ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" січня 2023 р. Справа№ 927/266/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Разіної Т.І.

Тарасенко К.В.

розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Одумаді-Транс"

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 23.09.2022

у справі № 927/266/22 (суддя Демидова М.О.)

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця", в особі регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Одумаді-Транс"

про стягнення 246 697,42 грн,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Одумаді-Транс" про стягнення штрафу у сумі 246 697,42 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на неналежне виконання відповідачем умов договору поставки №Л/НХ-20576/НЮ від 08.12.2020.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 23.09.2022 позов задоволено повністю. Вирішено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Одумаді-Транс" на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" 246 697,42 грн штрафу та 3700,47 грн судового збору.

Аргументуючи судове рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність позивачем наявності правових підстав для стягнення з відповідача штрафу.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Одумаді-Транс" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 23.09.2022 у справі № 927/266/22 та прийняти нове рішення, яким зменшити суму штрафу з 246 697,42 грн до 41 116,32 грн.

Короткий зміст апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Відповідач не погоджуючись з оскаржуваним рішення суду першої інстанції, вважає його таким, яке прийняте на підставі не повного дослідження доказів, обставин справи та з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до того, що місцевим господарським судом помилково не враховано правову позицію Великої Палати Верховного Суду , яка викладена у постанові від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 та умови договору стосовно того, що на момент звернення позивача до суду першої інстанції з даним позовом, у відповідача наявне зобов`язання щодо поставки позивачу товару лише на суму 411 163,20 грн, оскільки в матеріалах справи міститься лише одна заявка, яка була надіслана позивачем відповідачу щодо поставки товару на суму 411 163,20 грн.

В той же час, в матеріалах справи відсутні будь-які докази (заявки), які підтверджують волевиявлення позивачем готовності прийняти решту товару на суму 822 326,40 грн, а отже обов`язок відповідача поставити товар на вказану вище суму був відсутній, оскільки як стверджує відповідач, відповідно до п.5.4.4. договору він не може поставити позивачу одразу весь товар зазначений в специфікації № 1 до договору.

Таким чином, з урахуванням того, що відповідач повинен був поставити товар позивачу на суму 411 163,20 грн, відповідач вважає, що місцевим господарським судом неправомірно задоволено штраф у сумі 246 697,92 грн, що за підрахунком відповідача складає 60 % від суми непоставленого товару, що в свою чергу суперечить п. 7.1. договору, яким визначено, що за невиконання відповідачем своїх зобов`язань за цим договором, передбачених розділом І договору, відповідач сплачує позивачу штраф у розмірі 20 % від суми договору.

Також, відповідач наголошує на тому, що в матеріалах справи відсутні будь-які відомості які б підтверджували настання для позивача негативних наслідків, або завдання шкоди у результаті невиконання відповідачем покладених на нього обов`язків з поставки товару.

При цьому, відповідач зазначає, що наявність його листа №290/12 від 23.12.2021, який надсилався на адресу позивача з проханням продовжити строк дії договору з посиланням на розповсюдження респіраторного вірусу "Covid-19" є доказом, який підтверджує небажання відповідача порушувати умови договору, а навпаки спрямований на здійснення сторонами дій які б в подальшому дозволили реалізувати умови договору в повній мірі та здійснити поставку товару в повному обсязі відповідно до специфікації № 1 до договору.

Узагальнений виклад позиції позивача

Позивач не скористався правом подати письмовий відзив на апеляційну скаргу. Неподання відзиву не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті, що насамперед узгоджується ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно з витягу протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.10.2022, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Одумаді-Транс" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 23.09.2022 у справі № 927/266/22 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Іоннікова І.А., судді: Разіна Т.І., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.10.2022 витребувано з Господарського суду Чернігівської області матеріали справи № 927/266/22.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.11.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Одумаді-Транс" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 23.09.2022 у справі № 927/266/22. Апеляційний перегляд оскаржуваного рішення вирішено здійснювати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, розгляд апеляційної скарги здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

За результатами проведення відкритих торгів в електронній системі закупівель "РrоZоrrо" на сайті https://prozorro.gov.ua, 08.12.2020 між Акціонерним товариством "Українська залізниця" (покупець, позивач) в особі заступника начальника підрозділу "Служба організації та проведення закупівель" регіональної філії "Львівська залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" Янчева Г.П. та заступника начальника підрозділу "Служба організації та проведення закупівель" регіональної філії "Львівська залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" Спільник А.В. та Товариством з обмеженою відповідальністю "Одумаді-Транс" (постачальник, відповідач) в особі генерального директора Солдатенкова О.Ю. був укладений договір поставки №Л/НХ-20576/ню (надалі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобов`язався поставити покупцеві товар, зазначений в Специфікації № 1 (додаток № 1 до даного договору), а покупець - прийняти і оплатити товар.

Найменування товару: домкрат колійний гідравлічний JHR.-20 Код ДК 021:2015 - 42410000-3 (підіймально-транспортувальне обладнання), номенклатура товару, код УКТЗЕД, виробник товару, країна походження товару визначаються в Специфікації № 1 (додаток №1 до даного договору). Кількість товару: 126 шт. (визначається в Специфікації № 1 (додаток № 1 до даного товару). Рік виготовлення товару: 2020 (п. 1.2-1.4 договору).

Пунктом 3.1 догорору предбачено, що ціна за одиницю товару визначається в Специфікації № 1 (додаток № 1 до договору) в національній валюті України. Постачання здійснюється за цінами, передбаченими у Специфікації №1 (додаток № 1 до даного договору).

Сума договору на момент його підписання складає: 1233489,60 грн, у тому числі ПДВ 20% 205581,60 грн. (п. 3.2 договору).

Відповідно до п.п. 5.1, 5.2 договору доставка товару покупцеві за договором здійснюється за рахунок постачальника, автомобільним/залізничним транспортом, або поштою або кур`єрською службою. Моментом доставки товару є дата фактичного прибуття товару за адресою, зазначеною в договорі, що підтверджується товаросупроводжувальними документами. Місце поставки товару: (НХ) Служба організації та проведення закупівель - код філії 937, 79025, м. Львів, вул. Широка, 2;

Пунктом 5.4 договору сторони предбачили, що доставка товару проводиться партіями протягом не більше 15 днів з моменту подання заявки покупця, згідно п. 5.4.4 даного договору, яка вважається дозволом на доставку товару та є підтвердженням готовності покупця до приймання товару.

Якщо заявку на доставку товару подано менше ніж за 15 (п`ятнадцять) днів до закінчення строку дії цього договору, то доставку товару постачальник зобов`язаний здійснити до закінчення строку дії договору (п. 5.4.1 договору).

Заявка покупця, направляється з електронної адреси покупця на електронну адресу постачальника , з двома кваліфікованими електронними підписами уповноважених осіб, визначених в п. 5.4.2 договору. Датою подання заявки відповідно до п. 5.4 вважається дата відправлення її на електронну адресу постачальника (п. 5.4.4. договору).

Відповідно до п. 5.4.2 зі сторони покупця заявку підписують з урахуванням вимог Статуту покупця щонайменше дві такі уповноважені особи: директор виконавчий регіональної філії "Львівська залізниця" (особа, що виконує його обов`язки), перший заступник директора виконавчого регіональної філії "Львівська залізниця" (особа, що виконує його обов`язки), заступник директора виконавчого регіональної філії "Львівська залізниця" (особа, що виконує його обов`язки), головний інженер регіональної філії "Львівська залізниця" (особа, що виконує його обов`язки).

Пунктом 5.4.8 договору сторони передбачили, що у разі поставки товару, який відповідає умовам договору щодо кількості та якості, сторони підписують акт приймання-передачі товару, який вважається єдиним підтвердженням виконання постачальником взятого на себе обов`язку поставити товар за договором, із зазначенням дати фактичної доставки товару покупцеві.

Згідно із п. 6.3.1 договору постачальник зобов`язався, зокрема забезпечити поставку товару у строки, встановлені договором.

Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2021, а в частині розрахунків і гарантійних зобов`язань - до повного його виконання (п. 10.1 договору).

До матеріалів справи позивачем додана специфікація № 1, що є додатком № 1 до договору № Л/НХ-20576/ню від 08.12.2020.

На виконання умов договору, 22.12.2021 Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" на електронну пошту відповідача () направило заявку №НЗ-1 /НЗТ-40/1439 від 21.12.2021 щодо поставки Домкратів колійних гідравлічних JHR.-20 у кількості 42 шт. на суму 411 163,20 гривень у тому числі ПДВ 68527,20 грн. Вказана заявка з боку покупця підписана заступником директора регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" Лібер Б.К. та заступником директора регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" Федак Я.А.

Відповідно до умов п. 5.4.1 та п. 10.1 договору на підставі згаданої вище заявки постачальник (відповідач) зобов`язаний був поставити товар не пізніше 31.12.2021.

Позивач вказував у позові, що відповідач свої зобов`язання щодо поставки товару у повному обсязі та у визначені строки не виконав.

На момент звернення позивача до суду відповідачем не поставлено позивачу товар у кількості 42 шт. на суму 411 163,20 грн.

Відповідно до п. 7.1 договору за невиконання постачальником своїх зобов`язань за цим договором, передбачених розділом І договору, постачальник сплачує покупцю штраф у розмірі 20% від суми договору.

З посиланням на п. 7.1 договору позивачем заявлено до стягнення з відповідача 20% штрафу від вартості непоставленого товару у сумі 246 697,92 грн.

У відзиві на позовну заяву відповідач щодо позовних вимог заперечив, вказавши про те, що останній, отримавши від позивача заявку на поставку товару, звертався на адресу регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" з листом №290/12 від 23.12.2021, у якому повідомив позивача про неможливість виконати отриману заявку (рознарядки) до кінця 2021 року, зважаючи на календарні строки, що залишились до 31.12.2021, а також визначеними умовами цього договору 15-ти денними строками поставки, що фактично припадають на складну епідеміологічну ситуацію з розповсюдженням респіраторного вірусу та наближенням новорічних свят.

У вказаному листі відповідач, внаслідок вищезазначеної ситуації, просив позивача продовжити строк дії договору до 31.03.2022. Вказаний лист доданий до матеріалів справи.

Позивач у відповіді на вищевказаний лист зазначив про відсутність можливості продовжити строк дії договору, оскільки відсутнє документальне підтвердження об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника (лист від 29.12.2021 наявний у матералах справи).

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 23.09.2022 позов задоволено повністю. Вирішено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Одумаді-Транс" на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" 246 697,42 грн штрафу та 3700,47 грн судового збору.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

В силу вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, вивчивши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає скасуванню чи зміні з наступних підстав.

Предметом позову в даній справі є стягнення неустойки (в формі штрафу) за порушення відповідачем договірних зобов`язань в частині поставки товару в узгодженому сторонами обсязі та строки. Тобто до обставин, що входять до предмету доказування в даній справі, належить наявність між сторонами договірних правовідносин; факт порушення відповідачем договірних зобов`язань, в частині узгодженого сторонами обсягу товару та строку його поставки; наявність підстав для застосування до нього такої міри відповідальності, як стягнення неустойки (в формі штрафу).

За приписами ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати в установлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його в підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Матеріалами справи, її фактичними обставинами доведено факт укладення між сторонами договору поставки № Л/НХ-20576/ню від 08.12.2020.

Як встановлено судом першої інстанції, за умовами 5.4.4 договору заявка покупця, направляється з електронної адреси покупця на електронну адресу постачальника , з двома кваліфікованими електронними підписами уповноважених осіб, визначених в п. 5.4.2 договору. Датою подання заявки відповідно до п. 5.4 вважається дата відправлення її на електронну адресу постачальника.

При цьому, до матеріалів справи позивачем долучено скріншот з його електронної сторінки в якості доказу відправлення на визначену у п. 5.4.4 договору адресу відповідача заявки №НЗ-1/НЗТ-40/1439 від 21.12.2021.

Водночас, місцевим господарським судом встановлено, що умовами п. 5.4, 5.4.1 договору поставка товару повинна була бути виконана відповідачем протягом не більше 15 днів з моменту подання заявки покупця. Якщо заявку на доставку товару подано менше ніж за 15 (п`ятнадцять) днів до закінчення строку дії цього договору, то доставку товару постачальник зобов`язаний здійснити до закінчення строку дії договору, тобто до 31.12.2021.

Враховуючи, що заявка позивачем була подана 21.12.2021, доставку товару постачальник зобов`язаний здійснити до закінчення строку дії договору, тобто до 31.12.2021.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що матеріали справи не містять доказів у підтвердження того, що відповідач, попри свою обізнаність з умовами укладеного ним договору та кінцевою датою строку поставки товару (31.12.2021), вчиняв активні дії, спрямовані на виконання свого обов`язку з поставки товару, які могли полягати, зокрема, у зверненні до позивача з листами з проханням повідомити про готовність до приймання продукції тощо. Вказані обставини відповідачем у справі не спростовано.

Лист відповідача №290/12 від 23.12.2021, який надсилався на адресу позивача з повідомлення про неможливість виконати отриману заявку (рознарядки) до кінця 2021, зважаючи на календарні строки, що залишились до 31.12.2021, а також визначеними умовами договору 15-ти денними строками поставки, що фактично припадають, на складну епідеміологічну ситуацію з розповсюдженням респіраторного вірусу та наближенням новорічних свят, а також прохання до позивача продовжити строк дії договору до 31.03.2022, правомірно не прийнятий судом першої інстанції до уваги, як належний доказ неможливості виконання зобов`язань за договором, оскільки відповідачем будь-яких доказів документального підтвердження об`єктивних обставин, що спричинили не виконання ним договору, а також обставин для продовження строку дії договору, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника до матеріалів справи не надано.

Таким чином, доводи відповідача про те, що в матеріалах справи відсутні будь-які відомості які б підтверджували настання для позивача негативних наслідків, або завдання шкоди у результаті невиконання відповідачем покладених на нього обов`язків з поставки товару до уваги колегії суддів не беруться, оскільки відповідачем не доведено документально неможливість не виконання ним договірних зобов`язань.

В свою чергу, з огляду на викладене, судова колегія вважає доведеними доводи позивача про те, що відповідачем допущено порушення виконання його зобов`язань за договором в частині строку виконання поставки товару.

Внаслідок неналежного та несвоєчасного виконання відповідачем зобов`язань за договором з поставки товару на підставі пункту 7.1 договору позивачем нараховано відповідачу 20% штрафу від вартості непоставленого товару у сумі 246 697,92 грн.

Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України). Положеннями ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Підсумовуючи вищенаведене, судова колегія дійшла до висновку про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 20% штрафу від вартості непоставленого товару у сумі 246 697,92 грн є обґрунтованою та такою, що правомірно задоволена місцевим господарським судом.

Щодо посилань відповідача стосовно того, що судом першої інстанції неправомірно задоволено відсоток штрафу в сумі 246 697,92 грн, який за підрахунком відповідача складає 60 % від суми непоставленого товару, що на думку останнього, суперечить вимогам п. 7.1. договору, колегія суддів зазначає про наступне.

Як зазначено Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у постанові від 19.03.2021 у справі № 904/2073/19, а саме, на кожну із сторін, яка підписує договір, покладається узгодження всіх спірних питань, що виникають під час укладення договору, до моменту його підписання, та самостійного аналізу можливих негативних наслідків при підписанні такого договору, при цьому, кожна сторона не позбавлена права відмовитись від підписання договору, якщо його умови чи їх частина суперечать інтересам сторони або нормам чинного законодавства.

Таким чином, підписавши договір поставки №Л/НХ-20576/ню, відповідач прийняв на себе зобов`язання з поставки товару (вказаного в Специфікації № 1 до договору) в узгоджений строк, після отримання заявки позивача на поставку цього товару, але до закінчення строку дії договору (тобто, не пізніше 31.12.2021).

При цьому, за невиконання відповідачем своїх зобов`язань за цим договором, передбачених розділом І договору, відповідач сплачує позивачу штраф у розмірі 20 % від суми договору (п. 7.1. договору).

Відтак, посилання відповідача щодо невірного задоволення судом першої інстанції відсотку розміру штрафу, судовою колегією до уваги не приймаються, оскільки в даному випадку місцевим господарським судом правомірно застосовний відсоток (20%) штрафу, так як він застосований від суми договору (411 163,20 + 822 326,40 = 1 233 489,60), що передбачено вимогами п. 7.1. договору, а не як зазначає скаржник від суми непоставленого товару (411 163,20).

Судова колегія вважає безпідставним посилання скаржника на неврахування судом першої інстанції правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, оскільки аналіз висновків, зроблених у оскаржуваному судовому рішенні у справі № 927/266/22, у якій подано апеляційну скаргу, не свідчить про їх невідповідність висновкам, викладеним у наведені постанові Великої Палати Верховного Суду, на які посилається скаржник у апеляційної скарзі, з огляду на те, що рішення щодо зменшення розміру штрафних санкцій у справі № 902/417/18, приймалось Великою Палатою Верховним Судом за наслідками встановлених судами попередніх інстанцій обставин та поданих доказів.

Крім того, колегія суддів зазначає, що сама по собі відмова у зменшені розміру неустойки не може бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки зменшення її розміру є правом суду, яке може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань та дослідження доказів.

Колегія суддів зазначає, що у справі № 927/266/22, у якій подано апеляційну скаргу, на підставі встановлених обставин та поданих доказів, судом першої інстанції не встановлено підстав для зменшення розміру штрафу.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що посилання та обґрунтування відповідачем доводів апеляційної скарги враховані при вирішенні спору, проте, є такими, що не спростовують висновків суду апеляційної інстанції у даній постанові щодо спірних правовідносин учасників справи, а судом першої інстанції, в свою чергу, надано належну оцінку усім наявним у справі доказам та правовідносинам учасників справи та прийнято обґрунтоване рішення, яким повністю задоволено позовні вимоги.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у рішенні суду, питання вичерпності висновків господарського суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції ураховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки за результатами апеляційної скарги

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно встановив суттєві для справи обставини, дослідив та правильно оцінив надані сторонами докази, вірно кваліфікував спірні правовідносини та правильно застосував до них належні норми матеріального і процесуального права, а тому рішення місцевого господарського суду є законним та обґрунтованим.

Таким чином, судова колегія вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни оскарженого у даній справі судового рішення не вбачається.

Судові витрати

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Одумаді-Транс" залишити без задоволення, рішення Господарського суду Чернігівської області від 23.09.2022 у справі № 927/266/22 - без змін.

Матеріали справи № 927/266/22 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді Т.І. Разіна

К.В. Тарасенко