РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.01.2023Справа № 910/7188/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Кирилюк Т.Ю. за участі секретаря судового засідання Улахли О.М., розглянувши в порядку загального позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Тайміс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТ "Ресурс Корп"

про стягнення 483 185,00 грн

третя особа без самостійних вимог на стороні позивача: Фізична особа-підприємець Школіна Світлана Олександрівна

за участі представників:

від позивача: не з`явились;

від відповідача: не з`явились;

від третьої особи: не з`явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Тайміс" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТ "Ресурс Корп" про стягнення 483 185,06 грн.

Позов обґрунтовано порушенням відповідачем умов укладеного з позивачем договору № КА28/06/22_1 на транспортне експедирування від 28.06.2022 в частині оплати наданих позивачем послуг.

Разом з позовною заявою до суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Тайміс" про забезпечення позову в розмірі ціни позову та судового збору за подання позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.08.2022 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Тайміс" про забезпечення позову повернуто заявнику.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.08.2022 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Тайміс" залишено без руху та встановлено строк для усунення її недоліків.

До Господарського суду міста Києва 19.08.2022 позивачем була подана заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.08.2022 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Тайміс" прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом представників сторін, залучено до участі в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача ФОП Школіну С.О., призначено дату підготовчого засідання та встановлено строки надання процесуальних документів.

До Господарського суду міста Києва 23 серпня 2022 року від Товариства з обмеженою відповідальністю «Тайміс» надійшла заява про забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.08.2022 відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Тайміс" про забезпечення позову.

До Господарського суду міста Києва 09.09.2022 від представника позивача надійшло клопотання про участь у судовому засіданні 20.09.2022 у режимі відеоконференції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.09.2022 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

До Господарського суду міста Києва 19.09.2022 від представника позивача надійшло клопотання про відкладення судового засідання на іншу дату та участь у наступному судовому засіданні у режимі відеоконференції.

У судовому засіданні 20.09.2022 Господарський суд міста Києва задовольнив клопотання про відкладення судового засідання та призначив наступне судове засідання у справі 910/7188/22 на 11 жовтня 2022 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.09.2022 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Відповідачем 24.10.2022 надано відзив на позов (одночасно з заявленим клопотанням про продовження строку для подання відзиву), яким заперечено вимоги повністю з огляду на здійснення перевезення вантажів позивачем у меншій кількості від ваги, визначеної заявками на перевезення, та неотримання актів надання послуг та рахунків на оплату.

До Господарського суду міста Києва 01.11.2022 від представника позивача повторно надійшла заява про участь у наступному судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.11.2022 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Позивачем 21.11.2022 надано суду відповідь на відзив, якою заперечено доводи відповідача.

У засіданні 22.11.2022 судом, без виходу до нарадчої кімнати, постановлено ухвалу про продовження строку для подання відзиву, відзив прийнято до розгляду.

У відзиві на позов відповідачем заявлені клопотання про витребування у позивача для огляду оригінали доказів у справі, докази їх направлення відповідачу, призначення комп`ютерної експертизи наданих позивачем електронних доказів.

Судом відмовлено у задоволенні клопотань відповідача про витребування у позивача для огляду оригіналів доказів у справі та призначення комп`ютерної експертизи електронних доказів, оскільки відповідачем не наведено обґрунтованих правових підстав для їх задоволення та не зазначено яким чином задоволення вказаних клопотань вплине на результати розгляду даної справи, з врахуванням наявності інших доказів у справі.

Відповідачем до відзиву на позов долучено заяву про розгляд даної справи за правилами загального позовного провадження.

Позивачем 21.11.2022 подано клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача фізичну особу-підприємця Колєснікова Сергія В`ячеславовича. Судом відмовлено у задоволенні вказаного клопотання, оскільки правовідносини між позивачем та відповідачем виникли на підставі укладеного між ними договору, стороною якого Колєсніков С.В. не є, у той же час обов`язок виконання зобов`язань за договором його сторонами не може залежати від дій чи бездіяльності третьої особи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.11.2022 вирішено подальший розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено дату судового засідання.

У судовому засіданні 06.12.2022 постановлено ухвалу без виходу до нарадчої кімнати про закриття підготовчого провадження та призначено розгляд справи по суті на 17.01.2023.

Представником відповідача 13.01.2023 надано суду заяву про перенесення судового засідання, у задоволенні якої судом відмовлено.

Врахувавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Сторонами у справі 28.06.2022 укладено договір транспортного експедирування №КА28/06/22_1, за умовами якого позивач зобов`язався надати відповідачу послуги з транспортно-експедиторського обслуговування вантажів. В свою чергу, відповідач зобов`язався оплачувати надані йому позивачем послуги.

За визначеннями частини першою статті 929 Цивільного кодексу України та частини першої статті 316 Господарського кодексу України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Відповідно до статті 932 Цивільного кодексу України експедитор має право залучити до виконання своїх обов`язків інших осіб. У разі залучення експедитором до виконання своїх обов`язків за договором транспортного експедирування інших осіб експедитор відповідає перед клієнтом за порушення договору.

Відповідно до частини третьої статті 929 Цивільного кодексу України умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше на встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами.

В період часу з 28.06.2022 до 13.07.2022 сторонами у справі погоджено загалом дев`ять заявок на перевезення, підписання яких підтверджується доводами позову та відзиву.

Фактично, спір виник внаслідок різного тлумачення умов договору в частині перевезення вантажів меншою вагою, ніж визначено у заявках на перевезення.

За твердженням відповідача позивачем не забезпечено належні транспортні засоби, які могли б вмістити вантажі з визначеною у заявках повною масою.

Судом встановлено, що у відповідній графі «вага брутто, об`єм, кількість та розмір палет» усіх заявок на перевезення визначається лише приблизна вага вантажу: «від 22 т» та «від 21 т».

Жодна з заявок не містить чітко визначеної ваги вантажу з урахуванням упаковки, не містить взагалі визначених об`єму, кількості та розміру палет.

Таким чином, твердження відповідача про чітку письмову домовленість про перевезення саме 22 тон або 21 тони, щонайменше, не відповідають текстам підписаних заявок на перевезення.

У даному випадку, правила тлумачення умов договору, зокрема визначені статтею 213 Цивільного кодексу України, не дають прямої можливості визначити дійсний зміст його умов.

Відповідно, суд при вирішенні даного спору застосовує тлумачення contra proferentem («слова договору повинні тлумачитись проти того, хто їх написав»).

Заявки на перевезення заповнювались відповідачем та погоджувались відповідачем.

Таким чином, всі ризики та негативні наслідки, пов`язані з неповним заповненням граф заявок «вага брутто, об`єм, кількість та розмір палет» несе саме відповідач у справі.

Окремо судом приймається до уваги, що позивач несе відповідальність перед відповідачем за дії безпосередніх перевізників.

Відповідно до статті 917 Цивільного кодексу України перевізник зобов`язаний надати транспортні засоби під завантаження у строк, встановлений договором. Відправник вантажу має право відмовитися від наданого транспортного засобу, якщо він є непридатним для перевезення цього вантажу.

Таким чином, відповідач мав встановлене Законом право у випадку невідповідності наданого йому під завантаження транспортного засобу відмовитись від відповідного перевезення з покладенням на позивача відповідних збитків.

Матеріали справи не містять жодного доказу, що відповідач скористався наявним у нього правом.

Враховуючи наведене, судом відхиллено доводи відповідача в частині наявності у позивача юридичного обов`язку відшкодування збитків, що виникли внаслідок завантаження самим відповідачем зерна меншої ваги, ніж визначено погодженими заявками.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Позивачем доведено суду, що відповідачем не сплачено надані йому послуги у встановлені заявками на перевезення строки.

Судом залишено поза увагою доводи обох сторін в частині наявності або відсутності належних доказів відправки рахунків на оплату та актів приймання-передачі наданих послуг, оскільки у даному випадку ці первинні бухгалтерські документи не мають істотного значення з огляду на встановлення у заявках на перевезення чітко визначених умов оплати: 50% у день митного оформлення вантажу та 50% до вивантаження вантажу з автомобіля.

Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Враховуючи наведене, суд задовольняє позовну вимогу про стягнення 465 007,00 грн боргу за надані транспортно-експедиторські послуги.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи арифметичну вірність розрахунку позовної заяви, наявність права у позивача та кореспондованого обов`язку відповідача, суд задовольняє вимогу позову про стягнення 1 023,39 грн трьох процентів річних.

Статтею 216 та частиною другою статті 217 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно статті 614 Цивільного кодексу особа, яка порушила зобов`язання несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (презумпція вини).

Відповідачем не доведено суду відсутність його вини у простроченні виконання грошових зобов`язань.

За визначенням статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. У той же час, відповідно до пункту сьомого прикінцевих положень Господарського кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 232, 269, 322, 324 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Відповідно, у суду відсутні правові підстави для застосування у даному випадку обмежень у часі нарахування пені.

Пунктом 5.11 укладеного сторонами у справі договору №КА28/06/22_1 від 28.06.2022 встановлено право позивача отримати від відповідача у випадку прострочення виконання грошового зобов`язання пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочення виконання.

Враховуючи наведене, суд задовольняє вимогу позову про стягнення з відповідача 17 154,67 грн пені за прострочення виконання зобов`язань.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, статтею 123, статтею 129, статтями 232-233, статтями 237-238, статтею 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТ "Ресурс Корп" (02132, м. Київ, вул. Малоземельна, 28, ідентифікаційний код 44336471) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тайміс" (61153, м. Харків, пр. Ювілейний, 54 А, оф. 409, ідентифікаційний код 43758169) заборгованість у розмірі 465 007 (чотириста шістдесят п`ять тисяч сім) грн 00 коп., пеню у розмірі 17 154 (сімнадцять тисяч сто п`ятдесят чотири) грн 67 коп., 3 % річних у розмірі 1 023 (одна тисяча двадцять три) грн 39 коп. та судовий збір у розмірі 7 247 (сім тисяч двісті сорок сім) грн 78 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 23.01.2023

Суддя Т.Ю.Кирилюк