського кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, а при відсутності таких вказівок відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Матеріалами справи підтверджено, що позивач на виконання умов договору про надання послуги із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії надавав відповідачу у період з травня 2022 р. по серпень 2022 р. послуги з перетікання реактивної електричної енергії, на оплату яких виставляв останньому відповідні рахунки. Проте відповідач допустив прострочення у виконанні грошових зобов`язань за вказаним договором. Докази протилежного в матеріалах справи відсутні.
Відповідно до ч. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.
Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з п. 3 п.п. 5.5.13 ПРРЕЕ, непобутовий споживач, крім обов`язків та відповідальності, визначених пунктами 5.5.5 - 5.5.12 цієї глави, зобов`язаний здійснювати компенсацію перетікань реактивної електричної енергії з метою енергозбереження та дотримання показників якості електричної енергії.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно ч. 1 ст. 236 ГПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті ( п. 58 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Серявін та інші проти України).
Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Відповідно до ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
В силу приписів ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю в розмірі 60 084 грн. 13 коп. заборгованості за перетікання реактивної електричної енергії.
Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, в тому числі, на професійну правничу допомогу.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частиною 4 ст. 129 ГПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, судовий збір покладається на відповідача в розмірі 2 481 грн. 00 коп.
Частина 8 ст. 129 ГПК України передбачає, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Доказів понесення інших судових витрат матеріали справи не містять, такі докази суду не подані.
Відповідно до ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Також Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові у справі №755/9215/15-ц (провадження 14-382цс19) від 19.02.2020 р. звернула увагу, що суд не може на власний розсуд зменшувати розмір витрат на оплату правничої допомоги, який підлягає відшкодуванню.
Відповідачем у відзиві на позовну заяву вказано, що розмір витрат на оплату правничої допомоги у сумі 10 400 грн. є неспівмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом виконаних робіт (наданих послуг). Відповідач вважає, що розмір витрат на оплату послуг правничої допомоги, який просить стягнути позивач не відповідає принципу пропорційності, відповідно стягнення судових витрат в повному обсязі з відповідача є безпідставними.
Доводи відповідача ґрунтуються зокрема на такому: практика в аналогічних справах є сталою; усі справи за позовом ПрАТ Львівобленерго до ПрАТ Львівський електроламповий завод Іскра є однотипними та не потребують додаткового вивчення та аналізу матеріалів справи (справи №914/3089/20; №914/778/21, №914/268/21, №914/3711/21). Дана справа на 95% аналогічна справам №914/778/21, №914/3711/21, решта 5% - це розрахунки, зроблені ПрАТ Львівобленерго.
Суд зазначає, що справа №914/2350/18 (914/778/21) за позовом ПрАТ Львівобленерго до ПрАТ Львівський електроламповий завод Іскра про стягнення заборгованості дійсно перебувала на розгляді Господарського суду Львівської області. Рішення від 07.09.2021 р. набрало законної сили, справа є тотожна даній справі, лише заявлено стягнення заборгованості за інший період.
Також на розгляді Господарського суду Львівської області перебувала справа №914/2350/18 (914/3711/21) за позовом ПрАТ Львівобленерго до ПрАТ Львівський електроламповий завод Іскра про стягнення заборгованості. Рішенням від 17.05.2022 р. позов ПрАТ Львівобленерго до ПрАТ Львівський електроламповий завод Іскра задоволено повністю. Згодом, постановою Західного апеляційного господарського суду від 06.07.2022 р. у задоволенні вимог апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства Львівський електроламповий завод Іскра №112/1877юр. від 14.06.2022 р. - відмовлено; рішення Господарського суду Львівської області від 17.05.2022 залишено без змін. Справа є аналогічна даній справі, лише заявлено стягнення заборгованості за інший період.
На розгляді Господарського суду Львівської області також перебувала справа №914/2350/18 (914/1171/22) за позовом Приватного акціонерного товариства Львівобленерго до Приватного акціонерного товариства Львівський електроламповий завод Іскра про стягнення 133 745 грн. 11 коп. Рішенням від 25.10.2022 р. позов задоволено повністю. Дане рішення не оскаржувалося та набрало законної сили. Справа є аналогічна даній справі, лише заявлено стягнення заборгованості за інший період.
Як зазначено у постанові Верховного Суду від 13.02.2019 р. у справі №756/2114/17, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 р. у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Таким чином, дослідивши подані суду матеріали з приводу відшкодування витрат на правничу допомогу, та враховуючи що між сторонами вже розглядалися аналогічні справи за інший період, по яким прийнято рішення і які відрізняються в основному лише проведеними розрахунками, суд вважає за доцільне зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, до 4 000 грн. 00 коп., що орієнтовно складає понад 6% ціни позову і на переконання суду є достатнім у даній справі.
Виходячи із наведеного, керуючись ст.ст. 13, 74, 76-79, 86, 123, 126, 129, 236-241, 327 ГПК України, ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, суд -
1. Позов задоволити повністю.
3. Наказ, відповідно до ст. 327 ГПК України, видати після набрання судовим рішенням законної сили.
Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 241 ГПК України, та може бути оскаржено в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://lv.arbitr.gov.ua /sud5015/.

Повне рішення складено 27.01.2023 р.

Суддя Морозюк А.Я.