ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення заяви

про відкриття провадження у справі про банкрутство

"26" січня 2023 р.м. ХарківСправа № 922/166/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Яризька В.О.

розглянувши заяву ОСОБА_1
про неплатоспроможність ОСОБА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа ОСОБА_1 звернулась до господарського суду Харківської області з заявою про відкриття провадження у справі про її неплатоспроможність відповідно до положень Кодексу України з процедур банкрутства, в якій просить суд прийняти заяву, відкрити провадження у справі про її неплатоспроможність, призначити керуючим реструктуризацією арбітражного керуючого Хомича Романа Володимировича, здійснити офіційне оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника, задовольнити заяву, винести постанову, визнати її неплатоспроможною, прийняти пропозицію - запропонований план реструктуризації, зупинити всі штрафні санкції, пеню, комісію, проценти, ввести мораторій, починаючи з дня винесення рішення.

Ухвалою суду від 16.01.2023 заяву ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність (вх. № 166/23 від 11.01.2023) залишено без руху; повідомлено ОСОБА_1 про допущені недоліки заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність (вх. № 166/23 від 11.01.2023); заявнику - ОСОБА_1 у семиденний строк з дня отримання цієї ухвали усунути недоліки, надати суду: декларацію про майновий стан за формою, затвердженою державним органом з питань банкрутства за 2022 рік; докази решти авансування на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень, а саме у розмірі 37576,00 грн., належний конкретизований список кредиторів із зазначенням щодо кожного кредитора окремо: загальної суми заборгованості, заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені), періодів прострочення; первинні документи (усі договори, квитанції, банківські виписки тощо), що підтверджують суми грошових зобов`язань (заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо), підстав виникнення зобов`язань, а також строку їх виконання згідно із законом або договором; проект плану реструктуризації боргів, який відповідає вимогам чинного законодавства.

Вищезазначена ухвала суду була надіслана ОСОБА_1 в її електронний кабінет (електронну пошту) - 16.01.2023, що підтверджується даними системи діловодства спеціалізованого суду.

19.01.2023 через кабінет "Електронний суд" від ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків, до якої зокрема додана декларація про майновий стан за 2022 рік, підписаний боржником договір про оплату праці, винагороду та відшкодування витрат арбітражного керуючого від 03.01.2023 та виправлений проект плану реструктуризації. Також в поданій заяві ОСОБА_1 надала пояснення щодо надання доказів авансування боржником керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень, відповідно до яких просить суд прийняти як належний та допустимий доказ авансування боржником винагороди керуючому реструктуризацією договір про оплату праці, винагороду та відшкодування витрат арбітражного керуючого від 03.01.2023, укладений з арбітражним керуючим Хомичем Р.В. Крім того, заявниця в поданій заяві зазначила, що конкретизований список її кредиторів складений належним чином, а роздруківка з сайту Українського бюро кредитних історій є належним доказом наявності кредитних відносин боржника з кредиторами та містить повну та достовірну інформацію про заборгованість боржника, в тому числі загальну суму заборгованості, заборгованості за основним зобов`язанням, підстави виникнення зобов`язань, а також строки їх виконання. Проте, оскільки у заявниці відсутня частина кредитних договорів, на підставі яких виникла заборгованість, остання просить суд на підставі ст. 81 ГПК України витребувати у кредиторів кредитні договори, відомості щодо тіла кредиту, суми грошових вимог (загальної суми заборгованості, заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо).

Розглянувши заяву ОСОБА_1 про усунення недоліків, суд зазначає, що заявницею не були усунуті у повному обсязі недоліки, які визначені в ухвалі суду від 16.01.2023.

Відповідно до положень п. 12 ч. 3 ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додаються докази авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень.

Суд звертає увагу боржника, що дана норма містить чіткий припис-вимогу щодо правил ініціювання провадження у справі про неплатоспроможність. Водночас процесуальні правила відображені в нормах ст. 116 або нормах інших статей Кодексу України з процедур банкрутства не містять альтернативних правил стосовно надання доказів авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень, що додаються до заяви про відкриття провадження.

У своїй заяві про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 зазначає, що їй на праві власності належить нерухоме майно та згідно з чинною судовою практикою, боржник та арбітражний керуючий не позбавлені можливості укласти угоду, за якою арбітражний керуючий може погодитись на умовах відстрочення оплати до реалізації майна боржника виконувати повноваження керуючого реструктуризацією у справі про неплатоспроможність.

Суд погоджується з даним твердженням боржника. Так, дійсно, в постанові від 19.11.2020 у справі № 910/726/20 Верховний Суд встановив наявність умов на укладення угоди з арбітражним керуючим на умовах відстрочення оплати та наявності майна боржника для погашення грошової винагороди у розмірі, який підлягає авансуванню боржником.

Натомість, у даному випадку договір про оплату праці, винагороду та відшкодування витрат арбітражного керуючого від 03.01.2023, на який посилається ОСОБА_1 , укладений нею з арбітражним керуючим Хомичем Р.В. на умовах розстрочення оплати його праці (2684,00 грн протягом 15 місяців), а не відстрочки оплати до реалізації майна боржника, як це визначено в наведеній постанові Верховного Суду. До того ж в виправленому плану реструктуризації боргів не визначено чи буде здійснюватись погашення вимог кредиторів за рахунок продажу нерухомого майна боржниці.

Суд зазначає про те, що ч. 4 ст. 236 ГПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, суд відхиляє доводи боржника про можливість укладання договору на умовах розстрочення оплати винагороди арбітражного керуючого.

При цьому, нормами Кодексу України з процедур банкрутства не передбачено можливість внесення авансування винагороди арбітражному керуючому на депозитний рахунок господарського суду частинами протягом тривалого періоду (15 місяців) та після відкриття провадження у справі, за домовленістю боржника та арбітражного керуючого.

З огляду на викладене, суд не приймає договір про оплату праці, винагороду та відшкодування витрат арбітражного керуючого від 03.01.2023, як належний доказ врегулювання між заявником та арбітражним керуючим питання щодо оплати винагороди керуючого реструктуризацією, яка підлягає авансуванню боржником.

У пункті 53 рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі" зазначено, що «право на суд» не є абсолютним. Воно може бути підданим обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У пункті 30 постанови від 24.09.2020 у справі № 910/2629/20 Верховний Суд зазначив: «…обов`язок боржника авансувати вищенаведену винагороду арбітражного керуючого до звернення з відповідною заявою до суду встановлений Кодексом України з процедур банкрутства і подання доказів авансування є обов`язковою умовою, встановленою статтею 116 зазначеного Кодексу. При цьому, ані даний Кодекс, ані інші діючі норми законодавства, не передбачають права боржника бути звільненим від авансування винагороди арбітражному керуючому при поданні такої заяви, як не передбачають і умов, за яких суд може відстрочити, розстрочити чи звільнити заявника від здійснення авансування винагороди арбітражному керуючому». Аналогічні правові висновки містяться в постанові Верховного Суду від 23.11.2020 у справі №922/1734/20.

Разом з тим, суд звертає увагу заявника на те, що відповідно до ст. 129 Конституції України, здійснюючи свої конституційні обов`язки, господарські суди повинні дотримуватися принципів здійснення правосуддя, зокрема, принципу рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Враховуючи даний принцип господарський суд позбавлений права надавати перевагу будь-якій стороні, в тому числі, й у питанні звільнення, відстрочення чи розстрочення сплати винагороди керуючому реструктуризацією.

Суд акцентує, що в процедурі розгляду заяви про неплатоспроможність можливі випадки заміни арбітражного керуючого у конкретній справі. Зокрема, положеннями ст. 28 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що арбітражний керуючий може бути відсторонений господарським судом від виконання повноважень розпорядника майна, керуючого реструктуризацією, керуючого санацією, ліквідатора, керуючого реалізацією за його заявою. Також відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень може бути здійснено господарським судом за клопотанням учасника провадження у справі або за власною ініціативою у разі: невиконання або неналежного виконання обов`язків, покладених на арбітражного керуючого; зловживання правами арбітражного керуючого; подання до суду неправдивих відомостей; відмови арбітражному керуючому в наданні допуску до державної таємниці або скасування раніше наданого допуску; припинення діяльності арбітражного керуючого; наявності конфлікту інтересів.

Також, положеннями ст. 26 Кодексу України з процедур банкрутства визначено підстави для припинення діяльності арбітражного керуючого, зокрема, такою підставою може бути неможливість виконувати повноваження за станом здоров`я.

Окрім цього, нормами ст. 29 Кодексу України з процедур банкрутства передбачені випадки тимчасового зупинення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого.

А отже, з наведених процедурних норм вбачається, що під час провадження у справі про неплатоспроможність можуть мати місце випадки заміни арбітражного керуючого у конкретній справі внаслідок відсторонення, припинення діяльності, тимчасового зупинення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого тощо.

Однак, за умови відсутності авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією, новий керуючий реструктуризацію буде позбавлений можливості отримати винагороду, право на яку передбачене п. 3 ч. 1 ст. 12 Кодексу України з процедур банкрутства.

За таких умов наявність угоди боржника з попереднім арбітражним керуючим не зможе замінити отримання новим арбітражним керуючим визначеної та гарантованої винагороди в розмірі та порядку, передбаченому Кодексом України з процедур банкрутства, оскільки зобов`язання боржника будуть персоналізовані щодо конкретного арбітражного керуючого.

Окрім того, у даному випадку, ОСОБА_1 при зверненні до суду з заявою зазначає, що вона має заборгованість перед кредиторами, яка виникла у зв`язку з неможливістю виконання нею грошових зобов`язань за відповідними договорами. У заяві вказується, що вона не може виконувати свої зобов`язання через відсутність грошових коштів.

В поданому до суду виправленому проекті плану реструктуризації ОСОБА_1 вказує, що різниця між доходами та витратами на місяць складає 34,00 грн.

Проте, згідно 3.2 договору про оплату праці, винагороду та відшкодування витрат арбітражного керуючого від 03.01.2023, ОСОБА_1 має перераховувати оплату рівними частинами протягом 15 місяців у сумі 2684,00 грн. щомісячно на депозитний рахунок суду, в якому відкрито провадження у справі про неплатоспроможність. Отже, щомісячний платіж за договором є значно більшим ніж дохід заявниці в місяць, грошових коштів на оплату праці арбітражного керуючого відсутні.

Відтак, гарантії ОСОБА_1 арбітражному керуючому щодо виплати винагороди на умовах договору по 2684,00 грн. на місяць протягом 15 місяців нічим не підкріплені.

В контексті вказаного цілком ймовірним є виникнення ситуації коли ОСОБА_1 також буде не в змозі виконати свої зобов`язання перед арбітражним керуючим Хомичем Романом Володимировичем за договором про оплату праці, винагороду та відшкодування витрат арбітражного керуючого від 03.01.2023, що в свою чергу може призвести до порушення прав арбітражного керуючого на оплату праці, ускладнення або взагалі припинення виконання ним своїх обов`язків як керуючого реструктуризацією в межах даної справи.

Зазначене додатково свідчить про необхідність виконання ОСОБА_1 законодавчо встановленої вимоги щодо додання до заяви про неплатоспроможність доказів авансування на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень.

В даному ж випадку, як вже зазначалося, таких доказів заявницею суду не надано.

Також, ухвалою суду від 16.01.2023 одним із недоліків було встановлено, що до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність в обов`язковому порядку додається конкретизований список кредиторів і боржників із зазначенням загальної суми грошових вимог кредиторів (боржників), а також щодо кожного кредитора (боржника), зокрема, суми грошових вимог (загальної суми заборгованості, заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо).

Як встановлено судом та було зазначено у вказаній ухвалі, у відповідності до поданого заявницею конкретизованого списку кредиторів вказано суму поточної заборгованості без обов`язкового окремого визначення основного боргу та суми неустойки (пені, штрафу) щодо кожного з кредиторів. Однак у заяві про усунення недоліків такі відомості не вказані та до заяви не додані.

В поданій заяві про усунення недоліків ОСОБА_1 зазначає, що інформація до конкретизованого списку кредиторів і боржників підтверджена доданою до заяви про відкриття провадження про неплатоспроможність роздруківкою з сайту ТОВ "Українське бюро кредитних історій", яка є належним доказом наявності кредитних відносин боржника з кредиторами та містить повну та достовірну інформацію про заборгованість боржника, в тому числі загальну суму заборгованості, заборгованість за основними зобов`язаннями, підстави виникнення зобов`язань, а також строки їх виконання.

Суд зазначає, що у справах про банкрутство (у т.ч. неплатоспроможність фізичних осіб) стадія відкриття провадження має своїми наслідками не лише заходи процесуального характеру, а й майнового. При цьому, внаслідок введення мораторію на задоволення вимог кредиторів, ухвала про відкриття провадження у такій категорії справ поширюється на майнові відносини між боржником та невизначеним на момент винесення ухвали підготовчого засідання колом осіб - конкурсних кредиторів.

Таким чином, оскільки відкриття провадження у справі про неплатоспроможність має відповідні вищезазначені правові наслідки, то на фізичну особу-боржника (як єдиного суб`єкта звернення із заявою про відкриття провадження у такій справі) покладається обов`язок підтверджувати обставини його неплатоспроможності чи її загрози доказами у відповідному обсязі, у тому числі первинними документами, задля забезпечення перевірки господарським судом підстав та моменту виникнення зазначених боржником грошових вимог кредиторів, встановлення їх характеру та розміру.

Суд вважає, що самого кредитного звіту недостатньо для підтвердження вказаних обставин, оскільки такий звіт хоч і є належним доказом наявності кредитних відносин боржника з кредиторами, однак може містити неповну чи недостовірну інформацію про розмір та структуру заборгованості боржника, в тому числі за основним зобов`язанням.

Пунктом 14 частини третьої статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додаються інші документи, що підтверджують наявність підстав, визначених статтею 115 цього Кодексу.

Отже, подання боржником при зверненні до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність лише кредитного звіту, однак без додавання інших документів (які стали підставою виникнення грошового зобов`язання у розумінні статті 1 КУзПБ) для належного підтвердження розміру заборгованості цього боржника (в тому числі за основним зобов`язанням), підстав виникнення зобов`язань та строків їх виконання, є недостатнім для доведення відповідних обставин та, як наслідок, встановлення судом наявності підстав для відкриття провадження у такій справі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 917/1604/21 від 16.11.2022

Судом встановлено, що заявницею подано лише 1 з 7 договорів, що укладений з АТ "Укрсиббанк". Інших документів наявності правовідносин із зазначеними заявником іншими кредиторами до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність та до заяви про усунення недоліків не додано.

Крім того, у наданому конкретизованому списку кредиторів зазначено, що перед АТ "Юнекс банк" поточна заборгованість за договором № UA7258001 від 15.08.2023 складає 0,00 грн., перед АТ "Ідея Банк" поточна заборгованість за договором № 22785942 від 23.02.2022 року також складає 0,00 грн. В той же час, заявниця вказує відповідні установи як кредиторів. Письмові пояснення щодо включення АТ "Юнекс Банк" та АТ "Ідея Банк" до списку кредиторів боржника, у заяві не наведені.

З урахуванням наведеного, господарський суд приходить до висновку про неналежне виконання заявником пункту 3 частини 3 статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства, оскільки матеріали поданої заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність не містять інформації щодо розміру основного боргу та заборгованості з нарахованих штрафних санкцій (штрафу, пені) по кожному кредитору окремо.

Наведене, в свою чергу, унеможливлює для господарського суду здійснити перевірку обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясувати наявність підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Щодо надання боржником первинних документів, що підтверджують суми грошових зобов`язань (заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо), підстав виникнення зобов`язань, а також строку їх виконання згідно із законом або договором, заявниця в заяві про усунення недоліків зазначила, що в неї відсутня частина кредитних договорів, на підставі яких виникла заборгованість, тому що частина із них знаходиться у кредиторів, оскільки вони оформлювались в електронних кабінетах, а жодних договорів або інших підтверджень виникнення зобов`язань вона не отримувала, тому вказані докази, не могли бути наданими до суду у повному обсязі.

З урахуванням вищевикладеного ОСОБА_1 просить суд на підставі ст. 81 ГПК України витребувати у кредиторів кредитні договори, відомості щодо тіла кредиту, суми грошових вимог (загальної суми заборгованості, заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо).

Розглянувши вищезазначене клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів, суд зазначає наступне.

Згідно з ч.1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюються цим Кодексом, Господарським кодексом України, іншими законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ГПК України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Згідно з ч. 2 ст. 81 ГПК України у клопотанні про витребування судом доказів повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується (крім клопотання про витребування судом групи однотипних документів як доказів); 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; 5) причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

З аналізу наведених положень процесуального закону вбачається, що обов`язок доказування тих чи інших обставин, покладається на сторону / учасника провадження у справі, який посилається на такі обставини.

В поданій заяві про усунення недоліків ОСОБА_1 зазначає, що з метою отримання вищевказаних доказів вона зокрема телефонувала до кредиторів та просила їх надати інформацію щодо заборгованості та власне укладені кредитні договори, також нею було направлені розіслано кредиторам відповідні запити для отримання зазначених відомостей на електронну пошту, водночас частина таких прохань та запитів були проігноровані та відповідь до цього часу не надходила.

Разом з тим, судом встановлено, що в порушення приписів п. 4 ч. 2 ст. 81 ГПК України ОСОБА_1 не надано жодних доказів здійснення відповідних заходів для отримання кредитних договорів або відмови в їх отриманні.

Таким чином, виходячи з того, що клопотання заявниці про витребування доказів, не відповідає вимогам статті 81 ГПК України, суд відмовляє в його задоволенні.

Суд звертає увагу на те, що Кодекс України з процедур банкрутства визначає обов`язок боржника у своїй заяві про відкриття справи навести всі обставини неплатоспроможності та документально їх підтвердити.

Метою законодавця при запровадженні процедури банкрутства фізичних осіб було створення правового механізму, який дозволить фізичній особі - боржнику відновити її задовільний фінансовий стан через механізм погашення всіх існуючих боргів, що реалізується в тому числі шляхом реструктуризації зобов`язань.

Передумовою звернення фізичної особи - боржника до господарського суду із відповідною заявою та намір кінцевого результату є повне відновлення платоспроможності такої особи.

Отже, звертаючись до господарського суду із заявою про відкриття справи про неплатоспроможність фізична особа - боржник повинна розкрити повну та вичерпну інформацію про загальну суму заборгованості та строк виконання зобов`язань, а також документально підтвердити таку інформацію належними та допустимими доказами у розумінні вимог статей 76 - 77 Господарського процесуального кодексу України, що також передбачено п.п. 3, 14 ч. 3 ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства.

У даному ж випадку звертаючись до господарського суду із заявою про неплатоспроможність заявниця вказувала про наявність у неї заборгованості перед кредиторами у загальному розмірі 309598,81 грн., однак в порушення вимог ч. 3 ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства заявником не в повному обсязі надано документальне підтвердження їх наявності, а також строку виконання зобов`язань. Тобто, заявницею не додано належних доказів, що підтверджують обставини, викладені ним у вказаній заяві.

Таким чином, недоліки заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 у повному обсязі не усунула.

Згідно з ч.4 ст. 174 ПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Статтею 38 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що господарський суд не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви про відкриття провадження у справі або закінчення строку на усунення недоліків заяви повертає її та додані до неї документи без розгляду. Про повернення заяви про відкриття провадження у справі без розгляду господарський суд постановляє ухвалу. Повернення заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство не перешкоджає повторному зверненню з такою заявою до господарського суду у встановленому порядку.

Враховуючи, що заявницею - ОСОБА_1 недоліки заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність (вх. № 166/23 від 11.01.2023) не усунуто, суд вважає за необхідне повернути ОСОБА_1 заяву про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність (вх. № 166/23 від 11.01.2023) , а також звернути увагу заявниці на те, що відповідно до ч. 3 ст. 38 Кодексу України з процедур банкрутства повернення заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство не перешкоджає повторному зверненню з такою заявою до господарського суду у встановленому порядку.

Керуючись статтями 2, 38, 116 Кодексу України з процедур банкрутства, статтями 81, 174, 232-235 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 щодо витребування доказів

Повернути ОСОБА_1 заяву про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність (вх. № 166/23 від 11.01.2023).

Звернути ОСОБА_1 увагу на те, що відповідно до ч. 3 ст. 38 Кодексу України з процедур банкрутства повернення заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство не перешкоджає повторному зверненню з такою заявою до господарського суду у встановленому порядку.

Ухвалу направити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ел. пошта ІНФОРМАЦІЯ_1 )

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги в строки, передбачені ст. 256 ГПК України.

Ухвалу підписано 26.01.2023

Суддя Яризько В.О.