ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" січня 2023 р. м. Ужгород Справа № 907/489/22

Суддя Господарського суду Закарпатської області Лучко Р.М.,

за участю секретаря судового засідання - Піпар А.Ю.

Розглянув матеріали справи

за позовом Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго", м. Київ

до відповідача Відділу освіти, культури, молоді та спорту Рахівської міської ради, м. Рахів Закарпатської області

про стягнення 1 720 685,51 грн

За участю представників:

позивача: Пруська Т.А., адвокат, довіреність №25 від 20.12.2022 (в режимі відеоконференції);

відповідача - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" звернулося до Господарського суду Закарпатської області з позовом до Відділу освіти, культури, молоді та спорту Рахівської міської ради про стягнення 1 250 615,00 грн - боргу за спожиту електричну енергію за період лютий - березень 2021 року, 188 274,08 грн - пені, 110 219,09 грн - інфляційних втрат та 171 577,34 грн - 15 % річних, посилаючись на неналежне виконання відповідачем договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії".

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №907/489/22 визначено головуючого суддю Лучка Р.М., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.07.2022.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 25.07.2022 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків, виявлених судом.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 22.08.2022 відкрито провадження у справі, постановлено розглянути спір за правилами загального позовного провадження, встановлено сторонам процесуальні строки для подання заяв по суті спору.

Підготовче засідання неодноразово відкладалося, востаннє на 19 жовтня 2022 року у зв`язку з неявкою відповідача та з огляду на подані позивачем клопотання.

За наслідками проведеного у справі підготовчого провадження, з огляду на вирішення у підготовчому засіданні зазначених у частині 2 ст. 182 ГПК України питань, що підлягали з`ясуванню судом, ухвалою суду від 19.10.2022 постановлено підготовче провадження закрити та призначити судовий розгляд справи по суті на 09.11.2022.

В судовому засіданні оголошувалася перерва до 07.12.2022, розгляд справи відкладався на 18.01.2023 у зв`язку з неявкою в судові засідання відповідача у справі, для надання можливості встановити дійсність відповідних відносин між сторонами та підтвердити належними і допустимими доказами підставність заявленої до стягнення суми.

Присутня в судовому засіданні 18.01.2023 в режимі відеоконференції представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Додатково підтримала подані на виконання вимог суду пояснення від 17.01.2023 з підтвердженням обсягу спожитої відповідачем електричної енергії із застосуванням розрахункових коефіцієнтів та втрат ЛЕП.

Відповідач в судове засідання 18.01.2023 не з`явився, причин неявки суду не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку. Згідно з поданою суду заявою від 18.10.2022 №01-14/904 (арк.с. 168) відповідач просить розгляд справи проводити за його відсутності.

Відповідно до поданого відзиву на позов №01-14/738 від 06.08.2022 Відділом освіти, культури, молоді та спорту Рахівської міської ради позовні вимоги не визнаються.

Водночас, на виконання ухвали суду від 07.12.2022 відповідачем подано суду Акти використання електричної енергії Відділом станом на 26.02.2021, 20.01.2021, 20.02.2021, 20.03.2021.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 ГПК України учасник справи розпоряджається своїми правами на власний розсуд.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Згідно приписів ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, а тому відповідно до ст. 202 Господарського процесуального кодексу України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, з огляду на ту обставину, що відповідно до ухвали суду від 07.12.2022 року явка повноважних представників сторін в судовому засіданні не визнавалася обов`язковою, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача за наявними у справі матеріалами, яких достатньо для встановлення обставин і вирішення спору по суті.

Відповідно до ст. 233 ГПК України, рішення по даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем.

ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Правова позиція позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" в частині своєчасного розрахунку за поставлену електричну енергію, у зв`язку з чим за період з 10.02.2021 по 01.03.2021 включно в нього виникла заборгованість за спожиту електроенергію в розмірі 1 250 615,00 грн, на яку позивачем з 27.03.2021 по 23.02.2022 нараховано 188 274,08 грн - пені, 110 219,09 грн - інфляційних втрат та 171 577,34 грн - 15 % річних.

Заперечення (відзив) відповідача.

Відповідач у відзиві на позов №01-14/738 від 06.08.2022 просить в задоволенні позовних вимог відмовити.

Зазначає, при цьому, що позивачем не надано основного доказу переведення відповідача на постачальника останньої надії, а саме повідомлення про початок постачання електричної енергії Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго».

Звертає увагу, що ані проект договору, ані комерційна пропозиція, ані рахунок від позивача до відповідача не надходили, жодних дій, направлених на прийняття умов публічного договору відповідач не вчиняв, ніяких документів від позивача не отримував та не підписував, а долучені позивачем до позовної заяви фото-роздруківки з електронного сайту позивача не можуть підтвердити отримання відповідачем договору, рахунків на оплату, актів приймання-передачі електроенергії та оформлені з порушенням вимог щодо подання електронних доказів суду.

З врахуванням викладеного, відповідач висновує, що договір приєднання не може вважатись укладеним, а його положення, зокрема щодо застосування штрафних санкцій не можуть бути застосовані до відповідача.

Додатково акцентує увагу, що за змістом 5.10. договору позивача про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" і Комерційної пропозиції №3 строк оплати електроенергії залежить від дати отримання відповідачем рахунка на оплату, а матеріали справи не містять таких доказів, зокрема, в матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачем рахунка Б/н від 07.07.2022 на оплату спожитої електроенергії, що не дає можливості визначити строк настання строку оплати вказаного рахунка, період прострочення, а також перевірити строк позовної давності щодо стягнення пені, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення пені, 15 річних та інфляційних втрат не підлягають задоволенню.

Також, вказує, що річний спожиток електричної енергії відділу освіти, культури, молоді та спорту Рахівської міської ради на 2022 р. становить 2 883 000,00 грн, тоді як сума спірної заборгованості є надто високою, як на 19 днів поставки електричної енергії Постачальником «останньої надії».

Відповідь на відзив.

Позивач у відповіді на відзив від 29.09.2022 наводить власні міркування та аргументи щодо заперечень відповідача.

Зокрема, зазначає, що враховуючи особливості встановлені законодавством України, Договір про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» з відповідачем укладений на умовах публічного договору постачання електричної енергії постачальника «останньої надії».

Пояснює, що Рахунки та Акти були надіслані Відповідачу на електронну пошту , вказану на його офіційному сайті, про що свідчить підтвердження про доставку зазначених документів, а тому відповідно до положень пункту 4.14 ПРРЕЕ, пунктів 4.3, 16.1 та 16.2 «Комерційної пропозиції № 3 від 07.06.2019 для постачання електричної енергії споживачам постачальником «останньої надії», яка є Додатком 1 до Договору, вони вважаються отриманими Відділом освіти належним чином.

Зазначає, також, що, враховуючи положення пункту 5.10 глави 5 Договору про постачання електричної енергії з постачальником «останньої надії» та пункту 4.1. розділу 4 Комерційної пропозиції № 3 від 07.06.2019 р., ДПЗД «Укрінтеренерго» було правомірно застосовано період розрахунку пені, інфляційних втрат та 15 % річних.

Зауважує, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 15 % річних, відповідно до статті 625 ЦКУ, є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Просить також звернути увагу на ту обставину, що договір відповідача про постачання електроенергії з ТОВ «Закарпаттяенергозбут» № 201674/38 відповідно до інформації розміщеної на електронному майданчику в системі PROZORRO діяв саме з 01 березня 2021 по 28 лютого 2022 року, що підтверджується Звітом про виконання договору про закупівлю UA-2021-02-23-005324-b.

В той же час, Відділ освіти, культури, молоді та спорту Рахівської міської ради було віднесено до категорії споживачів, постачання електричної енергії яким здійснює постачальник «останньої надії» з 10.02.2021 року, що підтверджується листом ПрАТ «Закарпаттяобленерго» від 24.02.2021 № 154-25/1284 та Витягом з Повідомлення про переведення Споживача, яке є додатком до цього листа.

Звертає увагу суду, що у Заяві-приєднання до договору про постачання електричної енергії споживачу, яка є Додатком 1 до Договору № 201674/38, вказані всі 58 ЕІС-кодів точок комерційного обліку Відповідача, з початком постачання електричної енергії з 01.03.2021 року і саме ці 58 точок комерційного обліку Відділу освіти були на постачанні електричної енергії у ДПЗД «Укрінтеренерго», як постачальника «останньої надії» з 10.02.2021 року, та по яким в свою чергу ПрАТ «Закарпаттяобленерго» надавало Звіти про фактичне споживання електричної енергії, відповідно до умов договору про надання послуг з розподілу електричної енергії.

Водночас, на підставі даних про фактичне споживання електричної енергії Відділом освіти та відповідно до Звіту ПрАТ «Закарпаттяобленерго» про фактичне споживання електричної енергії за березень 2021 року від 05.04.2021 № 154-25/2219, ДПЗД «Укрінтеренерго» було здійснено нарахування лише за 1 точкою комерційного обліку - 62Z997 (с. Ділове, вул. Трибушанська, 14) за 3 дні березня 2021 року.

Заперечення.

Відповідачем не подано суду заперечень відповідно до приписів ст. 167 ГПК України.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

Між Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" (надалі - ДПЗД "Укрінтеренерго") (як Постачальником) та Відділом освіти, культури, молоді та спорту Рахівської міської ради (як Споживачем) 10.02.2021 було укладено договір про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" на умовах публічного договору постачання електричної енергії постачальника "останньої надії" та комерційної пропозиції (надалі - Договір), розробленої з урахуванням вимог Цивільного кодексу України та у відповідності до вимог Закону України "Про ринок електричної енергії", Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 (надалі - Правила).

Укладений між сторонами Договір про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" є публічним договором приєднання, розміщений на сайті ДПЗД "Укрінтеренерго" (https://uie.kiev.ua) та відповідно до ч. 8 ст. 64 Закону України "Про ринок електричної енергії", п. 3.4.4. Правил (тут і надалі - в редакції станом на час існування спірних правовідносин) вважається укладеним з початку фактичного користування електричною енергією споживачем (відповідачем у справі).

Згідно з п. 2.1. Договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору, що зазначені в Додатку № 1 до договору (комерційна пропозиція).

Пунктом 3.1. Договору визначено, що Постачальник здійснює постачання електричної енергії Споживачу з моменту припинення постачання електричної енергії Споживачу діючим електропостачальником у випадках, зазначених в п. 3.2. цієї глави.

У відповідності до п. 4.4. комерційної пропозиції № 3 від 07.06.2019 (Додаток 1 до Договору) визначено, що Акт купівлі-продажу електричної енергії (надалі - Акт купівлі-продажу) складається на підставі даних про фактичне споживання електричної енергії Споживачем, отриманих від оператора системи.

Після завершення розрахункового періоду та отримання даних від оператора системи Постачальник надсилає на адресу електронної пошти Споживача скановану версію Акту купівлі-продажу, підписаного зі свого боку. Споживач в триденний термін після отримання сканованої версії Акту купівлі-продажу зі свого боку підписує його та направляє скановану версію Акту купівлі-продажу на адресу електронної пошти Постачальника.

Оригінал Акту купівлі-продажу у двох примірниках надсилається поштою на поштову адресу Споживача.

Підписаний з боку Споживача один екземпляр оригіналу Акту купівлі-продажу в триденний термін повертається на поштову адресу Постачальника.

У разі наявності зауважень до Акту купівлі-продажу, Споживач оформлює протокол розбіжностей, в якому вказує обсяг електричної енергії, по якому є розбіжності. Уповноважені особи Постачальника та Споживача терміново проводять переговори з метою усунення розбіжностей, при цьому Споживач або Постачальник залучають ОС для врегулювання спірного питання. У разі якщо Сторони не дійшли згоди у вирішенні суперечки, Споживач вирішує спірне питання в порядку, що визначений Кодексом комерційного обліку електричної енергії та іншими актами законодавства, що регулюють зазначені спірні відносини. До усунення розбіжностей Сторони керуються даними, що зазначені в Акті купівлі-продажу, з подальшим коригуванням даних після врегулювання розбіжностей.

У разі неповернення Споживачем підписаного зі свого боку одного екземпляру оригіналу Акту купівлі-продажу у встановлені строки або його не підписання з боку Споживача у встановлений термін, документ вважається узгодженим та підтвердженим Споживачем та приймається Постачальником як узгоджений.

Ціна, порядок обліку та л/оплати електроенергії сторонами визначено в Розділі 5 Договору, Додатку 1 до Договору.

Зокрема, відповідно до п. 5.1. Договору Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором, згідно з комерційною пропозицією з постачання електричної енергії постачальником "останньої надії", яка є додатком до цього Договору.

Спосіб визначення ціни (тарифу) за електричну енергію зазначається в комерційній пропозиції Постачальника (п. 5.2. Договору).

Положеннями п.п. 5.3., 5.7. Договору визначено, що ціна (тариф) на електричну енергію визначається Постачальником, що формується ним відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором та має зазначатися Постачальником у рахунках на оплату спожитої електричної енергії за цим Договором, у тому числі у разі її зміни.

Відповідно до змісту п.п. 1.1., 1.2. Додатку 1 до Договору (комерційної пропозиції №3 від 07.06.2019) ціна на електричну енергію формується згідно Порядку формування ціни, за якою здійснюється постачання електричної енергії споживачам постачальником «останньої надії», затвердженого постановою НКРЕКП від 05.10.2018 № 1179. Постачальник оприлюднює ціни на електричну енергію на веб-сайті ДПЗД «Укрінтеренерго» (www.uie.kiev.ua) не пізніше ніж за 1 день до їх застосування.

Розрахунковим періодом за Договором є календарний місяць (п. 5.8. Договору).

Умовами п. 5.10. Договору та п. 4.1. комерційної пропозиції № 3 від 07.06.2019 визначено, що споживач сплачує 100% від орієнтованої вартості прогнозованого обсягу споживання електричної енергії за розрахунковий період протягом 5 банківських (робочих) днів з моменту отримання споживачем рахунку.

Орієнтована вартість розраховується шляхом множення прогнозованого обсягу споживання електричної енергії на ціну, за якою здійснюється постачання електричної енергії постачальником. Прогнозований обсяг споживання електричної енергії визначається на підставі даних, отриманих постачальником від оператора системи розподілу (передачі) (далі - ОСР).

Остаточний розрахунок за спожиту електричну енергію в розрахунковому місяці здійснюється споживачем на підставі виставленого постачальником рахунку до 14-го (включно) числа місяця, наступного за розрахунковим, розмір якого визначається як різниця між вартістю купованої споживачем електричної енергії, зазначеної в Акті купівлі-продажу, та сумарно оплатою споживачем за розрахунковий період з урахуванням ПДВ (п. 4.2. комерційної пропозиції № 3 від 07.06.2019).

Відповідно до п. 4.3. комерційної пропозиції № 3 від 07.06.2019 рахунки вважаються отриманими Споживачем належним чином у разі їх направлення особистим врученням (нарочним) або із застосуванням послуг пошти на адресу Споживача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та/або на адресу, надану ОС Постачальнику.

Датою отримання таких рахунків буде вважатися дата їх особистого вручення, що підтверджується підписом одержувача на рахунку або супровідному листі, та/або реєстрацією вхідної кореспонденції, або третій календарний день від дати отримання поштовим відділенням зв`язку, в якому обслуговується одержувач (у разі направлення поштою рекомендованим або цінним листом).

У разі направлення рахунків електронною поштою або із застосуванням інших засобів електронного зв`язку, датою отримання таких рахунків буде вважатися дата відправлення Постачальником відповідного електронного повідомлення (лист, факс та інше).

Згідно з пунктом 13.1. Договору цей договір набирає чинності за фактом споживання електричної енергії у перший день, наступний за останнім днем постачання електричної енергії попереднім електропостачальником, за відсутності факту відключення, передбаченого Правилами роздрібного ринку електричної енергії, та діє в частині здійснення розрахунків між сторонами до повного їх здійснення, а в частині постачання електричної енергії його дія не може перевищувати 90 діб.

24 лютого 2021 Приватним акціонерним товариством «Закарпаттяобленерго» направлено на адресу ДПЗД "Укрінтеренерго" повідомлення оператора системи від 24.02.2021 № 154-25/1284 про споживачів, постачання електричної енергії яким здійснюється постачальником "останньої надії" ДПЗД "Укрінтеренерго".

Відповідно до звітів щодо фактичного (корисного) відпуску електричної енергії за точками комерційного обліку (площадками вимірювання) споживачів постачальника «останньої надії» за лютий 2021 року (лист ПрАТ «Закарпаттяобленерго» від 05.03.2021 №154-25/1543) та за березень 2021 року (лист ПрАТ «Закарпаттяобленерго» від 05.04.2021 №154-25/2219) ДПЗД «Укрінтеренерго» складено:

- рахунок від 22.03.2021 № 08/09/О02/17124 та акт купівлі-продажу електроенергії від 28.02.2021 №011303, у відповідності до даних оператора системи розподілу про обсяги споживання відповідачем 285 862 кВт/год електричної енергії в лютому 2021 (з 10.02.2021) на суму 1 241 064,16 грн;

- рахунок від 12.04.2021 № 08/06/О03/18545 та акт купівлі-продажу електроенергії від 31.03.2021 №012680, у відповідності до даних оператора системи розподілу про обсяги споживання відповідачем 2014 кВт/год електричної енергії в березні 2021 (1 день - 01 березня 2021) на суму 9550,84 грн.

Означені рахунки та акти купівлі-продажу електроенергії за лютий-березень 2021 року надсилалися позивачем рекомендованою кореспонденцією на юридичну адресу відповідача, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (м. Рахів Закарпатської області, вул. Миру, 1) 02.04.2021 та 20.05.2021 відповідно, що підтверджується долученими ДПЗД "Укрінтеренерго" до клопотання від 16.11.2022 копіями поштових конвертів, рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень за трек-номерами 436, 560, які були повернуті органом поштового зв`язку без вручення Відділу освіти, культури, молоді та спорту Рахівської міської ради із зазначенням причини невручення «Відділ розформовано» (довідки від 13.04.2021 та від 28.05.2021 відповідно).

Також, за твердженням позивача, відповідні рахунки від 22.03.2021 № 08/09/О02/17124, від 12.04.2021 № 08/06/О03/18545 надсилалися на електронну адресу відповідача, яка вказана на його офіційному веб-сайті ().

Крім того, позивач стверджує, що Відділ освіти, культури, молоді та спорту Рахівської міської ради 11.03.2021 самостійно звертався до постачальника «останньої надії» (ДПЗД "Укрінтеренерго") з електронним листом щодо надіслання йому рахунків для оплати електроенергії.

Водночас, судом встановлено, що відповідно до листа від 10.08.2021 №574/01-14 відповідач просив позивача надати показники електроенергії в розрізі номерів лічильників. У відповідь на вказаний лист ДПЗД "Укрінтеренерго" листом №44/10-8260 від 01.09.2021 надіслав відповідачу витяги зі звітів ПрАТ «Закарпаттяобленерго» щодо фактичного (корисного) відпуску Відділу освіти, культури, молоді та спорту Рахівської міської ради електричної енергії за точками комерційного обліку (площадками вимірювання) споживачів постачальника «останньої надії» за лютий 2021 та березень 2021 року.

У зв`язку з несплатою відповідачем виставлених позивачем рахунків за спожиту електричну енергію в період з 10.02.2021 по 01.03.2021 позивачем 11.11.2021 надіслано Відділу освіти, культури, молоді та спорту Рахівської міської ради претензію-вимогу №44/11-001195 від 10.11.2021 про сплату в семиденний строк заборгованості за електричну енергію в загальній сумі 1 250 615,00 грн.

Означена претензія відхилена відповідачем відповідно до листа від 17.11.2021 №986/01-14 з підстав відсутності укладеного між сторонами договору на постачання електричної енергії та із зазначенням того, що укладення відповідного договору Відділом з позивачем буде порушенням Закону України «Про публічні закупівлі».

З врахуванням викладеного, за твердженням Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго", борг Відповідача за поставлену йому в період з 10.02.2021 по 01.03.2021 включно електричну енергію становить 1 250 615,00 грн, стягнення якого разом із нарахованими пенею, трьома відсотками річних та інфляційними нарахуваннями і є предметом судового розгляду у даній справі.

ПРАВОВЕ ОБГРУНТУВАННЯ І ОЦІНКА СУДУ

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України (надалі також - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами статей 525, 526 цього Кодексу зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище визначені Законом України "Про ринок електричної енергії".

Відповідно до частини другої статті 2 Закону України "Про ринок електричної енергії" (тут і надалі - в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) основні умови діяльності учасників ринку електричної енергії та взаємовідносин між ними визначаються нормативно-правовими актами, що регулюють впровадження цього Закону, зокрема, кодексом системи передачі, кодексом систем розподілу; правилами роздрібного ринку; іншими нормативно-правовими актами. Кодекс систем розподілу та правила роздрібного ринку затверджуються Регулятором (Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг).

Згідно з частиною п`ятою статті 2 Закону України "Про ринок електричної енергії" правила роздрібного ринку передбачають, зокрема, загальні умови постачання електричної енергії споживачам, систему договірних відносин між учасниками роздрібного ринку, права та обов`язки учасників ринку, процедуру заміни споживачем постачальника електричної енергії, умови та порядок припинення та відновлення постачання електричної енергії споживачу, процедуру розгляду скарг споживачів, особливості постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги, постачальником "останньої надії".

Відповідно до частини першої статті 58 Закону України "Про ринок електричної енергії" споживач має право, зокрема: купувати електричну енергію для власного споживання за двосторонніми договорами та на організованих сегментах ринку, за умови укладення ним договору про врегулювання небалансів та договору про надання послуг з передачі електричної енергії з оператором системи передачі, а у разі приєднання до системи розподілу - договору про надання послуг з розподілу електричної енергії з оператором системи розподілу; або купувати електричну енергію на роздрібному ринку у електропостачальників або у виробників, що здійснюють виробництво електричної енергії на об`єктах розподіленої генерації, за правилами роздрібного ринку.

За приписами статті 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються, зокрема, і договори про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії".

Відповідно до пункту 66 частини першої статті 1 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачальник "останньої надії" це - визначений відповідно до цього Закону електропостачальник, який за обставин, встановлених цим Законом, не має права відмовити споживачу в укладенні договору постачання електричної енергії на обмежений період часу.

За приписами частини першої статті 64 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачальник "останньої надії" надає послуги з постачання електричної енергії споживачам у разі: 1) банкрутства, ліквідації попереднього електропостачальника; 2) завершення строку дії ліцензії, зупинення або анулювання ліцензії з постачання електричної енергії споживачам попереднього електропостачальника; 3) невиконання або неналежного виконання електропостачальником правил ринку, правил ринку "на добу наперед" та внутрішньодобового ринку, що унеможливило постачання електричної енергії споживачам; 4) необрання споживачем електропостачальника, зокрема після розірвання договору з попереднім електропостачальником; 5) в інших випадках, передбачених правилами роздрібного ринку.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України №1023-р від 12.12.2018 ДП "Укрінтеренерго" визначено постачальником "останньої надії" з 01.01.2019 до 01.01.2021. На підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №1344 від 06.11.2018 ДП "Укрінтеренерго" видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу.

За вимогами частин 6-10 статті 64 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачальник "останньої надії" здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, на умовах типового договору постачання електричної енергії постачальником "останньої надії", що затверджується Регулятором, та є публічним договором приєднання. Постачальник "останньої надії" оприлюднює відповідний договір на своєму офіційному веб-сайті.

Електропостачальник, неспроможний постачати електричну енергію, має повідомити про дату припинення постачання електричної енергії постачальника "останньої надії", споживачів, Регулятора, оператора системи передачі та оператора системи розподілу.

Постачальник "останньої надії" здійснює постачання з моменту припинення постачання електричної енергії попереднім електропостачальником. Договір постачання електричної енергії між постачальником "останньої надії" і споживачем вважається укладеним з початку фактичного постачання електричної енергії такому споживачу.

Постачальник "останньої надії" постачає електричну енергію споживачу протягом строку, що не може перевищувати 90 днів. Після завершення зазначеного строку постачальник "останньої надії" припиняє електропостачання споживачу.

Порядок заміни електропостачальника на постачальника "останньої надії" визначається правилами роздрібного ринку.

Відповідні Правила роздрібного ринку електричної енергії (надалі - Правила), затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 за №312.

Відповідно до пункту 1.2.9 Правил №312 (тут і надалі - в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) постачальник "останньої надії" здійснює постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії", який розробляється постачальником "останньої надії" на основі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" (додаток 7 до цих Правил) та вважається укладеним у визначених законодавством України та цими Правилами випадках, у разі настання яких споживач безакцептно приймає умови договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії".

Зокрема, відповідно до пункту 8 статті 64 Закону України "Про ринок електричної енергії", п. 3.4.4. Правил договір постачання електричної енергії між постачальником "останньої надії" і споживачем вважається укладеним з початку фактичного постачання електричної енергії такому споживачу.

Отже, аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку, що у разі настання обставин, визначених у частині першій статті 64 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачальник "останньої надії" надає послуги з постачання електричної енергії та відповідно до пункту 66 частини першої статті 1 цього Закону не має права відмовити споживачу в укладенні договору постачання електричної енергії на обмежений період часу, а факт приєднання Споживача до публічного договору постачання електричної енергії від постачальника "останньої надії" відбувається по факту споживання електричної енергії без укладення договору з іншим електропостачальником.

Відповідно до частин першої, другої статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору (частина п`ята статті 633 ЦК України).

За визначенням наведеним у частині першій статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

З урахуванням наведеного, суд висновує, що між сторонами у справі 10.02.2021 з початком фактичного постачання ДПЗД "Укрінтеренерго" електричної енергії Відділу освіти, культури, молоді та спорту Рахівської міської ради укладено договір про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" на умовах публічного договору постачання електричної енергії постачальника "останньої надії" та комерційної пропозиції №3 від 07.06.2019, які розроблені з урахуванням вимог Цивільного кодексу України та у відповідності до вимог Закону України "Про ринок електричної енергії", Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312, а заперечення відповідача в цій частині (щодо неукладеності між сторонами договору) відхиляються судом за неналежністю.

Факт укладення публічного договору постачання електричної енергії постачальника "останньої надії" відповідно до наведеного вище законодавства пов`язується з початком фактичного постачання електричної енергії споживачу постачальником «останньої надії» (за наявності нормативно визначених умов та з віднесенням оператором системи розподілу такого споживача до портфоліо постачальника «останньої надії»), а не з датою повідомлення споживача про укладення такого договору.

При цьому, відповідно до п. 3.4.1. Правил Постачальник «останньої надії» повідомляє споживача про умови постачання, ціну на електричну енергію, а також про право споживача на вибір електропостачальника шляхом оприлюднення зазначеної у цьому пункті інформації на своєму офіційному веб-сайті.

Невідповідними слід вважати також посилання відповідача на п. 6.2.5. Правил в частині ненадання позивачем в п`ятиденний строк повідомлення відповідачу про початок постачання електричної енергії постачальником «останньої надії», позаяк наведеними приписами п. 6.2.5. Правил відповідний обов`язок щодо повідомлення споживача покладено на адміністратора комерційного обліку, а не на постачальника «останньої надії» та зазначена обставина загалом не може спростовувати факту укладеності між сторонами з 10.02.2021 публічного договору постачання електричної енергії постачальника "останньої надії".

17 жовтня 2019 року набув чинності Закон України № 132-IX від 20.09.2019 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до ГПК України, в тому числі змінено назву статті 79 ГПК з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

У рішенні Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі "Brualla Gomez de La Torre v. Spain" від 19.12.1997 наголошено про загальновизнаний принцип негайного впливу процесуальних змін на позови, що розглядаються.

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17).

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Схожий стандарт під час оцінки доказів застосовано у рішенні ЄСПЛ від 15.11.2007 у справі "Бендерський проти України" ("BENDERSKIY v. Ukraine"), в якому суд оцінюючи фактичні обставини справи звертаючись до балансу вірогідностей вирішуючи спір виходив з того, що факти встановлені у експертному висновку, є більш вірогідним за інші докази.

Матеріалами справи підтверджується, що нарахування позивачем заборгованості за спожиту відповідачем електроенергію відбувалося на підставі звітів про фактичний (корисний) відпуск електричної енергії за точками комерційного обліку (площадками вимірювання) споживачів постачальника «останньої надії» за лютий 2021 року (лист ПрАТ «Закарпаттяобленерго» від 05.03.2021 №154-25/1543) та за березень 2021 року (лист ПрАТ «Закарпаттяобленерго» від 05.04.2021 №154-25/2219), відповідно до яких обсяг споживання відповідачем електричної енергії в лютому 2021 року (з 10.02.2021) склав 285 862 кВт/год вартістю 1 241 064,16 грн, а в березні 2021 (1 день - 01 березня 2021 по одній точці обліку) - 2014 кВт/год вартістю 9550,84 грн, на загальну суму - 1 250 615,00 грн.

Встановлено також, що визначені обсяги електричної енергії оператором розподільної системи ПрАТ «Закарпаттяобленерго» сформовано на підставі поданих Відділом освіти, культури, молоді та спорту Рахівської міської ради Актів використання електроенергії станом на 20.03.2021, 26.02.2021, 20.02.2021, 20.01.2021 та в них визначено застосування до різних об`єктів споживання відповідача розрахункових коефіцієнтів (К=К(ТС)хК(ТН)), що відповідає колонці 24 звітів ПрАТ «Закарпаттяобленерго» про фактичний (корисний) відпуск електричної енергії за точками комерційного обліку відповідача в лютому-березні 2021 року та вбачається з додатку №3 «Відомості про розрахункові засоби обліку активної та реактивної електричної енергії» до Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, укладеного 10.02.2021 між ПрАТ «Закарпаттяобленерго» та відповідачем у справі.

Крім того, умовами п. 3.2. даного Договору визначено обов`язок Постачальника послуг комерційного обліку (Оператора системи) за підсумками розрахункового місяця забезпечити визначення обсягу електричної енергії за точками комерційного обліку Споживача не залежно від того, хто є власником комерційного засобу (засобів) обліку, та в установленому порядку передати ці дані Адміністратору комерційного обліку для можливості їх використання суб`єктами ринку електричної енергії, у тому числі постачальником Споживача.

Крім того, положеннями пункту 3.5. Договору розподілу встановлено, що визначений обсяг розподіленої (спожитої) електричної енергії за підсумками розрахункового місяця передається Адміністратору комерційного обліку у встановленому Кодексом комерційного обліку порядку для включення в місячний баланс електричної енергії ОЕС України і є підставою для його використання у взаємовідносинах між суб`єктами ринку електричної енергії, у тому числі для взаєморозрахунків між Споживачем та його постачальником.

У зв`язку з викладеним, невідповідним суд вважає також аргументи відповідача щодо надмірного розміру заборгованості як на 19 днів поставки електричної енергії Постачальником «останньої надії», позаяк відповідні обсяги споживання відповідачем електричної енергії підтверджуються матеріалами справи, а доказів визначення відповідачем ціни електроенергії з порушенням умов Договору, комерційної пропозиції №3 від 07.06.2019 чи приписів Закону України «Про ринок електричної енергії», Правил роздрібного ринку електричної енергії відповідачем суду не надано.

Отже, суд доходить висновку, що факт поставки позивачем електричної енергії відповідачу у спірний період підтверджено документально, а останнім не спростовано належними доказами.

Водночас за приписами пункту 3 частини першої статті 57 Закону України "Про ринок електричної енергії" електропостачальники мають право на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію та послуги з постачання електричної енергії відповідно до укладених договорів.

Таке право електропостачальника передбачено і підпунктом 1 пункту 7.1. Договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії".

Поряд з тим, за приписами пункту 1 частини третьої статті 58 Закону України "Про ринок електричної енергії" відповідач, як споживач зобов`язаний: сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Такий обов`язок забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього договору покладено на відповідача (споживача) і підпунктом 2 пункту 6.2. договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії".

Матеріалами справи підтверджується направлення Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" на юридичну адресу відповідача - 90600, м. Рахів Закарпатської області, вул. Миру, 1, - рахунків від 22.03.2021 № 08/09/О02/17124, від 12.04.2021 № 08/06/О03/18545 та актів купівлі-продажу електроенергії від 28.02.2021 №011303, від 31.03.2021 №012680, а відтак, Враховуючи приписи пункту 5.10 договору, пункту 4.3 Комерційної пропозиції строк оплати для відповідача електричної енергії за лютий-березень 2021 року є таким, що настав.

Частиною 1 статті 530 ЦК України обумовлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін ).

При цьому, приписи ч. 7 ст. 193 ГК України та ст. 525 ЦК України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 ЦК України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим за ним рахується заборгованість за поставленому йому постачальником «останньої надії» електричну енергію за період з 10.02.2021 по 01.03.2021 року (по одній точці обліку) включно у розмірі 1 250 615,00 грн.

За таких обставин, сума основної заборгованості перед позивачем станом на час звернення із позовом та вирішення даного спору становить 1 250 615,00 грн, яка відповідачем належними та допустимими доказами не спростована, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення як заявлені обґрунтовано та правомірно.

Щодо пені.

Згідно з приписами ст. ст. 216 - 218 Господарського кодексу України (надалі також - ГК України), учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (частина перша статті 230 ГК України).

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до частини 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Наведеною нормою передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається із дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконано, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

У п. 6.1. Комерційної пропозиції №3 від 07.06.2019 визначено, що за внесення передбачених умовами договору платежів з порушенням термінів, визначених даної комерційної пропозицією, Постачальник має право нарахувати споживачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Право Постачальника нараховувати пеню визначено також і в п. 5.11. Договору.

Згідно поданого Позивачем розрахунку, за неналежне виконання договірних умов позивачем нараховано за період з 27.03.2021 року по 23.02.2022 року 171 577,34 грн пені, виходячи з визначеного ДПЗД «Укрінтеренерго» строку сплати відповідачем заборгованості за спожиту електроенергію в лютому та березні 2021 року окремо, який за підрахунками позивача становить з 27.03.2021 року та 17.04.2021 року відповідно.

В той же час, як встановлено судом, положенням п. 5.10. Договору та п. 4.1. комерційної пропозиції №3 від 07.06.2019 (Додаток 1 до Договору) строк сплати спожитої відповідачем електроенергії становить 5 банківських (робочих) днів з моменту отримання рахунку, а умовами п. 4.3. комерційної пропозиції №3 від 07.06.2019 (Додаток 1 до Договору) визначено, що датою отримання рахунків відповідачем є дата їх особистого вручення або третій календарний день від дати отримання поштовим відділенням зв`язку, в якому обслуговується одержувач (у разі направлення поштою рекомендованим або цінним листом).

З урахуванням викладеного, беручи до уваги подані позивачем копії поштових конвертів, рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень за трек-номерами 436, 560 про відправлення відповідачу рахунків від 22.03.2021 № 08/09/О02/17124, від 12.04.2021 № 08/06/О03/18545 та актів купівлі-продажу електроенергії від 28.02.2021 №011303, від 31.03.2021 №012680 із зазначенням дати відправлення - 02 квітня 2021 року (рахунок за лютий 2021 року) та 20 травня 2021 року (рахунок за березень 2021 року), суд встановив, що відповідно до умов п. 5.10. Договору, п.п. 4.1., 4.3. комерційної пропозиції №3 від 07.06.2019 (Додаток 1 до Договору) строк сплати відповідачем заборгованості за спожиту електроенергію в лютому 2021 року наступив з 13.04.2021, а за березень 2021 року - з 31.05.2021.

Не заслуговують на увагу суду аргументи позивача щодо надіслання означених рахунків на електронну адресу відповідача, позаяк належних доказів як-то надіслання безпосередньо рахунків від 22.03.2021 № 08/09/О02/17124, від 12.04.2021 № 08/06/О03/18545 відповідачу та їх отримання останнім матеріали справи не містять, як і не доведено позивачем статус офіційної електронної адреси Відділу.

Окрім того, враховуючи встановлений ч. 6 ст. 232 ГК України шестимісячний строк нарахування неустойки (пені), суд вважає правомірним нарахування відповідачу пені за період з 13.04.2021 по 13.10.2021 (по заборгованості лютого 2021 року) та з 31.05.2021 по 30.11.2021 (по заборгованості березня 2021 року), а відтак, правомірними та обґрунтованими є вимоги про стягнення з Відділу освіти, культури, молоді та спорту Рахівської міської ради 98 396,99 грн пені, а позов в цій частині є таким, що підлягає задоволенню. Відповідні розрахунки суду долучені до матеріалів справи.

В частині стягнення з відповідача 89 877,09 грн пені, суд відмовляє, позаяк вимоги в цій частині невірно розраховані позивачем.

Щодо 3% річних та інфляційних нарахувань.

Пунктом 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитору зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. Сторони договору можуть зменшити або збільшити передбачений законом розмір процентів річних.

У п. 7.4 Комерційної пропозиції встановлено, що споживач, який прострочив виконання грошового зобов`язання з оплати електроенергії, на вимогу постачальника зобов`язаний, крім оплати штрафних санкцій та збитків, сплатити суму боргу за електроенергію з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення зобов`язання, а також п`ятнадцять процентів річних від простроченої суми невиконаного або неналежним чином виконаного зобов`язання.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок 15% річних та інфляційних нарахувань в розмірі 171 577,34 грн та 110 219,09 грн, суд, з урахуванням встановленого вище строку сплати відповідачем заборгованості за спожиту електроенергію в лютому та березні 2021 року, вважає правомірним нарахування Відділу освіти, культури, молоді та спорту Рахівської міської ради відсотків річних та інфляційних втрат за період з 13.04.2021 по 23.02.2022 (по заборгованості лютого 2021 року) та з 31.05.2021 по 23.02.2022 (по заборгованості березня 2021 року), а відтак, правомірними та обґрунтованими є вимоги про стягнення з відповідача 162 734,19 грн - 3% річних, 110 086,64 грн втрат від інфляції, а позов в цій частині є таким, що підлягає задоволенню. Відповідні розрахунки суду долучені до матеріалів справи.

В частині стягнення з відповідача 8843,15 грн - 3% річних та 132,45 грн втрат від інфляції, суд відмовляє, позаяк вимоги в цій частині невірно розраховані позивачем.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Положеннями статей 13-14 ГПК України унормовано, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В той же час, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статей 73, 74, 76-80 ГПК України, доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Сторонами у справі не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності інших обставин ніж ті, що досліджені судом, а відтак, розглянувши спір на підставі поданих сторонами доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги як обґрунтовано заявлені підлягають до часткового задоволення.

Розподіл судових витрат.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони у справі пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 80, 118, 126, 129, 221, 236, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Відділу освіти, культури, молоді та спорту Рахівської міської ради (90600, м. Рахів Закарпатської області, вул. Миру, 1, ) на користь Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 85, ) 1 250 615,00 грн (один мільйон двісті п`ятдесят тисяч шістсот п`ятнадцять гривень 00 коп) заборгованості, 98 396,99 грн (дев`яносто вісім тисяч триста дев`яносто шість гривень 99 копійок) пені, 162 734,19 грн (сто шістдесят дві тисячі сімсот тридцять чотири гривні 19 копійок) - 3% річних, 110 086,64 грн (сто десять тисяч вісімдесят шість гривень 64 копійки) втрат від інфляції та 24 327,49 грн (двадцять чотири тисячі триста двадцять сім гривень 49 копійок) в повернення сплаченого судового збору.

4. В решті позову - відмовити.

5. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

На підставі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення Господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду згідно ст. 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного Господарського суду.

Повне судове рішення складено та підписано 23 січня 2023 року.

Суддя Лучко Р.М.