ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

24.01.2023м. ДніпроСправа № 904/2837/22
За заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю "Газ-Оіл Енерджі", м. Київ

про заміну сторони (стягувача)

У справі:

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газ-Оіл Енерджі", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Союз Енерго", с. Піщанка Дніпропетровської області

про стягнення 330 644,84грн.

Суддя Євстигнеєва Н.М.

Секретар судового засідання Чернявська Е.О.

Представники:

Від позивача (заявника): не з`явився

Від відповідача: не з`явився

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Газ-Оіл Енерджі" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Союз Енерго" заборгованості у розмірі 330 644,84грн.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 02.11.2022 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Газ-Оіл Енерджі" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Союз Енерго" про стягнення 330 644,84грн задоволено повністю; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Союз Енерго" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газ-Оіл Енерджі" основний борг за поставлену електричну енергію у сумі 330 664 (триста тридцять тисяч шістсот шістдесят чотири)грн 84коп. та витрати зі сплати судового збору у сумі 4 959 (чотири тисячі дев`ятсот п`ятдесят дев`ять)грн 67коп.

Додатковим рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 18.11.2022 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Союз Енерго" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газ-Оіл Енерджі" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 (десять тисяч)грн. 00коп.

24.11.2022 на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.11.2022, яке набрало законної сили 23.11.2022 видано наказ №904/2837/22.

12.12.2022 на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.11.2022, яке набрало законної сили 09.12.2022 видано наказ №904/2837/22.

16 січня 2023 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "Газ-Оіл Енерджі" до господарського суду надійшла заява про заміну сторони (стягувача) у виконавчих документах, а саме: наказах Господарського суду Дніпропетровської області від 24.11.2022 та 12.12.2022 у справі №904/2837/22 з ТОВ "Газ-Оіл Енерджі" () його правонаступником ТОВ "Енергоопора" ().

Заява обґрунтована тим, що відповідно до договору про відступлення права вимоги №09/01 від 09 січня 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Газ-Оіл Енерджі" (кредитор) відступило Товариству з обмеженою відповідальністю "Енергоопора" (новий кредитор) право вимоги до боржника щодо стягнення основного боргу за поставлену електричну енергію за основним договором.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.01.2023 прийнято заяву та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 24.01.2023.

Сторони у судове засідання не з`явилися, явку повноважних представників не забезпечили.

18.01.2023 від заявника електронною поштою до господарського суду надійшла заява стягувача про розгляд справи за відсутності його представника.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28.10.2021 у справі № 11-250сап21 акцентувала увагу на тому, що ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію, згідно з якою відкладення розгляду справи має бути з об`єктивних причин і не суперечити дотриманню розгляду справи у розумні строки. Так, у рішенні у справі "Цихановський проти України" (Tsykhanovsky v. Ukraine) ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Суд нагадує, що він зазвичай визнає порушення пункту 1 статті 6 Конвенції у справах, які порушують питання, подібні до тих, що порушуються у цій справі. Аналогічну позицію висловлено у рішеннях ЄСПЛ "Смірнова проти України" (Smirnov v. Ukraine, Application N 36655/02), "Карнаушенко проти України" (Karnaushenko v. Ukraine, Application N 23853/02).

Як відзначив Верховний Суд у постанові від 12.03.2019 у справі № 910/12842/17 відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

В свою чергу, Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 зробив правовий висновок, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.07.2022 у справі № 918/539/16.

Таким чином, згідно усталеної судової практики та позиції ЄСПЛ відкладення розгляду справи можливе з об`єктивних причин, як-то неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні чи недостатність матеріалів для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення.

Частиною 3 статті 334 ГПК України визначено, що суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

З урахуванням викладеного, суд розглядає справу за наявними матеріалами та без участі представників сторін.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Газ-Оіл Енерджі" про заміну сторони (стягувача), суд дійшов висновку про її задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини другої ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", статей 18, 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

За статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" (Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою та другою статті 15 Закону № 1404-VIII сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження" у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Згідно ст. 334 ГПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 334 Господарського процесуального кодексу України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

З наведеного вбачається, що виконавче провадження є однією зі стадій судового провадження. Ця стадія розпочинається з набранням судовим рішенням законної сили або за інших умов, встановлених законом. За законом на стадії виконавчого провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження. Така заміна є прийнятною, зокрема, у правовідносинах, що допускають правонаступництво. Процесуальний закон та закон, який регулює підстави, порядок та спосіб виконання судових рішень, не обмежує можливість заміни сторони виконавчого провадження залежно від загальних умов та порядку (етапу) здійснення виконавчого провадження, наприклад, у зв`язку з ухваленням державним виконавцем рішення про початок примусового виконання рішення на підставі виконавчого документа.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 26.06.2019 у справі № 905/1956/15 (провадження № 12-62гс19).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 12 березня 2009 року у справі "Матківська проти України" (заява № 38683/04) зазначено, що судовий розгляд і виконавче провадження - це перша та друга стадії загального провадження, які стосуються тривалості провадження; виконання рішення є другим етапом судового провадження, а також що реалізоване право знаходить свою ефективну реалізацію саме у момент виконання.

За приписами статті 52 Господарського процесуального кодексу України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив. Про заміну або про відмову в заміні учасника справи його правонаступником суд постановляє ухвалу.

Отже, процесуальне правонаступництво передбачено не лише у зв`язку зі смертю (оголошенням померлою) фізичної особи та реорганізацією суб`єкта господарювання, а й в інших передбачених законом випадках, у тому числі в разі заміни кредитора або боржника в зобов`язанні (відповідно до статей 512 і 520 Цивільного кодексу України, далі - ЦК України).

Процесуальне правонаступництво в розумінні статті 52 Господарського процесуального кодексу України допускається на будь-якій стадії судового процесу, включаючи стадію виконання судового рішення.

Згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 26.06.2019 у справі № 905/1956/15 (провадження № 12-62гс19), ухвала про здійснення процесуального правонаступництва на стадії виконання судового рішення є документом, що забезпечує виконання рішення та фактично є його невід`ємною частиною, а тому заміна сторони в зобов`язанні (правонаступництво) на стадії виконавчого провадження є зміною судового рішення, передбаченою чинним законодавством, що оформлюється ухвалою (стаття 52 ГПК України).

Заява про заміну стягувача обгрунтована посиланням на договір про відступлення права вимоги № 09/01 від 09.01.2023, укладений між ТОВ "Енергоопора" (новий кредитор) та ТОВ "Газ-ОілЕнерджі" (кредитор), який відповідно до статті 512 ЦК України є підставою для заміни кредитора у зобов`язанні.

Пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України встановлено, що однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

З матеріалів справи убачається, що 09 січня 2023 року між ТОВ "Енергоопора" (новий кредитор) та ТОВ "Газ-Оіл Енерджі" (кредитор) був укладений договір про відступлення права вимоги №09/01 (а.с. 119-121).

Боржник - юридична особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Союз Енерго" ().

Основний договір: договір про постачання електричної енергії споживачу від 15.01.2021, комерційна пропозиція №КПЕ20-059 від 15.01.2021 та заява-приєднання до договору про постачання електричної енергії споживачу від 15.01.2021, що складають невід`ємну частину основного договору та дані нарахувань про обсяги фактичного споживання по споживачу ТОВ "Союз Енерго" від АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" за січень - квітень 2022 року, матеріали судової справи №904/2837/22, в т. ч. судові накази по цій справі.

Право вимоги - право вимоги кредитора до боржника щодо стягнення основного боргу за поставлену електричну енергію за основним договором.

Відповідно до п. 1.1 договору кредитор передає (відступає) належне йому право, а новий кредитор приймає (набуває) на себе право вимоги до боржника, що належать кредитору за основним договором, а саме: право вимоги до боржника щодо стягнення з боржника основного боргу за поставлену електричну енергію за основним договором.

З моменту підписання (укладення) цього договору, новий кредитор одержує всі права (замість кредитора) в повному обсязі вимагати від боржника належного виконання умов договору постачання електричної енергії споживачу від 15.01.2021 в частині стягнення з боржника основного боргу за поставлену електричну енергію за основним договором (п. 1.2 договору).

Згідно п.1.1 та п.1.2 цього договору новий кредитор з моменту укладення цього договору займає місце кредитора в правах вимоги, що виникли у боржника у зв`язку із порушенням виконання основного договору в обсязі та на умовах, що існують на момент укладення цього договору (п. 1.3 договору).

За умовами п. 1.4 договору моментом переходу права вимоги, що є предметом цього договору від первісного кредитора до нового кредитора є укладання (підписання) цього договору.

Кредитор заявляє та підтверджує, що право вимоги за основним договором на час укладання цього договору є дійсним, не перебуває під будь-якими арештами та заборонами (обмеженнями), та до цих прав відсутні будь - які спори та претензії з боку інших осіб (п. 1.5 договору).

Новий кредитор зобов`язаний, сплатити кредитору в строки визначені цим договором, плату визначену в пункті 3.1 цього договору (п. 2.1 договору).

Кредитор зобов`язується в момент підписання сторонами цього договору передати новому кредитору усі оригінали документів зазначених в п.1.1 цього договору та інші необхідні документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка важлива для їх здійснення (п. 2.2 договору).

Сторони встановлюють, що протягом строку дії договору, грошові зобов`язання нового кредитора перед кредитором існують і підлягають сплаті у національній валюті України гривні, шляхом перерахування грошових коштів на поточний банківський рахунок кредитора. За передане та прийняте право вимоги до боржників за основними договорами. Новий кредитор зобов`язаний сплатити кредитору плату в розмірі 330 644,84грн, що є ціною цього договору (п. 3.1 договору).

Новий кредитор зобов`язаний виконати повну оплату в розмірі, що визначена в п. 3.1 цього договору, не пізніше 31 грудня 2023 року (п. 3.2 договору).

За умовами п. 5.1 договору договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. Після підписання договору всі попередні переговори за ним, листування, попередні угоди та протоколи про наміри з питань, що так чи інакше стосуються цього договору, втрачають юридичну силу (п. 5.2 договору).

Договір підписаний сторонами та скріплений печатками без зауважень та заперечень до нього.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Докази на підтвердження того, що договір про відступлення права вимоги від 09.01.2023 оспорюється або визнаний у встановленому порядку недійсним відсутні.

За таких обставин передання кредитором своїх прав за договором новому кредитору (заявнику) є правонаступництвом і такий правонаступник має право звертатися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу стягувача.

Станом на дату звернення із заявою про заміну сторони правонаступником виконавче провадження щодо примусового стягнення заборгованості на підставі наказів суду відсутнє.

Положення статті 334 ГПК України застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (ч.5 ст. 334 ГПК України).

Наведене дозволяє дійти висновку про законність й обґрунтованість вимог заявника, у зв`язку з чим вони підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 234, 235, 334 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

У Х В А Л И В :

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Газ-Оіл Енерджі" про заміну сторони (стягувача) задовольнити.

2. Замінити сторону у справі №904/2837/22 стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю "Газ-Оіл Енерджі" (вул. Ділова, буд. 6, м. Київ, 03150; ідентифікаційний код 43833930) на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю "Енергоопора" (вул. Саксаганського, буд. 74-Б, м. Київ, 01032; ідентифікаційний код 44496333).

Ухвала набирає законної сили 24.01.2023 та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено 25.01.2023

Суддя Н.М. Євстигнеєва