ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" січня 2023 р. м. Київ

Справа № 911/1886/22

Господарський суд Київської області у складі:

судді Ейвазової А.Р.,

розглянувши у спрощеному провадженні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальність «АВТОСПЕЦТРАНС-КР» до Товариства з обмеженою відповідальність «КОМПАНІЯ КИЇВБУД» про стягнення 149 654,79грн, без виклику представників сторін,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АВТОСПЕЦТРАНС-КР» (далі ТОВ «АВТОСПЕЦТРАНС-КР») звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ КИЇВБУД» (далі - ТОВ «КОМПАНІЯ КИЇВБУД») про стягнення: 113 540грн основного боргу; 1 754,43грн 3 % річних за період з 15.03.2022 по 19.09.2022; 12 647,78грн втрат від інфляції за період квітень серпень 2022 року; 21 712,58грн пені, нарахованої за період з 15.03.2022 по 19.09.2022 (з урахуванням нової редакції позовної заяви, поданої із заявою про усунення недоліків позовної заяви).

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на не виконання відповідачем зобов`язань за договором №25-01/2022 від 25.01.2022 про надання послуг будівельної техніки в частині здійснення оплати за надані послуги у встановлений строк (а.с.1-4, 40-44).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 07.11.2022 відкрито провадження у даній справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, а також встановлено строки для подання сторонами заяв по суті відповіді на відзив та заперечення (а.с.50-51).

Як вбачається з довідки від 07.11.2022, копія відповідної ухвали у паперовій формі сторонам не направлена у зв`язку з відсутністю фінансування (а.с.52); проте копія ухвали направлена на електронні адреси сторін, що зазначені у договорі (а.с.53-54) та позовній заяві позивачем (а.с.1-4, 40-44); відомостей про реєстрацію офіційної електронної адреси позивача та відповідача в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі суд на час прийняття відповідної ухвали не мав; відповідач копію відповідної ухвали отримав 15.11.2022 (а.с. 51, зворот).

29.11.2022 до суду від відповідача, з дотриманням встановленого строку (враховуючи, що ухвала про відкриття провадження у справі у встановленому порядку відповідачу вручена 15.11.2022), надійшов відзив на позов, у якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову (а.с.58-61).

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначив, що не укладав з ТОВ «АВТОСПЕЦТРАНС-КР» договір №25-01/2022 від 25.01.2022 про надання послуг будівельної техніки, замовлення на виконання послуг позивачу у справі - ТОВ «АВТОСПЕЦТРАНС-КР» не надавав та акту надання послуг не підписував.

Відповідач вказує, що відповідний договір не підписаний уповноваженим представником відповідача, а відтиск печатки на наданому договорі та додатках відмінний від печатки відповідача, яка використовується на документах.

Копія відзиву відповідачем направлена позивачу поштовим відправленням №013 (а.с.67-69), яке вручено 03.12.2022, про що свідчить інформація з сайту АТ «Укрпошта».

20.12.2022 до суду, з дотриманням встановленого строку (здано для відправлення відділенню поштового зв`язку 09.12.2022), від позивача надійшла відповідь на відзив (а.с.70-71), у якій позивач просить позов задовольнити.

У поданій заяві по суті, позивач зазначає, що договір передбачає надання усних замовлень, а факт надання послуг за відповідним договором підтверджується подорожніми листами вантажних автомобілів, за фактом надання послуг видано податкову накладну №33, яка зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних 28.02.2022. Також, позивач вказує, що послуги надавалась на промислових об`єктах ПрАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», з яким у відповідача ймовірно був укладений договір.

09.01.2023, з дотриманням строку, встановленого ухвалою від 07.11.2022, враховуючи не вручення відповідачу поштового відправлення №864, у якому направлено відповідь на відзив позивачем, та ознайомлення відповідача з матеріалами справи 03.01.2023, від позивача надійшло заперечення.

У запереченні відповідач зазначає, що надані позивачем подорожні листи є неналежними доказами у справі, через їх неповне оформлення, а податкова накладна не може бути доказом укладення спірного договору, оскільки її складання здійснено позивачем і не залежало від волевиявлення відповідача (а.с.93-94).

Дослідивши зібрані у справі докази, суд встановив наступні обставини.

На підтвердження позовних вимог позивачем надано договір №25-01/2022 від 25.01.2022 про надання послуг будівельної техніки (далі договір), за яким ТОВ "АВТОСПЕЦТРАНС-КР" (далі виконавець) зобов`язується надавати ТОВ «КОМПАНІЯ КИЇВБУД» (далі замовник) послуги будівельної техніки (далі техніка), зазначені в додатках до договору, які є його невід`ємною частиною, з особами, які мають право на керування такою технікою, в технічно справному стані для використання її у виробничій діяльності замовника, а замовник зобов`язується приймати виконані послуги та оплачувати їх вартість на умовах договору.

Відповідно до п. 2.1 договору виконавець надає послуги за договором на підставі замовлення замовника, в якому зазначається місце проведення робіт, вид робіт, тип необхідної техніки, дату початку робіт, термін роботи; замовлення здійснюється замовником письмово, електронною поштою або в усній формі не пізніше ніж за 3 доби до початку надання послуг.

Як визначено п.2.3 договору, по закінченню звітного періоду, в якому було надано послуги техніки, сторонами складається акт здачі-приймання послуг, в якому зазначається вид послуг, період їх надання, обсяг та вартість; звітним періодом є тиждень, декада, місяць.

Згідно п. 3.1 договору вартість послуг зазначається у додатках до договору і є орієнтовною та остаточно визначається у рахунку-фактурі та/або акті здачі - приймання послуг.

У відповідності з п.3.2 договору сума оплати за роботу техніки визначається на підставі підписаних сторонами актів здачі - приймання послуг чи/або первинної облікової документації, виходячи з вартості послуг, визначених у п. 3.1 договору та додатках до нього.

Розрахунок за послуги, як вказано в п. 3.3 договору, виконується протягом 10 банківських днів після підписання актів здачі-приймання послуг, підписаних сторонами у відповідності до п.2.4 договору.

Загальна вартість послуг за договором складає сукупну вартість послуг, визначених у всіх підписаних сторонами актах здачі-приймання послуг (п. 3.6 договору).

Даний договір, відповідно до його п. 7.1, вступає в силу з моменту його підписання та діє до 31.12.2022, а в частині здійснення розрахунків - до повного виконання.

За специфікацією, яка є додатком №1 до договору, вартість послуг одиниці техніки за машино/годину складає:

- екскаватор навантажувач-JCB 720 грн;

- екскаватор навантажувач-ЈСВ (з навісним обладнанням) 820 грн;

- екскаватор - LIEBHER 932 1500 грн;

- бульдозер - Т-170 800грн;

- самоскид - 30т 880грн (а.с. 11).

Додатковою угодою № 1 до договору визначено, що ТОВ "АВТОСПЕЦТРАНС-КР" надає ТОВ «КОМПАНІЯ КИЇВБУД» в тимчасове користування транспортні засоби вартістю з ПДВ з урахуванням палива:

- автокран МАЗ-10-20т - 720грн за годину;

- сідловий тягач DAF 3 причепом WIELTON 800грн за годину (а.с.12).

Відповідний договір, додатки до нього та додаткова угода підписані, окрім позивача в особі директора, особою із зазначенням посади «майстер», підпису та засвідчені печаткою, на якій міститься найменування відповідача з написом «для документів».

Також, на підтвердження факту виконання зобов`язань за договором та прийняття виконання відповідачем, позивачем надано акт надання послуг №56 від 28.02.2022 (а.с.13),, у якому вказано про виконання позивачем послуг за договором загальною вартістю з ПДВ - 113 540грн, а саме:

- послуги екскаватора в кількості 39,5 машино/годин на суму 61 620грн;

- послуги автокрана в кількості 16 машино/годин на суму 11 520грн;

- послуги довгоміра в кількості 13 машино/годин на суму 10 400грн;

- перебазування екскаватора в кількості 2 тжн.рей на суму 30 000грн.

Зазначений акт також підписаний позивачем в особі директора та особою із зазначенням посади «майстер», прізвища такої особи та засвідчені печаткою, на якій міститься найменування відповідача з написом «для документів».

На підтвердження обсягу роботи будівельної техніки позивачем надано виписані ним подорожні листи вантажних автомобілів (а.с.73-83), у яких вказано дані щодо відповідних автомобілів, водіїв таких автомобілів, часу перебування транспортного засобу у розпорядженні, завдання водію тощо.

Окрім того, позивачем видано податкову накладну №33 від 28.02.2022, зареєстровану 28.02.2022 в Єдиному реєстрі податкових накладних, що підтверджується квитанцією (а.с.84,85).

Позивач, звертаючись до суду з відповідним позовом, у заявах по суті стверджував про укладення відповідного договору сторонами, виникнення зобов`язань у сторін в силу факту укладення такого договору, виконання зобов`язань за таким договором в частині надання послуг будівельної техніки та наявності у відповідача не виконаного зобов`язання оплатити відповідні послуги, що заперечує відповідач.

Предметом спору у даній справі є наявність у відповідача обов`язку оплатити відповідні послуги, а також застосування до нього відповідальності, встановленої чинним законодавством та умовами відповідного договору за порушення такого зобов`язання.

Заявлені вимоги не є обґрунтованими з наступних підстав.

Договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

Договір, як визначено ч. 2 ст.202 ЦК України, є видом правочину (дво- або баготостороннім) .

При цьому, ч.1 ст.181 ГК України установлено, що господарський договір укладається в порядку, встановленому ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Як визначено ч.2 ст. 180 ГК України, господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов; істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Згідно п.1 ч.1 ст. 208 ЦК України правочини між юридичними особами належить вчиняти у письмовій формі.

Як визначено ч.1 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

В силу ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами); правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

У даній справі відповідач оспорює підписання такого договору уповноваженою від його імені особою та вказує, що договір, додаткова угода та додатки до нього не підписані директором товариства.

Як визначено п.9.4 статуту відповідача, директор ТОВ «КОМПАНІЯ КИЇВБУД» діє від його імені без довіреності (а.с.63).

Поряд з цим, позивачем не надано доказів того, що особа, яка підписала відповідні документи договір, додаткову угода та додатки до договору від імені відповідача мала на те відповідні повноваження.

В силу ст.239 ЦК України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє.

Поряд з цим, ч.1 ст.241 ЦК України унормовано, що: правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою; правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Наступне схвалення правочину в силу ч.2 ст.241 ЦК України особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину.

Однак, надані позивачем докази не підтверджують схвалення відповідного договору з додатками та додатковою угодою відповідачем.

Так, сам акт виконаних робіт, який у разі підписання його уповноваженою від імені відповідача особою міг би підтвердити факт схвалення відповідного договору відповідачем у подальшому, також не підписаний від імені замовника директором ТОВ «КОМПАНІЯ КИЇВБУД» або іншою особою від імені відповідача, повноваження якої б підтверджувались відповідними доказами.

Зокрема, позивачем не надано довіреності, яка б була б видана відповідачем такій особі на укладення від імені відповідача договору або документів, які свідчать про те, що до повноважень відповідної особи за посадою належить укладення договорів від імені відповідача тощо.

Поряд з цим, ч. 2 ст. 527 ЦК України визначено, що кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Отже, позивач не був позбавлений права вимагати доказів наявності у особи, що прийняла послуги за договором і підписала акт, відповідних на те повноважень.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст.74 ГПК України: кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Однією із підстав для звільнення від доказування, як установлено ч.1 ст.75 ГПК України, є визнання учасниками справи обставин, що може бути зазначено в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Разом з тим. у даній справі відповідач факт укладення відповідного договору, досягнення згоди щодо його істотних умов не визнав, а позивач відповідних фактів шляхом надання доказів не довів.

Так, не є підтвердженням факту укладення відповідного договору та прийняття виконання за ним відповідачем і сама по собі та обставина, що позивач видав та зареєстрував податкову накладну у Єдиному реєстрі податкових накладних, оскільки така дія не підтверджує волевиявлення відповідача на укладення відповідного договору на вказаних у ньому умовах або його схвалення, прийняття виконання за ним від позивача, оскільки не доведено реалізацію відповідачем права на включення податку на додану вартість за такою накладною до складу податкового кредиту та зменшення податкового зобов`язання.

В силу ч.1 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч.ч.2, 3 такої статті, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням зазначеного, оцінивши надані сторонами докази як окремо, так і у цілому, суд дійшов висновку про не доведення факту укладення відповідного договору, а отже, і виникненню у відповідача зобов`язань за таким договором оплати послуги, тому вважає заявлені вимоги в частині стягнення основного боргу у розмірі 113540грн такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі.

З урахуванням не доведення виникнення зобов`язання з оплати послуг, не підлягають задоволенню і додаткові вимоги в частині стягнення втрат від інфляції у розмірі 12 647,78грн, 3% річних у розмірі 1 754,43грн та пені у розмірі 21 712,58грн, заявлені позивачем у зв`язку з порушенням основного зобов`язання.

Відповідно до ст.129 ГПК України витрати по оплаті позову судовим збором у розмірі 2 481грн, понесені позивачем, підлягають покладенню на позивача, враховуючи відмову у задоволенні заявлених вимог.

Інші судові витрати пов`язані з розглядом справи, як визначено п.2 ч. 4 ст. 129 ГПК України, у разі відмови в позові покладаються на позивача.

На виконання вимог ч.1 ст.124, п.8 ч.3 ст.165 ГПК України у першій заяві по суті - відзиві відповідач зазначив, що очікує понести судові витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку із розглядом справи орієнтовно у сумі 10 000грн; фактична сума витрат на професійну правничу допомогу буде уточнена за результатами розгляду справи; докази щодо надання професійної правничої допомоги, пов`язаної з розглядом даної справи та розрахунок суми фактичних витрат буде подано до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Поряд з цим, до прийняття рішення у справі відповідачем не подано заяву про розподіл судових витрат у остаточному розмірі та не повідомлено про наявність поважних причин неможливості подання доказів розміру судових витрат відповідного виду.

Враховуючи не подання заяви про розподіл судових витрат з доказами їх розміру до прийняття рішення у справі, питання щодо їх відшкодування при прийнятті рішення не вирішується.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 232-233, 237-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити повністю у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОСПЕЦТРАНС-КР» до Товариства з обмеженою відповідальність «КОМПАНІЯ КИЇВБУД» про стягнення 113 540грн основного боргу, 1 754,43грн 3 % річних, 12 647,78грн втрат від інфляції, 21 712,58грн пені.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення у порядку, встановленому ст.257 ГПК України.

Суддя А.Р. Ейвазова