ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" січня 2023 р. Справа№ 910/5185/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Євсікова О.О.

суддів: Корсака В.А.

Демидової А.М.

за участю:

секретаря судового засідання Звершховської І.А.,

від позивача: Ладигін С.С.;

від відповідача: не з`явились;

розглянувши апеляційну скаргу

Державної служби геології та надр України

на рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2022 (повний текст складено 03.10.2022)

у справі № 910/5185/22 (суддя Бондарчук В.В.)

за позовом Приватного підприємства «Осінь і Ко»

до 1) Державної служби геології та надр України,

2) Державної казначейської служби України

про стягнення 1 174 742,36 грн, -

в с т а н о в и в :

Короткий зміст і підстави позовних вимог.

У червні 2022 року Приватне підприємство «Осінь і Ко» (далі - ПП «Осінь і Ко») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою, у якій просить стягнути:

з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України (далі - ДКСУ / Казначейство) 998 360,00 грн плати за спеціальний дозвіл, придбаний на аукціоні;

з Державної служби геології та надр України (далі - Держгеонадра) 176 382,36 грн, що складається з 31 147,50 грн плати за вторинну (оброблену) геологічну інформацію; 4 500,00 грн плати за вартість пакету аукціонної документації, сплаченої за договором купівлі-продажу спеціального дозволу на користування надрами на аукціоні з метою геологічного вивчення, у т.ч. дослідно-промислової розробки пісковиків Буданівської-3 ділянки, яка знаходиться в Теребовлянському районі Тернопільської області №3/1-20 від 14.05.2020; 128 411,76 грн інфляційних втрат та 12 323,10 грн 3% річних.

В обґрунтування заявлених вимог ПП «Осінь і Ко» вказує, що внаслідок визнання недійсними результатів аукціону, оформленого протоколом від 16.04.2020, та договору купівлі-продажу спеціального дозволу на користування надрами на аукціонні з метою геологічного вивчення, у т.ч. дослідно-промислової розробки пісковиків Буданівської-3 ділянки, що знаходиться у Теребовлянському районі Тернопільської області №3/1-20 від 14.05.2020, укладеного між ПП «Осінь і Ко» та Держгеонадра, підлягають поверненню сплачені позивачем кошти на підставі цього договору та кошти за вартість пакету аукціонної документації.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.09.2022 позовні вимоги ПП «Осінь і Ко» задоволено. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ПП «Осінь і Ко» 998 360,00 грн - плати за спеціальний дозвіл, придбаний на аукціоні. Стягнуто з Державної служби геології та надр України на користь ПП «Осінь і Ко» 31 147,50 грн плати за вторинну (оброблену) геологічну інформацію, 4 500,00 грн плати за вартість пакету аукціонної документації, 128 411,76 грн інфляційних втрат, 12 323,10 грн 3% річних та 17 621,14 грн - судового збору.

Взявши до уваги, що договір купівлі-продажу спеціального дозволу на користування надрами на аукціоні, укладений між ПП «Осінь і Ко» та Держгеонадра, визнано в судовому порядку недійсним та ураховуючи, що Держгеонадра відмовлено ПП «Осінь і Ко» у поверненні коштів, які сплачені останнім на виконання умов вказаного договору, господарський суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ПП «Осінь і Ко» про стягнення з Державного бюджету України плати за спеціальний дозвіл, придбаний на аукціоні, у розмірі 998 360,00 грн, а також про стягнення з Держгеонадра плати за вторинну (оброблену) геологічну інформацію у сумі 31 147,50 грн та плати за вартість пакету аукціонної документації у розмірі 4 500,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги ПП «Осінь і Ко» про стягнення з Держгеонадра 128 411,76 грн 3% річних та 12 323,10 грн інфляційних втрат, нарахованих за період з 04.02.2022 по 28.06.2022, суд зазначив, що дія ст. 625 ЦК України поширюється на всі види грошових зобов`язань незалежно від підстав їх виникнення (договір чи делікт), у т.ч. й на позадоговірне грошове зобов`язання, що виникло на підставі ст. 1212 ЦК України. Суд перевірив надані позивачем розрахунки 3% річних та інфляційних втрат і встановив, що їх розмір обчислено арифметично вірно.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погодившись з рішенням Господарського суду міста Києва від 26.09.2022, Держгеонадра звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог ПП «Осінь і Ко».

В обґрунтування апеляційної скарги Держгеонадра вказує, що оскаржуване рішення є необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, суд неповно з`ясовував обставини, що мають значення для справи, що згідно зі ст. 277 ГПК України є підставою для скасування цього рішення.

Держгеонадра вважає, що під час проведення аукціону з продажу спеціального дозволу на користування надрами від 16.04.2020 №UA-PS-2020-02-27-000115-3, укладення з ПП «Осінь і Ко» договору купівлі-продажу спеціального дозволу на користування надрами на аукціоні від 14.05.2020 №3/1-20 та надання ПП «Осінь і Ко» спеціального дозволу на користування надрами від 03.07.2020 №5069 діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Скаржник зазначає, що зміст судових рішень у справі №910/6750/20 свідчить, що результати аукціону (оформленого протоколом від 16.04.2020, проведеного ТБ «Українська енергетична біржа», на підставі якого переможцем електронного аукціону визнано ПП «Осінь і Ko») та договір купівлі-продажу спеціального дозволу на користування надрами, було визнано недійсними у зв`язку з порушенням самим позивачем вимог п. 17 Тимчасового порядку. Апелянт також зауважує, що в господарській справі №910/6750/20 ТОВ «Надра ППС» не заявляло вимоги про анулювання (скасування) чинного спеціального дозволу на користування надрами від 03.07.2020 №5069, наданого ПП «Осінь і Ко».

Скаржник також звертає увагу, що Держгеонадра повністю виконала умови договору купівлі-продажу спеціального дозволу на користування надрами на аукціоні від 14.05.2020 №3/1-20, надала ПП «Осінь і Ко» спеціальний дозвіл на користування надрами від 03.07.2020 №5069, який не анульований та станом на сьогодні є чинним. Надрокористувач не звертався до Держгеонадра із заявою згідно з п. 1 ст. 26 Кодексу України про надра про анулювання спеціального дозволу. На думку Держгеонадра, таким чином позивач два роки користується спеціальним дозволом, а тому вимога про повернення всіх коштів, сплачених за його отримання, є безпідставною та необґрунтованою.

Скаржник також вважає, що оскільки позивач не заперечує отримання за відповідну плату геологічної інформації, то вимога про повернення коштів за таку інформацію, якою ПП «Осінь і Ко» досі користується, не підлягає задоволенню.

Також, на думку апелянта, суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні не зазначив відхилені ним докази та мотиви відхилення доводів відповідача, мотивованої оцінки кожного наведеного відповідачем аргументу щодо відсутності підстав для задоволення позову, чим порушив ст. 238 ГПК України.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.10.2022 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Демидова А.М., Корсак В.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.11.2022 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/5185/22 та відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, за апеляційною скаргою Державної служби геології та надр України на рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2022 до надходження матеріалів справи №910/5185/22.

14.11.2022 матеріали справи №910/5185/22 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.11.2022 апеляційну скаргу Державної служби геології та надр України на рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2022 у справі № 910/5185/22 залишено без руху. Надано Державній службі геології та надр України строк десять днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме для надання доказів направлення копії апеляційної скарги позивачу - ПП «Осінь і Ко» та відповідачу-2 - Державній казначейській службі України. Роз`яснено Державній службі геології та надр України право подати заяву з уточненням вимог апеляційної скарги. Роз`яснено Державній службі геології та надр України, що у випадку неусунення у встановлений термін недоліків, апеляційну скаргу буде повернуто скаржнику.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.12.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державної служби геології та надр України на рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2022 у справі №910/5185/22. Розгляд справи призначено на 16.01.2023.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.01.2023 заяву представника ПП «Осінь і Ко» адвоката Ладигіна С.С. про участь у судовому засіданні, призначеному на 16.01.2023, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено.

Відповідачі у судове засідання 16.01.2023 не з`явились. Про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином; ухвала апеляційного суду від 09.01.2023 була направлена на офіційні електронні адреси відповідачів, вказані ними у поданих суду документах.

У цьому випадку апеляційний господарський суд враховує позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 30.11.2022 у справі №759/14068/19, згідно з якою «Верховний Суд виходить із того, якщо учасник надав суду електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши їх у заяві (скарзі), то слід припустити, що учасник бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, у свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них. З огляду на це, суд, який комунікує з учасником справи з допомогою повідомлених ним засобів комунікації, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення.».

Позиції учасників справи.

ПП «Осінь і Ко» надало відзив на апеляційну скаргу, у якому просить залишити рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2022 у справі №910/5185/22 без змін, а апеляційну скаргу Державної служби геології та надр України без задоволення.

ПП «Осінь і Ко» вказує, що оскільки рішенням Господарського суду міста Києва від 20.01.2021 у справі №910/6750/20, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 22.06.2021 та постановою Верховного Суду від 13.01.2022, договір купівлі-продажу спеціального дозволу визнано недійсним, то повинні бути повернуті всі кошти, сплачені за цим договором.

Щодо тверджень апелянта про начебто вину ПП «Осінь і Ко» у визнанні недійсним результатів аукціону і договору купівлі-продажу спеціального дозволу позивач відзначає, що відповідно до рішення Господарського суду міста Києва у справі №910/6750/20 від 20.01.2021 організатор (відповідач-2) та оператор (відповідач-3) аукціону, через електронний майданчик якого реєструвалось ПП «Осінь і Ко», в порушення вимог Тимчасового порядку не забезпечили проведення перевірки відповідності його заявки вимогам цього Порядку та допустили до участі в аукціоні учасника, заявка на участь якого не була ним підписана кваліфікованим електронним підписом. Фактично ПП «Осінь і Ко» взагалі не подало заявку на участь в аукціоні. Тобто, суд визначив, що порушили порядок саме організатор і оператор аукціону, а не ПП «Осінь і Ко». Крім того, позивач вважає, що це не має жодного значення для розгляду цієї (№910/5185/22) справи, оскільки предметом спору в ній є не аукціон, а застосування наслідків недійсності договору купівлі-продажу.

Щодо доводів про начебто здійснення дослідно-промислової розробки родовища пісковику і про неанулювання спеціального дозволу позивач вказує, що такі твердження скаржника не відповідають дійсності та нічим не підтверджені.

Щодо тверджень апелянта у скарзі про те, що оскільки позивач не заперечує, що за відповідну плату отримав геологічну інформацію і тому вимога про повернення коштів за інформацію, якою ПП «Осінь і Ко» досі користується, не підлягає задоволенню, позивач зазначає, що якщо він (ПП «Осінь і Ко») не є переможцем аукціону, договір купівлі-продажу спецдозволу визнано судом недійсним, то відпали і підстави придбавати геологічну інформацію. Позивач нею не користується, видобування корисних копалин не здійснює, тому просить повернути кошти не тільки за спеціальний дозвіл, а і за сплачену геологічну інформацію.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Згідно зі ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції, перевірені та додатково встановлені апеляційним господарським судом.

14.05.2020 ПП «Осінь і Ко» (переможець аукціону) уклало з Державною службою геології та надр України (продавець) договір №3/1-20 купівлі-продажу спеціального дозволу на користування надрами на аукціоні з метою геологічного вивчення, у тому числі дослідно-промислової розробки пісковиків Буданівської-3 ділянки, яка знаходиться в Теребовлянському районі Тернопільської області.

На аукціоні, що відбувся 16.04.2020, за результатами проведення торгів переможець аукціону зобов`язується за суму коштів, визначену в протоколі проведення електронного аукціону 16.04.2020 №UA-PS-2020-02-27-000115-3, згідно з яким покупець визнаний переможцем аукціону, придбати у продавця спеціальний дозвіл на користування надрами з метою геологічного вивчення, у тому числі дослідно-промислової розробки пісковиків Буданівської-3 ділянки, яка знаходиться на території Буданівської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області. Строк дії дозволу - 5 років (п. 2.1. договору).

Відповідно до п. 3.1 ціна дозволу за цим договором становить 1 000 002,00 грн.

Згідно з п. 4.1 договору після проведення аукціону переможець аукціону зобов`язаний:

- протягом 30 робочих днів з дня укладення договору купівлі-продажу дозволу сплатити до державного бюджету 998 360,00 грн, що становить різницю між ціною реалізації лота (дозволу), зазначеною в п. 3.1 цього договору, та сумою гарантійного внеску;

- протягом 40 робочих днів з дня укладення договору купівлі-продажу дозволу оплатити вартість геологічної інформації згідно з договором купівлі-продажу права на користування геологічною інформацією, окрім випадків, коли переможець аукціону здійснив за власні кошти геологічне вивчення ділянки надр та затвердив запаси корисних копалин у Державній комісії України по запасах корисних копалин або придбав у встановленому законодавством порядку таку геологічну інформацію до моменту укладення цього договору, що підтверджується платіжним дорученням про сплату вартості такої геологічної інформації, або надати копію листа Держгеонадра про погодження передачі геологічної інформації, якщо вона не є державною власністю. Придбання геологічної інформації переможцем аукціону є обов`язком згідно з п. 10 Положення про порядок розпорядження геологічною інформацією, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2018 №939;

- у строк, що не перевищує 20 робочих днів з дати опублікування продавцем протоколу аукціону в системі електронних торгів з продажу дозволів, сплатити вартість пакета аукціонної документації.

Пунктом 4.2 договору передбачено, що після проведення аукціону переможець або його представник, уповноважений на підписання угоди про умови користування надрами та отримання дозволу та угоди, зобов`язаний протягом 40 робочих днів з дня укладення договору: на підставі письмового звернення до продавця укласти угоду про умови користування надрами; в приміщенні продавця отримати дозвіл та угоду про умови користування надрами.

08.05.2020 платіжним дорученням №21 ПП «Осінь і Ко» здійснило на користь Держгеонадра оплату вартості пакету аукціонної документації у розмірі 4 500,00 грн.

25.05.2020 платіжним дорученням №31 ПП «Осінь і Ко» здійснило до Державного бюджету України оплату за спеціальний дозвіл у розмірі 998 360,00 грн.

23.06.2020 платіжним дорученням №38 ПП «Осінь і Ко» здійснило на користь Держгеонадра оплату за вторинну (оброблену) геологічну інформацію у розмірі 31 147,50 грн.

ПП «Осінь і Ко» отримало Спеціальний дозвіл на користування надрами реєстраційний номер 5069 від 03.07.2020 строком дії на користування надрами 5 років. Як зазначено у дозволі, підстава його надання: протокол проведення аукціону з продажу спеціального дозволу на користування надрами від 16.04.2020 №UA-PS-2020-02-27-000115-3; договір купівлі-продажу спеціального дозволу на користування надрами на аукціоні від 14.05.2020 №3/1-20.

20.01.2021 Господарський суд міста Києва прийняв рішення у справі №910/6750/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Надра ППС» до Держгеонадра, Товарної біржи «Українська енергетична біржа», Товариства з обмеженою відповідальністю «Електронні торги України», ПП «Осінь і Ко», за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державного підприємства «Прозорро.Продажі».

Вказаним рішенням визнано недійсними результати аукціону від 16.04.2020, оформленого протоколом електронного аукціону №UA-PS-2020-02-27-000115-3, проведеного ТБ «Українська енергетична біржа», на підставі якого переможцем визнано ПП «Осінь і Ко»; визнано недійсним договір купівлі-продажу спеціального дозволу на користування надрами на аукціоні з метою геологічного вивчення, у тому числі дослідно-промислової розробки пісковиків Буданівської-3 ділянки, що знаходиться у Теребовлянському районі Тернопільської області від 14.05.2020 №3/1-20, укладений між ПП «Осінь і Ко» та Держгеонадра на підставі результатів аукціону від 16.04.2020, оформленого протоколом електронного аукціону №UA-PS-2020-02-27-000115-3, та здійснено розподіл судових витрат.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 08.02.2021 у справі №910/6750/20 стягнуто з Держгеонадра, ТБ «Українська енергетична біржа», ТОВ «Електронні торги України», ПП «Осінь і Ко» на користь ТОВ «Надра ППС» витрати на правничу допомогу.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 22.06.2021 рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2021 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2021 у справі №910/6750/20 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 13.01.2022 рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2021, додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2021, постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.06.2021 та додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.07.2021 у справі №910/6750/20 залишено без змін.

04.02.2022 ПП «Осінь і Ко», посилаючись на визнання недійсним договору купівлі-продажу спеціального дозволу на користування надрами від 14.05.2020 № 3/1-20 в судовому порядку, на підставі ст. 1212 ЦК України звернулось до Держгеонадра з вимогою (вих. №04/02/22) про повернення сплачених ним коштів у сумі 998 360,00 грн за спеціальний дозвіл користування надрами, 31 147,50 грн за вторинну (оброблену) геологічну інформацію та 4 500,00 грн за вартість пакету документації.

27.04.2022 Держгеонадра листом (вих. №2274/08/2-22) відмовила ПП «Осінь і Ко» у поверненні сплачених останнім коштів, мотивуючи це тим, що згідно з резолютивною частиною рішення суду у справі №910/6750/20 питання щодо повернення коштів ПП «Осінь і Ко» при наданні спеціального дозволу не розглядалось.

У зв`язку з визнанням недійсним договору купівлі-продажу спеціального дозволу на користування надрами від 14.05.2020 №3/1-20 в судовому порядку та враховуючи відмову Держгеонадра повернути сплачені ПП «Осінь і Ко» кошти на виконання цього договору, ПП «Осінь і Ко» просить стягнути з Державного бюджету України 998 360,00 грн плати за спеціальний дозвіл, придбаний на аукціоні, стягнути з Держгеонадра 31 147,50 грн плати за вторинну (оброблену) геологічну інформацію та 4 500,00 грн плати за вартість пакету аукціонної документації. Крім того, ПП «Осінь і Ко» просить стягнути з Держгеонадра 12 323,10 грн інфляційних втрат та 128 411,76 грн 3% річних.

Казначейство надало відзив на позовну заяву, в якому вважає, що є неналежним відповідачем у цій справі, оскільки не порушувало жодних прав та інтересів позивача, не вступало з ним у правовідносини. Казначейство також зазначає, що у разі стягнення коштів з Державного бюджету України відсутня необхідність зазначення у резолютивній частині рішення відомостей про орган, через який ці грошові кошти мають стягуватися.

ПП «Осінь і Ко» надало відповідь на відзив Казначейства.

Держгеонадра надала відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечує, вважає, що ПП «Осінь і Ко» порушило вимоги п. 17 Тимчасового порядку, а тому результати аукціону та договір купівлі-продажу спеціального дозволу на користування надрами було визнано недійсними; оскільки спеціальний дозвіл №5069 від 03.07.2020 є дійсним, незважаючи на визнання недійсним договору купівлі-продажу цього спеціального дозволу, підстави для повернення сплачених позивачем коштів за отримання спеціального дозволу відсутні. Держгеонадра також вважає відсутніми підстави для повернення коштів, сплачених ПП «Осінь і Ко» за геологічну інформацію, оскільки позивач і досі нею користується.

Джерела права та мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Тимчасовий порядок реалізації експериментального проекту із запровадження проведення аукціонів з продажу спеціальних дозволів на користування надрами шляхом електронних торгів (далі - Тимчасовий порядок, чинний на дату проведення аукціону), затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2018 №848.

Обставини щодо дотримання Тимчасового порядку учасниками і організаторами аукціону досліджувались у справі №910/6750/20.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала (ч. ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України).

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.

У постанові від 23.05.2018 у справі №910/1238/17 (провадження № 12-83гс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що положення Глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що цей вид зобов`язань породжують такі юридичні факти: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.

Суд встановив, що 14.05.2020 за результатами проведеного електронного аукціону №UA-PS-2020-02-27-000115-3, який відбувся 16.04.2020, між ПП «Осінь і Ко» як переможцем цього аукціону та Держгеонадра як продавцем був укладений договір №3/1-20 купівлі-продажу спеціального дозволу на користування надрами.

За умовами п. 4.1 договору після проведення аукціону переможець протягом 30 робочих днів з дня укладення договору купівлі-продажу дозволу сплатив до державного бюджету кошти в розмірі 998 360,00 грн; протягом 40 робочих днів з дня укладення договору купівлі-продажу Дозволу оплатив вартість геологічної інформації згідно з договором купівлі-продажу права на користування геологічною інформацією. Придбання геологічної інформації переможцем аукціону є обов`язком згідно з п. 10 Положення про порядок розпорядження геологічною інформацією, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2018 №939. У строк, що не перевищує 20 робочих днів з дати опублікування продавцем протоколу аукціону в системі електронних торгів з продажу дозволів, переможець оплатив вартість пакета аукціонної документації.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.01.2021 у справі №910/6750/20 визнано недійсними результати аукціону від 16.04.2020, оформленого протоколом електронного аукціону № UA-PS-2020-02-27-000115-3, проведеного ТБ «Українська енергетична біржа», на підставі якого переможцем електронного аукціону визнано ПП «Осінь і Ко» та визнано недійсним договір купівлі-продажу спеціального дозволу на користування надрами.

Вказане рішення у справі № 910/6750/20 постановами Північного апеляційного господарського суду від 22.06.2021 та Верховного Суду від 13.01.2022 залишено без змін.

Отже, підстава, з якої були сплачені спірні кошти, відпала.

Таким чином, оскільки договір купівлі-продажу спеціального дозволу на користування надрами від 14.05.2020 №3/1-20, укладений між ПП «Осінь і Ко» та Держгеонадра, визнано в судовому порядку недійсним та враховуючи відмову Держгеонадра повернути ПП «Осінь і Ко» сплачені останнім на виконання умов цього договору кошти, апеляційний господарський суд погоджується з висновком господарського суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог ПП «Осінь і Ко» про стягнення з Державного бюджету України 998 360,00 грн плати за спеціальний дозвіл, придбаний на аукціоні, а також про стягнення з Держгеонадра плати 31 147,50 грн за вторинну (оброблену) геологічну інформацію та 4 500,00 грн плати за вартість пакету аукціонної документації.

У висновках про задоволення вимог ПП «Осінь і Ко» в частині стягнення 998 360,00 грн суд враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 19.06.2018 у справі №910/23967/16, згідно з якою кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є Держава Україна як учасник цивільних відносин (ч. 2 ст. 2 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Отже, у цій справі відповідачем є держава, яка бере участь у справі через відповідні органи державної влади, у даному випадку - Держгеонадра.

Відповідно до п. 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 №215 (далі - Положення), Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку, в тому числі забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунка, відкритого у Національному банку; здійснює безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду.

Отже, Державна казначейська служба України є уповноваженим державою органом, що здійснює списання коштів державного бюджету на виконання судових рішень про відшкодування шкоди, заподіяної юридичним особам внаслідок незаконних дій (бездіяльності).

При цьому відсутня необхідність зазначення у резолютивній частині рішення таких відомостей як органу, через який грошові кошти мають перераховуватись, або номера чи виду рахунка, з якого має бути здійснено стягнення/списання, оскільки такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права позивача в разі встановлення судом його порушення, та за своєю суттю є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, що має відображатися у відповідних нормативних актах, а не резолютивній частині рішення (аналогічний висновок викладено у п. 6.21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №910/23967/16 (провадження № 12-110гс18)).

Щодо позовних вимог ПП «Осінь і Ко» про стягнення з Держгеонадра 128 411,76 грн 3% річних та 12 323,10 грн інфляційних втрат, нарахованих за період з 04.02.2022 по 28.06.2022, суд бере до уваги таке.

Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 входить до розділу I «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Таким чином, у ст. 625 ЦК України визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Аналогічний висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц, від 19.06.2019 у справі №646/14523/15-ц, від 19.06.2018 у справі №646/14523/15-ц.

Отже, дія ст. 625 ЦК України поширюється на всі види грошових зобов`язань незалежно від підстав їх виникнення (договір чи делікт), у т.ч. й на позадоговірне грошове зобов`язання, що виникло на підставі ст. 1212 ЦК України.

Тому у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема, щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3% річних та інфляційні нарахування від простроченої суми відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 01.06.2016 у справі №910/22034/15, від 01.10.2014 №6-113цс14 та у постановах Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №910/10156/17, від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц.

Перевіривши наданий ПП «Осінь і Ко» та здійснений господарським судом першої інстанції розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, апеляційний господарський суд вважає, що їх розмір обчислено арифметично вірно та погоджується з висновком місцевого господарського суду про задоволення цих вимог.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що зміст судових рішень у справі №910/6750/20 свідчить, що результати аукціону та договір купівлі-продажу спеціального дозволу на користування надрами, укладений між ПП «Осінь і Ко» та Держгеонадра на підставі результатів аукціону, було визнано недійсними у зв`язку з порушенням самим позивачем вимог п. 17 Тимчасового порядку, апеляційний господарський суд зазначає таке.

У постанові від 13.01.2022 у cправі №910/6750/20 Верховний Суд вказав: «Згідно з п. 2.2.6 договору про проведення аукціонів з продажу спеціальних дозволів на користування надрами шляхом електронних торгів від 21.01.2020, укладеного між Держгеонадра (замовник аукціону) і ТБ «Українська енергетична біржа» (організатор аукціону), організатор аукціону зобов`язаний забезпечити перевірку наявності кваліфікованого електронного підпису заявника на заявці та поданих до неї документах заявника відповідно до вимог Закону України «Про електронні довірчі послуги». Судами попередніх інстанцій встановлено, що організатор (ТБ «Українська енергетична біржа») та оператор (ТОВ «Електронні торги України») аукціону, через електронний майданчик якого реєструвалось ПП «Осінь і Ко», в порушення вимог Тимчасового порядку не забезпечили проведення перевірки відповідності його заявки вимогам цього Порядку та в порушення вимог Тимчасового порядку зареєстрували таку заявку та допустили до участі в аукціоні учасника, заявка на участь в якому не була ним підписана кваліфікованим електронним підписом, тобто фактично ПП «Осінь і Ко» взагалі не було подано заявку на участь в аукціоні. Отже, організатором (оператором) аукціону безпідставно прийнято та зареєстровано заявку ПП «Осінь і Ко» та допущено останнього до участі в аукціоні, що мало наслідком визнання ПП «Осінь і Ко» переможцем аукціону в умовах порушення Тимчасового порядку процедури проведення аукціону та мало місце порушення прав і законних інтересів особи, яка оспорює результати аукціону, оскільки при участі в аукціоні двох учасників (ТОВ «Надра ППС» з ціновою пропозицією 1 000 000,00 грн та ФОП Кітура Т. В. з ціновою пропозицією 900 000,00 грн.) замість трьох, ТОВ «Надра ППС» мало можливість стати переможцем цих торгів та отримати дозвіл на користування надрами з метою видобутку корисних копалин. Порушення правил, що визначають процедуру підготовки до участі в аукціоні, а саме: допущення учасника без накладання на заявку електронного підпису, за висновками господарських судів, порушує також рівність всіх учасників аукціону в обов`язку дотримання вимог Тимчасового порядку.».

Наведене свідчить про порушення вимог Тимчасового порядку саме організатором (ТБ «Українська енергетична біржа») та оператором (ТОВ «Електронні торги України») аукціону, які зареєстрували заявку ПП «Осінь і Ко».

За наведених підстав відповідні доводи апеляційної скарги суд оцінює критично.

Доводи апелянта щодо користування позивачем надрами вже рік (згідно з програмою робіт, яка є невід`ємною частиною угоди про умови користування надрами від 03.07.2020 №5069) та здійснення позивачем дослідно-промислової розробки родовища пісковиків не підтверджені жодними доказами, а тому не приймаються апеляційним господарським судом.

Апеляційний господарський суд також відзначає, що Спеціальний дозвіл на користування надрами реєстраційний номер 5069 від 03.07.2020 був наданий ПП «Осінь і Ко» на підставі протоколу проведення аукціону з продажу спеціального дозволу на користування надрами від 16.04.2020 №UA-PS-2020-02-27-000115-3 та договору купівлі-продажу спеціального дозволу на користування надрами на аукціоні від 14.05.2020 №3/1-20, про що прямо вказано у цьому Спеціальному дозволі. Однак, як встановлено вище, рішенням Господарського суду міста Києва від 20.01.2021 (залишеним без змін постановами Північного апеляційного господарського суду від 22.06.2021 та Верховного Суду від 13.01.2022) у справі №910/6750/20 визнано недійсними результати аукціону від 16.04.2020, оформленого протоколом електронного аукціону № UA-PS-2020-02-27-000115-3, та договір купівлі-продажу спеціального дозволу на користування надрами.

Суд також враховує, що програма робіт - це частина угоди про умови користування надрами, в якій зазначається умови користування надрами, види, обсяги, джерело фінансування та строки виконання надрокористувачем робіт з видобування корисних копалин. Програма робіт в цілому або окремі її показники можуть змінюватись та доповнюватись. Тобто, програма робіт - це як план на майбутнє. Сама лише вказівка на те, що у 2022 році ПП «Осінь і Ко» буде здійснювати розробку ділянки, не є підтвердженням того, що ПП «Осінь і Ко» її дійсно здійснює. Крім того, позивач через судові процеси та визнання недійсним результатів аукціону не оформив земельну ділянку під родовищем (у листі №02-33/7852-20 від 27.10.2020 Державне агентство лісових ресурсів України зазначило про відсутність підстав щодо вилучення земельної ділянки, яка перебуває у постійному користуванні ДП «Тернопільський лісгосп» (Буданівське лісництво, квартал 28 виділи 2, та 3.1) загальною площею 2,5 га для подальшої передачі ПП «Осінь і Ко» для розробки родовищ пісковику).

Крім того, надра надаються у користування лише за наявності спеціального дозволу, який видається лише переможцям за результатами аукціонів (електронних торгів). В цьому випадку результати аукціону було визнано судом недійсними, а тому ПП «Осінь і Ко» втратило право на користування надрами, а відтак не могло почати розробку.

Крім того, після прийняття 13.01.2022 Верховним Судом постанови у справі №910/6750/20, ПП «Осінь і Ко» у лютому ПП «Осінь і Ко» звернулось за поверненням коштів.

Апеляційний господарський суд також відзначає, що згідно з ч. 2 ст. 240 КК України незаконне видобування корисних копалин місцевого значення у великому розмірі або незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення є злочином і караються штрафом від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до трьох років, або позбавленням волі на той самий строк.

Щодо доводів апелянта про те, що суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні не зазначив відхилені ним докази та мотиви відхилення доводів відповідача, мотивованої оцінки кожного наведеного відповідачем аргументу щодо відсутності підстав для задоволення позову, чим порушив ст. 238 ГПК України, апеляційний суд зазначає таке.

У відзиві на позовну заяву Держгеонадра, заперечуючи проти задоволення позову вказує про порушення ПП «Осінь і Ко» вимог п. 17 Тимчасового порядку, а тому результати аукціону та договір купівлі-продажу спеціального дозволу на користування надрами було визнано недійсними; оскільки спеціальний дозвіл №5069 від 03.07.2020 є дійсним, незважаючи на визнання недійсним договору купівлі-продажу спеціального дозволу на користування надрами на аукціоні №3/1-20 від 14.05.2020, підстави для повернення сплачених позивачем коштів за отримання спеціального дозволу відсутні. Держгеонадра також вважає відсутніми підстави для повернення коштів, сплачених ПП «Осінь і Ко» за геологічну інформацію, оскільки позивач і досі користується цією інформацією.

Місцевий господарський суд надав належну оцінку таким доводам Держгеонадра, що спростовує відповідні посилання апеляційної скарги. При цьому, відсутність за текстом рішення конкретних вказівок про те, що ті чи інші встановлені судом обставини та / чи висновки суду здійснені у зв`язку з доводами тієї чи іншої сторони (в т.ч. Держеонадра), на переконання апеляційного господарського суду, не є свідченням того, що такі доводи судом не розглянуті.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 276 ГПК України).

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення місцевого господарського суду у цій справі є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачається; підстави для задоволенні апеляційної скарги - відсутні.

Судові витрати.

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги витрати за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державної служби геології та надр України на рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2022 у справі №910/5185/22 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2022 у справі №910/5185/22 залишити без змін.

3. Судові витрати, пов`язані з поданням апеляційної скарги, покласти на скаржника.

4. Справу №910/5185/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строк, передбачені ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 19.01.2023.

Головуючий суддя О.О. Євсіков

Судді В.А. Корсак

А.М. Демидова