номер провадження справи 9/149/22
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2023 Справа № 908/1945/22

м.Запоріжжя

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕЛКОМ ЛТД», (65009, м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 12Г, оф. 49)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕНД», (69067, м.Запоріжжя, вул. Чайкіної Лізи, буд. 53, прим. 61-64, 66-67)

простягнення суми 49593,81 грн.

Суддя Боєва О.С.

Без виклику сторін

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕЛКОМ ЛТД» про стягнення з відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕНД» суми 35414,97 грн. заборгованості за договором поставки товару на умовах реалізації № І-0080/2021 від 11.11.2021, суми 6306,62 грн. інфляційного збільшення, суми 7872,22 грн. штрафних санкцій (пені), всього загальної суми 49593,81грн.

Ухвалою господарського суду від 11.10.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/1945/22, присвоєний номер провадження 9/149/22, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

У зв`язку з введенням воєнного стану в Україні, погіршенням безпекової ситуації в місті Запоріжжі, постійними ракетними обстрілами обласного центру і, відповідно, наявністю обставин, що загрожують життю, здоров`ю та безпеці працівників апарата суду та відвідувачів суду в умовах збройної агресії проти України, регулярними відключеннями електроенергії справу розглянуто 20.01.2023. За наслідками розгляду справи судом прийнято рішення.

Предметом розгляду є позовні вимоги, викладені у позовній заяві, які мотивовані, зокрема, наступним. На виконання умов договору поставки товару на умовах реалізації №І-0080/2021 від 11.11.2021 ТОВ «СЕЛКОМ ЛТД» поставив ТОВ «ІНТЕНД» товар на суму 90325,87 грн. згідно з видатковими накладними за період з 23.11.2021 по 18.02.2022. Відповідач отриманий товар оплатив частково, що підтверджується банківською випискою по рахунку постачальника. Повну оплату поставленого товару ТОВ «ІНТЕНД» не здійснило. Факт наявності боргу підтверджується також актом звірки взаємних розрахунків за період січень серпень 2022 року, підписаним обома сторонами. Заборгованість ТОВ «ІНТЕНД» перед позивачем за договором поставки склала 35414,87 грн. За час прострочення оплати відповідачу також нараховано до сплати суму 6306,62 грн. інфляційного збільшення та суму 7872,22 грн. штрафних санкцій (пені). Позовні вимоги обґрунтовані ст.ст.11, 509, 525, 526, 530, 611, 625-629, 638, 662, 712 ЦК України, ст.ст.193, 230, 231, 265, 267 ГК України, ст.ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» та умовами договору.

Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався, відзив до суду не подав. Будь-яких заяв, клопотань від відповідача до суду не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, зокрема, містяться відомості про місцезнаходження юридичної особи.

Згідно з частиною 1 ст. 7 та ст. 10 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру. Якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі була направлена рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу місцезнаходження відповідача - юридичної особи ТОВ «ІНТЕНД», а саме на адресу: 69067, м. Запоріжжя, вул. Чайкіної Лізи, буд. 53, прим. 61-64, 66-67

Відповідно до змісту постанови Верховного Суду від 14.08.2020 у справі №904/2584/19, Касаційний господарський суд, здійснивши аналіз статей 120, 242 ГПК України, пунктів 11, 17, 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, дійшов висновку, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.

Верховний Суд у вказаній постанові також зазначив, що встановлений порядок надання послуг поштового зв`язку, доставки та вручення рекомендованих поштових відправлень, строк зберігання поштового відправлення забезпечує адресату можливість вжити заходів для отримання такого поштового відправлення та, відповідно, ознайомлення з судовим рішенням.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 29.03.2021 у справі № 910/1487/20, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку суду.

Із змісту ч. 9 ст. 165 ГПК України слідує, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про розгляд справи за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

11 листопада 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕЛКОМ ЛТД» (Постачальник, позивач у даній справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНТЕНД» (Покупець, відповідач у справі) був укладений Договір товару на умовах реалізації № І-0080/2021 (далі - Договір), відповідно до умов якого Постачальник зобов`язався передати у власність Покупцеві товари згідно з заявками Покупця в асортиментній матриці та по цінам, вказаним у Додатках до Договору та видаткових накладних, а Покупець зобов`язався прийняти та оплатити товар на умовах, визначених цим Договором (п.1.1 Договору).

Поставка товару проводиться у відповідності до заявок, які подаються Покупцем. Партією товару вважається його кількість, вказана в одній накладній (п.п. 1.2, 1.4).

Згідно з п.п. 3.1, 3.2 Договору поставка товару здійснюється силами та за рахунок Постачальника протягом 3-х днів з моменту замовлення, в аптечні склади, що належать на правових підставах Покупцю. Датою поставки вважається дата передачі Постачальником товару Покупцю.

За змістом пунктів 3.6, 3.7 Договору сторони домовились про наступне: якщо за результатами співпраці Сторін, об`єм продажу товару, що є предметом цього Договору, в середньому становитиме менш ніж 10000 грн. в місяць, або Постачальник не підтримує задекларований в Додатках асортимент Товару більше ніж 25% відсотків, Покупець має право повернути залишки товару Постачальнику, а останній, в свою чергу, зобов`язується прийняти його за цінами, вказаними в накладних, згідно яких було оформлено прийом-передачу даного товару Покупцеві. Повернення товару проводиться Сторонами у передбаченому законодавством порядку та оформляється відповідними документами. При поверненні товару Покупцем, Постачальник зобов`язаний прийняти товар згідно з накладними на повернення Покупця не пізніше ніж через 10 (десять) днів з моменту повідомлення про таке повернення. Повідомлення надається по електронній пошті чи по факсу у вигляді накладної на повернення.

Відповідно до п.п. 4.1-4.3 Договору визначено, що Покупець здійснює оплату кожні 30 календарних днів в розмірах реалізованого Покупцем товару протягом наступних 20 календарних днів. У разі, якщо день оплати є неробочим або вихідним днем Покупець зобов`язаний здійснити оплату поставки на наступний робочий день, що настає за неробочим або вихідним днем. Оплата проводиться на поточний рахунок Постачальника. Днем здійснення платежу вважається день, в який сума, що підлягає сплаті, надійшла на розрахунковий рахунок Постачальника.

В пункті 4.4. Договору обумовлено, що для зручності розрахунків Покупець кожного першого числа місяця надає Постачальникові звіт по реалізації товарів по кожній торговій точці, за яким сторони проводять звірку взаєморозрахунків. Дані, підтверджені сторонами в Акті звірки взаєморозрахунків, є підставою для проведення остаточних розрахунків, на умовах зазначених у п. 4.1.

Сторонами підписано Додаток № 1 від 11.11.2021 до Договору, в п. 1.2 якого визначено асортиментну матрицю товарів, що підлягають постачанню та вказано, що асортимент, кількість та ціна товару також визначається у видаткових накладних, які у розуміння статті 266 Господарського кодексу України сторони вважають відповідною специфікацією.

Як свідчать матеріали справи, в період з 23 листопада 2021 року по 18 лютого 2022 року позивач передав, а відповідач прийняв обумовлений товар на загальну суму 90325,87 грн., що підтверджується видатковими накладними, копії яких містяться в матеріалах справи, а саме: № 8594 від 23.11.2021 на суму 59389,71 грн., № 8595 від 23.11.2021 на суму 18904,18 грн., № 8884 від 23.11.2021 на суму 4752,83 грн.; № 530 від 04.02.2022 на суму 925,66 грн., № 531 від 04.02.2022 на суму 695,40 грн.; № 587 від 11.02.2022 на суму 2288,17 грн., № 588 від 11.02.2022 на суму 1381,56 грн.; № 813 від 18.02.2022 на суму 1885,64 грн., №814 від 18.02.2022 на суму 102,72 грн.

Вищезазначені видаткові накладні підписані з боку обох сторін та скріплені їх печатками.

Відповідачем було оплачено частину поставленого товару, що підтверджується доданою до позовної заяви банківською випискою по рахунку Постачальника за період з 01.01.2021 по 10.08.2022, відповідно до якої ТОВ «ІНТЕНД» перераховано позивачу 10.12.2021 суму 850,00 грн., 11.01.2022 7299,00 грн., 04.02.2022 6762,00 грн., 10.08.2022 40000,00 грн., всього загальну суму 54911,00 грн.

Позивачем до позовної заяви додано копію підписаного сторонами Акту звірки взаємних розрахунків, згідно з якими сторонами підтверджено, що заборгованість ТОВ «ІНТЕНД» перед ТОВ «СЕЛКОМ ЛТД» станом на 31.08.2022 становить 35414,87 грн.

Посилаючись на невиконанням відповідачем зобов`язання щодо повної оплати отриманого товару, позивач звернувся до господарського суду із позовом, за яким відкрито провадження у даній справі.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно з приписами ст.ст. 11, 509 ЦК України підставами виникнення зобов`язання правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України).

За приписами статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу (ч. 1 ст. 694 ЦК України).

Приписами ст.629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено: якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до положень ч.ч. 2, 3 ст. 13, ч. 1 ст. 74, ч. 2 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі для своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст.77 ГПК України).

Згідно зі статтею 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Як встановлено судом вище, матеріалами справи підтверджується, що позивач згідно з видатковими накладними в період з 23 листопада 2021 року по 18 лютого 2022 поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 90325,87 грн., який відповідно до наданої позивачем виписки по рахунку оплачений ТОВ «ІНТЕНД» частково в розмірі 54911,00 грн. Інших доказів оплати товару матеріали справи не містять.

З урахуванням зазначених часткових оплат заборгованість Покупця за поставлений товар склала 35414,87 грн. (90325,87 54911,00).

Доказів повернення Покупцем Постачальнику залишків товару, отриманого за вищевказаними накладними, з оформленням відповідних документів на повернення, як то передбачено в пунктах 3.6, 3.7 Договору, суду не надано.

Наявність заборгованості підтверджена у підписаному сторонами Акті звірки взаємних розрахунків станом на 31.08.2022, згідно з яким відповідачем визнана сума боргу в розмірі 35414,87 грн., що є підставою для проведення остаточних розрахунків на умовах п.4.1 Договору поставки, як то узгоджено сторонами в пункті 4.4 цього Договору.

Відповідач позовні вимоги не спростував, доказів оплати заявленої до стягнення заборгованості за товар суду не надано.

На підставі викладеного, суд дійшов до висновку, що обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню є вимоги позивача про стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 35414,87 грн. В іншій частині вимог про стягнення суми основного боргу судом відмовляється за наведених вище підстав та помилкового визначення позивачем боргу відповідача у розмірі 35414,97 грн.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача суму 7872,22 грн. штрафних санкцій (пені).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст.612 ЦК України).

Відповідно до приписів ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч. 6 ст. 231 ГК України).

Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України).

В пункті п.8.6 Договору встановлено, що у випадку порушення Покупцем строків оплати за товар, передбачених п. 4.1 цього Договору, Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період такого порушення, від несвоєчасно сплаченої суми, за кожен день такої прострочки.

Згідно з наведеним у позовній заяві розрахунком позивачем здійснено нарахування пені за загальний період з 11.01.2022 по 22.09.2022 включно, на суму боргу по кожній з видаткових накладних.

З наведеного розрахунку вбачається, що здійснені відповідачем часткові оплати враховані позивачем в рахунок погашення боргу за накладною від 23.11.2021 на суму поставки товару 59389,71 грн., внаслідок чого сума боргу по цій накладній (згідно з розрахунком позивача) становить 4478,81 грн. Сума боргу за іншими накладними становить розмір вартості поставленого за ними товару.

При цьому суд зазначає, що фактично заборгованість по накладній № 8594 від 23.11.2021, з урахуванням здійснених оплат фактично складає 4478,71 грн. (59389,71-54911,00), а не 4478,81 грн., як вказано позивачем у розрахунку.

Із змісту позовної заяви та розрахунку пені слідує, що позивачем визначено прострочення оплати товару за видатковими накладними від 23 листопада 2021 - з 11.01.2022, за накладними від 04 лютого 2022 з 24.03.2022, за накладними від 11 лютого 2022 з 31.03.2022, за накладними від 18 лютого 2022 з 11.04.2022.

Як зазначалося вище, доказів повернення Постачальнику товару згідно з пунктами 3.6, 3.7 договору суду не надано, отже виникнення обов`язку з оплати повної вартості товарів на умовах, визначених у п. 4.1 договору, та факт прострочення відповідачем грошового зобов`язання суд вважає доведеним.

При цьому судом встановлено, що відповідно до п. 4.1 Договору кінцевим терміном оплати товару: за накладними від 23 листопада 2021 є 12.01.2022, отже прострочка починається з наступного дня 13.01.2022, а тому початком періоду нарахування пені є 13.01.2022; за накладними від 04 лютого 2022 є 28.03.2022 (з урахуванням положень ч. 5 ст. 254 ЦК України), отже прострочка починається з наступного дня 29.03.2022, а тому початком періоду нарахування пені є 29.03.2022; за накладними від 11 лютого 2022 термін оплати 04.04.2022 (з урахуванням положень ч. 5 ст. 254 ЦК України), отже прострочка починається з наступного дня 05.04.2022, а тому початком періоду нарахування пені є 05.04.2022; за накладними від 18 лютого 2022 термін оплати 11.04.2022 (з урахуванням положень ч. 5 ст. 254 ЦК України), отже прострочка починається з наступного дня 12.04.2022, а тому початком періоду нарахування пені є 12.04.2022.

Здійснивши перерахунок пені з урахуванням вищенаведених обставин, суд встановив, що до стягнення з відповідача належить пеня в розмірі 7828,87 грн.

Позивачем також заявлено до стягнення з відповідача суму 6306,62 грн. інфляційного збільшення, нарахованого за період прострочення оплати вартості отриманого товару за загальний період січень серпень 2022 року.

Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у постанові від 20 листопада 2020 року у справі № 910/13071/19 надала роз`яснення щодо методики розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення. Так, якщо час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця, за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційний втрат, суд встановив, що періоди нарахування визначені позивачем правильно. Однак, як зазначено судом вище, у зв`язку із допущенням помилки при визначенні позивачем суми заборгованості по накладній № 8594 від 23.11.2021, позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню на суму 6306,59 грн.

Таким чином, в цілому, позовні вимоги задовольняються судом частково.

Відповідно до статті 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕНД», (69067,м.Запоріжжя, вул. Чайкіної Лізи, буд. 53, прим. 61-64, 66-67) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕЛКОМ ЛТД», (65009, м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 12Г, оф. 49) суму 35414 грн. 87 коп. основного боргу, суму 7828 грн. 87 коп. пені, суму 6306 грн. 59 коп. втрат від інфляції та суму 2481 грн. 00 коп. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Рішення складено та підписано 20.01.2023.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складання повного судового рішення у порядку, встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.С. Боєва