ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" січня 2023 р. Справа № 918/642/22

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Політики Н.А., за участі секретаря судового засідання Костюкович Ю.С.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи за первісним позовом Фермерського господарства "АІС-Агро"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юлія Трейд"

про стягнення заборгованості в сумі 159 478 грн 45 коп.,

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юлія Трейд"

до Фермерського господарства "АІС-Агро"

про стягнення штрафу в розмірі 20 833 грн 33 коп.,

у судове засідання учасники справи не з`явилися.

Відповідно до частини 3 статті 222 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) при розгляді судової справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У серпні 2022 року Фермерське господарство "АІС-Агро" (далі - Господарство, позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юлія Трейд" (далі - Товариство, відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 159 478 грн 45 коп., з яких: 115 000 грн 00 коп. - основний борг, 3 840 грн 61 коп. - пеня, 6 085 грн 84 коп. - 3% річних та 34 552 грн 00 коп. - інфляційні втрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем неналежним чином виконано свої зобов`язання з оплати поставленого позивачем відповідно до умов, укладеного між Господарством та Товариством, Договору поставки від 25 листопада 2020 року № 25/11/2020/1, товару, у зв`язку з чим у Товариства виникла заборгованість перед Господарством у розмірі 115 000 грн 00 коп. Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем свого грошового зобов`язання позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені в розмірі 3 840 грн 61 коп., 3% річних в розмірі 6 085 грн 84 коп. та інфляційних втрат в розмірі 34 552 грн 00 коп. Стягнення пені заявлено на підставі пункту 6.4 Договору поставки від 25 листопада 2020 року № 25/11/2020/1, а стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат - з посиланням на ст. 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Також Господарством наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, які складаються із суми сплаченого судового збору за подання даного позову в розмірі 2 481 грн 00 коп. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000 грн 00 коп.

Ухвалою суду від 5 вересня 2022 року позовну заяву Господарства від 25.08.2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, судове засідання для розгляду справи призначено на 3 жовтня 2022 року.

30 вересня 2022 року від Товариства на електронну адресу суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою суду від 3 жовтня 2022 року розгляд справи відкладено на 24 жовтня 2022 року.

13 жовтня 2022 року від Товариства на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просило відмовити в задоволенні позовної заяви Господарства. Зокрема відповідач зазначив, що сторони в договорі поставки від 25 листопада 2020 року № 25/11/2020/1 передбачили, що для переходу права власності та фактичного здійснення поставки, крім оформлення видаткової накладної, постачальник зобов`язаний надати сертифікат якості на товар покупцю. Відповідно, на думку відповідача, момент оплати за товар настає лише після отримання належним чином оформленої ттн, видаткової накладної та сертифікату якості. Також відповідач зазначив, що постачальник надав покупцю видаткову накладну від 26 листопада 2022 року № 153, яка містить недоліки стосовно обсягу господарської операції, а саме у графі "Всього (прописом)" постачальник зазначив: "сто сімдесят дев`ять тисяч грн 00 коп.", в той час як цифрами у графі "Всього з ПДВ" зазначено - 125 000 грн 00 коп. Як зазначив відповідач, бухгалтер Товариства неодноразово звертався до представників Господарства з проханням уточнити точну вартість та надати підписану видаткову накладну без недоліків, яка б могла підтвердити перехід права власності на товар та надати можливість оплатити товар відповідно до вимог п. 3.6. договору поставки від 25 листопада 2020 року № 25/11/2020/1. Однак, як зазначив відповідач, такі прохання були проігноровані. На думку відповідача, оскільки постачальником на виконання вказаного договору так і не була надана видаткова накладна, яка б не містила суперечок в ціні товару, у покупця і не виник обов`язок з оплати товару. Також Товариством наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн 00 коп.

Крім того у відзиві на позовну заяву Товариство просило поновити строк для подачі відзиву на позовну заяву.

Також 13 жовтня 2022 року до Господарського суду Рівненської області надійшла зустрічна позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Юлія Трейд" (далі - Товариство, первісний відповідач (позивач за зустрічним позовом)) до Фермерського господарства "АІС-Агро" (далі - Господарство, первісний позивач (відповідач за зустрічним позовом)) про стягнення штрафу в розмірі 20 833 грн 33 коп.

Зустрічна позовна заява обґрунтована тим, що Господарством не виконано зобов`язання, передбачене п. 6.7. Договору поставки від 25.11.2020 року № 25/11/2020/1, та не зареєстровано податкову накладку № 153 протягом 15 календарних днів, наступних за днем виникнення податкових зобов`язань, у зв`язку із чим в останнього виникло зобов`язання сплатити штраф в розмірі 20 833 грн 33 коп.

Також Товариством наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які первісний відповідач (позивач за зустрічним позовом) поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, які складаються із суми сплаченого судового збору за подання даного зустрічного позову в розмірі 2 481 грн 00 коп. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн 00 коп.

Крім того в зустрічній позовній заяві Товариство просило поновити строк для подання зустрічного позову.

Ухвалою суду від 18 жовтня 2022 року у задоволенні клопотання Товариства про поновлення строку для подання зустрічного позову відмовлено, оскільки такий не є пропущеним. Одночасно вказаною ухвалою зустрічну позовну заяву Товариства до Господарства про стягнення штрафу в розмірі 20 833 грн 33 коп. прийнято до спільного розгляду з первісним позовом у справі № 918/642/22. Об`єднано вимоги за зустрічним позовом Товариства в одне провадження з первісним позовом у справі № 918/642/22. Крім того вказаною ухвалою справу № 918/642/22 вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження та замінено судове засідання для розгляду справи, яке призначене на 24 жовтня 2022 року на 10:00 год., підготовчим засіданням.

Ухвалою суду від 19 жовтня 2022 рок у задоволенні клопотання Товариства про поновлення строку для подачі відзиву на позовну заяву відмовлено, оскільки такий не є пропущеним.

19 жовтня 2022 року від представника первісного позивача (відповідача за зустрічним позовом) на електронну адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі учасника судового процесу, в якому просив розгляд даної справи проводити за відсутності представника Господарства за наявними в матеріалах справи документами. Також в клопотанні представником первісного позивача (відповідача за зустрічним позовом) зазначено, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд задовольнити їх.

20 жовтня 2022 року від представника первісного позивача (відповідача за зустрічним позовом) на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Зокрема представник первісного позивача (відповідача за зустрічним позовом) зазначив, що відповідно до п. 2.1. Договору поставки від 25.11.2020 року № 25/11/2020/1 на вимогу покупця постачальник зобов`язаний надати сертифікат якості або інший документ, який підтверджує його якість та походження. Як зазначив представник первісного позивача (відповідача за зустрічним позовом) 26.11.2020 року Товариством здійснено приймання товару без жодних зауважень та заперечень. Також представник первісного позивача (відповідача за зустрічним позовом) зазначив, що з 26.11.2020 року по 25.08.2022 року звернень до постачальника з боку покупця з приводу ненадання відповідних документів не було, а в договорі відсутні спеціальні умови щодо порядку передачі документів. Як зазначив представник первісного позивача (відповідача за зустрічним позовом) відповідно до видаткової накладної від 26.11.2020 року № 153 та товарно-транспортної накладної № 1 від 26.11.2020 року первісний відповідач (позивач за зустрічним позовом) прийняв товар за кількістю та якістю, а відтак втратив право пред`являти будь-які претензії, зокрема щодо якості поставленого товару. Також представник первісного позивача (відповідача за зустрічним позовом) зазначив, що товар, який поставлявся не підлягає обов`язковій сертифікації, а тому відсутність сертифіката якості не звільняє відповідача від виконання зобов`язання щодо оплати поставленого товар та ніяким чином не впливає на перехід права власності на товар. Також представник первісного позивача (відповідача за зустрічним позовом) зазначив, що у видатковій накладній від 26.11.2020 року № 153 у графі "Всього (прописом)" сума сто сімдесят дев`ять тисяч грн 00 коп. зазначено помилково, оскільки у Додатку № 1 до договору поставки від 25.11.2020 року № 25/11/2020/1 погоджено якість, термін поставки, асортимент товару, одиниця виміру, загальна кількість та вартість товару. Відповідно до Специфікації загальна вартість товару, що підлягає поставці, складає 125 000 грн 00 коп. з ПДВ. Також у товарно-транспортній накладній № 1 від 26.11.2020 року також вказана зальна сума з ПДВ та складає 125 000 грн 00 коп. Також представник первісного позивача (відповідача за зустрічним позовом) зазначив, що посилання первісного відповідача (позивача за зустрічним позовом), що бухгалтер Товариства неодноразово звертався до господарства не відповідають дійсності, оскільки з моменту поставки товару посадові особи Товариства ігнорують звернення постачальника, що спонукало Господарства звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 24 жовтня 2022 року підготовче засідання відкладено на 14 листопада 2022 року.

2 листопада 2022 року від представника первісного позивача (відповідача за зустрічним позовом) на адресу суду надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, в якому просить у задоволенні зустрічних позовних вимог відмовити повністю. Зокрема представник первісного позивача (відповідача за зустрічним позовом) зазначив, що 26.11.2020 року на виконання пункту 6.5. договору поставки від 25.11.2020 року № 25/11/2020/1 постачальником складена податкова накладна № 153 та зареєстрована в строки, визначені п. 201.10. ст. 201 Податкового кодексу України. Як зазначив представник первісного позивача (відповідача за зустрічним позовом) своєчасно зареєстрована податкова накладна № 153 від 26.11.2020 року надає покупцю право на податковий кредит за листопад 2020 року на суму 20 833 грн 33 коп., а отже Товариству ніяким чином не були нанесені збитки у вигляді упущеної вигоди через неотримання позивачем податкового кредиту на зазначену суму. Також представник первісного позивача (відповідача за зустрічним позовом) зазначив, що проект договору поставки від 25.11.2020 року № 25/11/2020/1 розроблявся саме Товариством, а Господарство підписало вказаний договір в запропонованій Товариством редакції. Крім того, представник первісного позивача (відповідача за зустрічним позовом) просить суд застосувати до спірних правовідносин принцип verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав. Адже текст договору готувався саме Товариством і саме Товариство наполягало на формулюванні п. 6.7. договору поставки від 25.11.2020 року № 25/11/2020/1. На переконання представника первісного позивача (відповідача за зустрічним позовом) слова договору повинні тлумачитися проти Товариства.

7 листопада 2022 року від представника позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі учасника судового процесу, в якому просив розгляд даної справи проводити за відсутності представника Господарства за наявними в матеріалах справи документами. Також в клопотанні представником первісного позивача (відповідача за зустрічним позовом) зазначено, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд задовольнити їх, а позовні вимоги Товариства за зустрічним позовом не визнає та просить суд відмовити у їх задоволенні.

14 листопада 2022 року від представника відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) на електронну адресу суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, в якому просив відкласти розгляд справи для подання відповіді на відзив за зустрічним позовом та для подання заперечень на відповідь на відзив за первісним позовом.

Ухвалою суду від 14 листопада 2022 року підготовче засідання відкладено на 28 листопада 2022 року.

21 листопада 2022 року від представника відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) на адресу суду надійшла відповідь на відзив на зустрічний позов, в якій просить задовольнити зустрічний позов. Зокрема представник відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) зазначив, що у Господарства жодних зауважень до тексту підписаного договору поставки від 25.11.2020 року № 25/11/2020/1 не виникало в процесі його підписання. Як зазначив представник відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) договір підписаний та скріплений печаткою уповноваженої особи Господарства, що свідчить про погодження всіх умов договору та виникнення договірних зобов`язань, що погоджені в тексті договору. Відтак, як зазначив представник відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) підписуючи договір поставки від 25.11.2020 року № 25/11/2020/1 Господарство у п. 6.7. вказаного договору взяло на себе зобов`язання зареєструвати податкову накладну протягом 15 календарних днів, наступних за днем виникнення податкових зобов`язань, тобто протягом строку з 27 листопада до 11 грудня 2020 року. Тому, як зазначив представник відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) реєструючи податкову накладну № 153 15 грудня 2020 року Господарство порушило господарсько-договірне зобов`язання договору поставки від 25.11.2020 року № 25/11/2020/1, відповідно зобов`язане сплатити штраф у розмірі 20% від вартості товару, тобто 20 833 грн 33 коп.

28 листопада 2022 року від представника позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі учасника судового процесу, в якому просив розгляд даної справи проводити за відсутності представника Господарства за наявними в матеріалах справи документами. Також в клопотанні представником первісного позивача (відповідача за зустрічним позовом) зазначено, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд задовольнити їх, а позовні вимоги Товариства за зустрічним позовом не визнає та просить суд відмовити у їх задоволенні.

Ухвалою суду від 28 листопада 2022 року підготовче засідання відкладено на 12 грудня 2022 року.

Після підготовчого засідання 28 листопада 2022 року від представника відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) на електронну адресу суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

9 грудня 2022 року від представника відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) на електронну адресу суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких просить відмовити в задоволенні позову Господарства. Як зазначив представник відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом), що договором поставки від 25.11.2020 року № 25/11/2020/1 визначено, що обов`язковим документом при передачі товару є сертифікат якості. Представник відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) вважає, що оскільки постачальник не надав усіх необхідних документів для оплати товару, то момент оплати не настав, а відтак покупець відповідно не здійснив оплату поставленого товару. Також представник відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) зазначив, що покупець в усному порядку в телефонному режимі неодноразово просив у постачальника надати відповідний сертифікат якості товару. На думку представника відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) твердження Господарства про те, що момент оплати настав є хибним та таким, що не можна брати до уваги. Крім того у вказаних запереченнях Товариство просило поновити строк для подачі заперечень на відповідь на відзив.

9 грудня 2022 року від представника позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі учасника судового процесу, в якому просив розгляд даної справи проводити за відсутності представника Господарства за наявними в матеріалах справи документами. Також в клопотанні представником первісного позивача (відповідача за зустрічним позовом) зазначено, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд задовольнити їх, а позовні вимоги Товариства за зустрічним позовом не визнає та просить суд відмовити у їх задоволенні.

Ухвалою суду від 12 грудня 2022 року заяву Товариства про поновлення строку для подачі заперечень на відповідь на відзив задоволено та поновлено відповідачу за первісним позовом (позивачу за зустрічним позовом), Товариству, пропущений процесуальний строк для подачі заперечень на відповідь на відзив. Одночасно вказаною ухвалою долучено до матеріалів справи заперечення на відповідь на відзив з додатками.

Ухвалою суду від 12 грудня 2022 року підготовче провадження у даній справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 26 грудня 2022 року.

13 грудня 2022 року від позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) на адресу суду надійшли заперечення на відповідь на відзив про стягнення штрафних санкцій, в яких просить відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог.

26 грудня 2022 року від представника відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) на електронну адресу суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою суду від 26 грудня 2022 року розгляд справи відкладено на 16 січня 2023 року.

У судове засідання 16 січня 2023 року позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) не з`явився, однак 16.01.2023 року від представника останнього на електронну адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі учасника судового процесу. В клопотанні представник позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) просить розгляд даної справи проводити за відсутності представника Господарства за наявними в матеріалах справи документами. Також в клопотанні представником первісного позивача (відповідача за зустрічним позовом) зазначено, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд задовольнити їх, а позовні вимоги Товариства за зустрічним позовом не визнає та просить суд відмовити у їх задоволенні.

Крім того, відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) у судове засідання 16 січня 2023 року також не з`явився, однак 16.01.2023 року від представника останнього на електронну адресу суду надійшла заява, в якій просить розглядати справу без участі представника Товариства. Також в заяві представником відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) зазначив, що усі твердження, викладені в заявах по суті, підтримує в повному обсязі та просить задовольнити зустрічний позов в повному обсязі, а у задоволенні первісного позову - відмовити.

Враховуючи клопотання Господарства та заяву Товариства, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності учасників справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 вказаної статті).

У судовому засіданні 16 січня 2023 року судом було прийнято рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

25 листопада 2020 року між Фермерським господарством "АІС-Агро" (далі - Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Юлія Трейд" (далі - Покупець) укладено договір поставки № 25/11/2020/1 (далі - Договір; а.с. 21-22).

Відповідно до п. 1.1. Договору в порядку та на умовах, визначених Договором Постачальник зобов`язується передати (поставити) у власність Покупця зернові та олійні культури (далі - Товар), а Покупець зобов`язується прийняти й оплатити Товар у строки і на умовах, що передбачені цим Договором та специфікаціями, що є додатками до Договору та його невід`ємними частинами.

Згідно з пунктом 1.2. Договору якість, термін поставки, асортимент Товару, одиниця виміру, загальна кількість та вартість Товару узгоджуються Сторонами Договору та зазначаються у специфікаціях, що є додатками до Договору та його невід`ємними частинами.

Постачальник гарантує, що він є добросовісним і єдиним власником Товару. Також, Постачальник гарантує, що Товар є вільним від претензій третіх осіб (під забороною відчуження або арештом не перебуває, судові спори щодо нього відсутні, в податковій чи іншій заставі не перебуває, не є предметом іншого забезпечення виконання зобов`язань третіх осіб, відносно Товару не ведуться судові суперечки, треті особи не мають права першочергової купівлі Товару) (пункт 1.3. Договору).

У пункті 3.6. Договору сторонами погоджено, що покупець по факту поставки кожної партії сплачує 80% від вартості Товару, яка зазначається у видатковій накладній. Ще 20% від вартості поставленого Товару Покупець сплачує протягом 2 (двох) робочих днів з моменту здійснення Постачальником реєстрації податкової накладної на поставлений Товар у Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлені законодавством терміни, що не містить помилок та дає код Товару за УКТЗЕД.

Сторони домовились, що у разі зупинення реєстрації податкових накладних в ЄРПН Постачальнику, Покупець в праві притримати оплату за Товар (партію Товару) у розмірі 20% від вартості Товару (партії Товару) до поновлення реєстрації податкових накладних в ЄРПН.

Оплату залишку 20% від вартості Товару, у разі поновлення реєстрації податкових накладних Постачальнику, Покупець гарантує на протязі 2 (двох) робочих днів після повідомлення Постачальника.

Відповідно до пункту 4.1. Договору Постачальник зобов`язується здійснити поставку кожної партії Товару на умовах, що передбачені у відповідній специфікації. Датою поставки Товару та перехід права власності відбувається в момент його передачі, що оформлюється видатковою накладною та іншими супроводжуючими документами.

Згідно з пунктом 4.2. Договору Постачальник зобов`язаний передати Покупцю наступні документи: товаро-транспортну накладну, оформлену у відповідності до Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом України в редакції, що діє на момент виконання Договору; видаткову накладну; сертифікат якості та інші документи на вимогу Покупця.

У відповідності до пункту 4.4. Договору у випадку поставки неякісного Товару або якщо зазначені в документах параметри якості не відповідають фактичним, Постачальник зобов`язаний на вимогу та вибір Покупця:

а) замінити неякісний Товар на інший;

б) за власний рахунок довести якість Товару до встановлених вимог або відшкодувати витрати Покупця з самостійного доведення Товару до встановлених вимог;

в) зменшити ціну неякісного Товару;

г) відшкодувати Покупцеві завдані збитки.

Відповідно до пункту 4.5. Договору Постачальник зобов`язаний задовольнити вимоги Покупця відповідно до п. 4.4. протягом трьох робочих днів з моменту отримання такої вимоги.

Розділом 5 Договору сторонами визначено права та обов`язки, а також гарантії сторін, зокрема:

5.1. Обов`язки Постачальника:

- передати Покупцеві Товар, на умовах цього Договору;

- забезпечити Покупця відповідними первинними документами щодо Товару у відповідності до чинного законодавства;

- виконати в повному обсязі істотні умови Договору.

Обов`язки Покупця:

- прийняти Товар, що відповідає умовам Договору;

- оплатити Товар згідно з умовами визначеними в Договорі;

- виконати в повному обсязі істотні умови Договору.

Права Постачальника:

- вимагати від Покупця прийняття Товару, що відповідає умовам визначеним в цьому Договорі;

- вимагати виконання Покупцем Договору.

Права Покупця:

- вимагати від Постачальника передачі Товару, що відповідає умовам визначених в Договорі;

- вимагати від Постачальника виконання істотних умов згідно з Договором.

Відповідно до пункту 6.4. Договору у випадку порушення Покупцем строків оплати партії Товару (її частини), Покупець сплачує Постачальникові пеню у розмірі облікової ставки НБУ від ціни неоплаченої партії Товару (її частини) за кожен день прострочення.

Згідно з пунктом 6.7. Договору у разі невиконання Постачальником зобов`язань по реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних протягом 15 календарних днів, наступних за днем виникнення податкових зобов`язань, Покупець має право стягнути з Постачальника штраф у розмірі 20 (двадцять) відсотків від вартості товару, зазначеної в такій податковій накладній (без урахування податку на додану вартість).

Договір набуває чинності з дати підписання і діє до 31 грудня 2020 року, але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань. Після закінчення строку дії Договору, у разі відсутності письмових заяв про його розірвання, цей договір пролонгується на кожен наступний рік на тих самих умовах (пункт 7.1. Договору).

Договір підписаний уповноваженими представниками сторін, їх підписи скріплені печатками юридичних осіб.

Як встановлено судом, між сторонами підписано Специфікацію до Договору (а.с. 23).

Згідно Специфікації сторони погодили поставку товару на загальну суму 125 000 грн 00 коп.

Специфікація підписана уповноваженими представниками сторін, їх підписи скріплені печатками юридичних осіб.

На виконання умов Договору первісним позивачем (відповідачем за зустрічним позовом) було поставлено первісному відповідачу (позивачу за зустрічним позовом) товар на загальну суму 125 000 грн 00 коп., що підтверджується видатковою накладною від 26 листопада 2020 року № 153 та товарно-транспортною накладною від 26 листопада 2020 року № 1 (а.с. 24, 25).

Судом встановлено, що зазначені видаткова та товарно-транспортна накладні підписані уповноваженими представниками сторін, їх підписи скріплені печатками юридичних осіб.

26 листопада 2020 року Господарством складено податкову накладну № 153 на суму 125 000 грн 00 коп. (а.с. 26-27), яка зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних 15 грудня 2020 року за № , що підтверджується квитанцією про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (а.с. 28).

Відтак, враховуючи умови п. 3.6. Договору, суд дійшов висновку, що у відповідача виник обов`язок з оплати за поставлену продукцію у розмірі:

- 100 000 грн 00 коп. - 26.11.2020 року (80% від вартості Товару по факту поставки);

- 25 000 грн 00 коп. - з 15.12.2020 року по 17.12.2020 року включно (20% від вартості поставленого Товару протягом 2 (двох) робочих днів з моменту здійснення Постачальником реєстрації податкової накладної на поставлений Товар у Єдиному реєстрі податкових накладних).

Як вбачається з матеріалів справи, в порушення умов Договору первісним відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) проведено оплату за поставлений товар в сумі 10 000 грн 00 коп., що підтверджується платіжними дорученнями від 24 березня 2021 року № 3204 на суму 5 000 грн 00 коп. та від 19 квітня 2021 року № 378 на суму 5 000 грн 00 коп.

За твердженнями первісного позивача (відповідача за зустрічним позовом), первісний відповідач (позивач за зустрічним позовом) не виконав зобов`язання щодо оплати, отриманого за Договором, товару на загальну суму 115 000 грн 00 коп.

Спір за первісним позовом виник у зв`язку із неналежним, на думку первісного позивача (відповідача за зустрічним позовом), виконанням первісним відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) зобов`язання по оплаті поставленого товару, у зв`язку з чим позивач вказує на існування у Товариства заборгованості в розмірі 115 000 грн 00 коп. та за несвоєчасне виконанням первісним відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) свого грошового зобов`язання первісним позивачем (відповідачем за зустрічним позовом), нараховано пеню в розмірі 3 840 грн 61 коп., 3% річних в розмірі 6 085 грн 84 коп. та інфляційних втрат в розмірі 34 552 грн 00 коп.

Дослідивши зміст укладеного між первісним позивачем (відповідачем за зустрічним позовом) та первісним відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) Договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки.

Згідно з ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Виходячи зі змісту статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Наявною у матеріалах справи видатковою накладною від 26 листопада 2020 року № 153, яка підписана уповноваженими представниками, підтверджується виконання Господарством своїх зобов`язань за Договором з поставки товару Товариству загальною вартістю 125 000 грн 00 коп.

Відтак, суд приходить до висновку, що Господарством належним чином виконано свої зобов`язання з поставки Товариству товару за Договором.

Частиною 1 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

У пункті 3.6. Договору визначено, що покупець по факту поставки кожної партії сплачує 80% від вартості Товару, яка зазначається у видатковій накладній. Ще 20% від вартості поставленого Товару Покупець сплачує протягом 2 (двох) робочих днів з моменту здійснення Постачальником реєстрації податкової накладної на поставлений Товар у Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлені законодавством терміни, що не містить помилок та дає код Товару за УКТЗЕД.

Податкова накладна на поставлений за Договором товар Господарством зареєстрована 15 грудня 2020 року, що підтверджується квитанцією про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як зазначалось вище, умовами договору поставки від 25.11.2020 року № 25/11/2020/1 визначено порядок та строк оплати товару.

Частиною 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З урахуванням п. 3.6. Договору та положень ч. 1 ст. 530 ЦК України, суд приходить до висновку, що первісний відповідач (позивач за зустрічним позовом) є таким, що прострочив виконання свого зобов`язання з оплати поставленого первісним позивачем (відповідачем за зустрічним позовом) товару.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, строк виконання первісним відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) грошового зобов`язання по оплаті вартості поставленого первісним позивачем (відповідачем за зустрічним позовом) товару за видатковою накладною від 26 листопада 2020 року № 153:

- 100 000 грн 00 коп. - 26.11.2020 року (80% від вартості Товару по факту поставки). Відтак, з 27 листопада 2020 року первісний відповідач (позивач за зустрічним позовом) є таким, що прострочив виконання зобов`язання на вказану суму;

- 25 000 грн 00 коп. - з 15.12.2020 року по 17.12.2020 року включно (20% від вартості поставленого Товару протягом 2 (двох) робочих днів з моменту здійснення Постачальником реєстрації податкової накладної на поставлений Товар у Єдиному реєстрі податкових накладних). Відтак, з 18 грудня 2020 року первісний відповідач (позивач за зустрічним позовом) є таким, що прострочив виконання зобов`язання на вказану суму.

Незважаючи на умови договору, первісний відповідач (позивач за зустрічним позовом) не здійснив відповідних розрахунків за поставлений товар у встановлені договором строки.

Судом встановлено, що в порушення умов Договору первісним відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) проведено часткову оплату за поставлений товар в сумі 10 000 грн 00 коп., що підтверджується платіжними дорученнями від 24 березня 2021 року № 3204 на суму 5 000 грн 00 коп. та від 19 квітня 2021 року № 378 на суму 5 000 грн 00 коп.

Відтак, як встановлено судом, у первісного відповідача (позивача за зустрічним позовом) станом на день розгляду справи існує прострочення по оплаті поставленого Господарством товару на загальну суму 115 000 грн 00 коп.

За таких обставин, враховуючи, що факт поставки первісним позивачем (відповідачем за зустрічним позовом) товару на виконання умов договору поставки від 25.11.2020 року № 25/11/2020/1 підтверджується зібраними у справі матеріалами, строк оплати за який настав, то за відсутності доказів оплати з боку первісного відповідача (позивача за зустрічним позовом) поставленого товару, позовні вимоги за первісним позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Юлія Трейд" основного боргу в сумі 115 000 грн 00 коп. судом визнаються обґрунтованими.

Враховуючи наведене, суд вважає позовні вимоги за первісним позовом в частині стягнення 115 000 грн 00 коп. основного боргу такими, що підлягають задоволенню.

Оскільки первісним відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) допущено порушення зобов`язання щодо своєчасної оплати вартості поставленого товару, на підставі пункту 6.4. Договору та ст. 625 ЦК України, позивачем здійснено нарахування пені в сумі 3 840 грн 61 коп., 3% річних в сумі 6 085 грн 84 коп. та інфляційних втрат в сумі 34 552 грн 00 коп., які первісний позивач (відповідач за зустрічним позовом) просить суд стягнути з первісного відповідача (позивача за зустрічним позовом) згідно наданого розрахунку.

Судом встановлено, що первісний відповідач (позивач за зустрічним позовом) свого грошового зобов`язання у визначений строк не виконав, допустивши прострочення виконання зобов`язання, тому дії первісного відповідача (позивача за зустрічним позовом) є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 ЦК України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 ЦК України), а відтак є підстави для застосування встановленої законом або договором відповідальності.

Пунктом 3 частини 1 статті 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Згідно з ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно ч. 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня коли зобов`язання мало бути виконано.

У пункті 6.4. Договору у випадку порушення Покупцем строків оплати партії Товару (її частини), Покупець сплачує Постачальникові пеню у розмірі облікової ставки НБУ від ціни неоплаченої партії Товару (її частини) за кожен день прострочення.

Як було зазначено судом вище, первісним відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) оплата заборгованості за Договором мала бути здійснена:

- на суму 100 000 грн 00 коп. - 26.11.2020 року. Відтак нарахування штрафних санкцій на вказану суму слід здійснювати з 27.11.2020 року;

- на суму 25 000 грн 00 коп. - до 17.12.2020 року включно. Відтак нарахування штрафних санкцій на вказану суму слід здійснювати з 18.12.2020 року.

Відтак, на загальну суму заборгованості в розмірі 125 000 грн 00 коп. нарахування штрафних санкцій слід здійснювати з 18.12.2020 року.

В той час, як вбачається з наданого первісним позивачем (відповідачем за зустрічним позовом) розрахунку, останнім нарахування пені на суму 125 000 грн 00 коп. здійснено з 17.12.2020 року, а не з 18.12.2020 року.

Як було встановлено судом вище, 24 березня 2021 року первісним відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) було оплачено поставлений товар в сумі 5 000 грн 00 коп. та 19 квітня 2021 року - в сумі 5 000 грн 00 коп.

Відтак, нарахування штрафних санкцій на суму 125 000 грн 00 коп. слід здійснювати до 23.03.2021 року, а з 24.03.2021 року до 18.04.2021 року слід здійснювати на суму 120 000 грн 00 коп. (125 000,00 - 5 000,00), і відповідно з 19.04.2021 року нарахування штрафних санкцій слід здійснювати на суму 115 000 грн 00 коп. (120 000,00 - 5 000,00), як і здійснено первісним позивачем (відповідачем за зустрічним позовом).

Врахувавши вищенаведене суд, здійснивши власний розрахунок пені за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій (https://ips.ligazakon.net/calculator/ff) встановив, що обґрунтований розмір пені становить 3 835 грн 66 коп., при заявленому - 3 840 грн 61 коп. Відтак суд дійшов до висновку про те, що стягненню з первісного відповідача (позивача за зустрічним позовом) підлягає сума пені, яка за розрахунком суду складає 3 835 грн 66 коп.

За таких обставин, вимога первісного позивача (відповідача за зустрічним позовом) про стягнення пені в сумі 3 840 грн 61 коп. підлягає частковому задоволенню в розмірі 3 835 грн 66 коп. У решті позовних вимог в частині стягнення пені в сумі 4 грн 95 коп. слід відмовити.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних, судом встановлено, що при здійсненні даного розрахунку позивачем допущені ті ж самі помилки, що і при здійсненні розрахунку пені, в зв`язку з чим судом здійснено власний розрахунок 3% річних за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій (https://ips.ligazakon.net/calculator/ff).

Судом встановлено, що розмір обґрунтованих відсотків річних становить 6 083 грн 80 коп., при заявленому 6 085 грн 84 коп. Відтак суд дійшов до висновку про те, що стягненню з первісного відповідача (позивача за зустрічним позовом) підлягають відсотки річні, які за розрахунком суду складають 6 083 грн 80 коп.

За таких обставин, вимога первісного позивача (відповідача за зустрічним позовом) про стягнення 3% річних в сумі 6 085 грн 84 коп. підлягає частковому задоволенню в розмірі 6 083 грн 80 коп. У решті позовних вимог в частині стягнення 3% річних в сумі 2 грн 04 коп. слід відмовити.

Крім того, здійснивши власний розрахунок інфляційних втрат за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій (https://ips.ligazakon.net/calculator/ff) судом встановлено, що обґрунтований розмір даних компенсаційних виплат становить 34 565 грн 39 коп., при заявленому 34 552 грн 00 коп.

Оскільки суд не може вийти за межі позовних вимог, то стягненню з первісного відповідача (позивача за зустрічним позовом) підлягають інфляційні втрати у заявленому первісним позивачем (відповідачем за зустрічним позовом) розмірі 34 552 грн 00 коп.

Заперечуючи проти первісного позову первісний відповідач (позивач за зустрічним позовом) посилався на те, що сторони в договорі поставки від 25 листопада 2020 року № 25/11/2020/1 передбачили, що для переходу права власності та фактичного здійснення поставки, крім оформлення видаткової накладної, постачальник зобов`язаний надати сертифікат якості на товар покупцю.

Крім того, первісний відповідач (позивач за зустрічним позовом) посилався також на те, що видаткова накладна від 26 листопада 2022 року № 153 містить недоліки стосовно обсягу господарської операції, а саме у графі "Всього (прописом)" постачальник зазначив: "сто сімдесят дев`ять тисяч грн 00 коп.", в той час як цифрами у графі "Всього з ПДВ" зазначено - 125 000 грн 00 коп.

З приводу наведеного, суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 1.2. Договору якість, термін поставки, асортимент Товару, одиниця виміру, загальна кількість та вартість Товару узгоджуються Сторонами Договору та зазначаються у специфікаціях, що є додатками до Договору та його невід`ємними частинами.

Відповідно до пункту 4.1. Договору Постачальник зобов`язується здійснити поставку кожної партії Товару на умовах, що передбачені у відповідній специфікації. Датою поставки Товару та перехід права власності відбувається в момент його передачі, що оформлюється видатковою накладною та іншими супроводжуючими документами.

Згідно з пунктом 4.2. Договору Постачальник зобов`язаний передати Покупцю наступні документи: товаро-транспортну накладну, оформлену у відповідності до Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом України в редакції, що діє на момент виконання Договору; видаткову накладну; сертифікат якості та інші документи на вимогу Покупця.

Як було встановлено судом вище, на виконання умов Договору первісним позивачем (відповідачем за зустрічним позовом) було поставлено первісному відповідачу (позивачу за зустрічним позовом) товар на загальну суму 125 000 грн 00 коп., що підтверджується видатковою накладною від 26 листопада 2020 року № 153 та товарно-транспортною накладною від 26 листопада 2020 року № 1.

Відтак, датою поставки Товару та перехід права власності відбулося 26.11.2020 року.

З матеріалів справи вбачається, що Товариством прийнято товар за Договором без жодних зауважень та заперечень.

В той час, з умов Договору слідує, що Постачальник зобов`язаний передати Покупцю сертифікат якості на вимогу Покупця.

В матеріалах справи відсутні будь-які вимоги Товариства до Господарства з приводу надання сертифікату якості товару.

Крім того, судом враховується, що первісним відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) здійснено часткову оплату поставленого за видатковою накладною від 26 листопада 2020 року № 153.

Відтак посилання первісного відповідача (позивача за зустрічним позовом) на те, що у Товариства обов`язок з оплати товару не виник спростовуються матеріалами справи.

Разом з тим, щодо посилань первісного відповідача (позивача за зустрічним позовом) на недоліки видаткової накладної від 26 листопада 2022 року № 153 суд вважає за необхідне вказати таке.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України" (далі по тексту Закон). Відповідно до статті 1 Закону первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

За приписами статті 2 Закону цей Закон поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, на представництва іноземних суб`єктів господарської діяльності (далі - підприємства), які зобов`язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність, а також на операції з виконання державного та місцевих бюджетів і складання фінансової звітності про виконання бюджетів з урахуванням бюджетного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частиною 2 цієї ж статті визначено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відтак, з огляду на зазначене, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність господарської операції можуть бути виключно первинні документи, складені у відповідності до вимог статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Видаткова накладна від 26 листопада 2020 року № 153, яка надана первісним позивачем (відповідачем за зустрічним позовом) в якості доказу поставки Товару Товариству, оформлена відповідно до положень чинного законодавства, містить відомості про господарську операцію між Господарством та Товариством, зокрема, назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; підписи осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, які брали участь у здійсненні господарської операції у графах "від постачальника" та "отримав (ла)". Видаткова накладна від 26 листопада 2020 року № 153 скріплена печаткою Товариства.

Суд зазначає, що відомості, які зазначені у видатковій накладній від 26 листопада 2020 року № 153 щодо постачальника, одержувача, кількісних та вартісних показників товару, що постачається відповідають таким показникам, які вказані у Специфікації, яка є невід`ємною частиною Договору, укладеного між первісним позивачем (відповідачем за зустрічним позовом) та первісним відповідачем (позивачем за зустрічним позовом).

Також слід відмітити, що відповідно до частини 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України" неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Недоліки у видатковій накладній від 26 листопада 2020 року № 153, на які посилається первісний відповідач (позивач за зустрічним позовом) у відзиві на позовну заяву, є неістотними, та не є підставою для невизнання господарської операції, так як накладна містить відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції та скріплена печаткою первісного відповідача (позивача за зустрічним позовом), який є, зокрема, отримувачем товару.

Посилання первісного відповідача (позивача за зустрічним позовом) на те, що бухгалтер Товариства неодноразово звертався до представників Господарства з проханням уточнити точну вартість та надати підписану видаткову накладну без недоліків, яка б могла підтвердити перехід права власності на товар та надати можливість оплатити товар відповідно до вимог п. 3.6. договору поставки від 25 листопада 2020 року № 25/11/2020/1, судом до уваги не приймаються, оскільки жодними доказами не підтверджені.

Інші доводи та заперечення сторін судом розглянуті та відхилені як такі, що на результат вирішення спору впливу не мають.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За результатами з`ясування обставин, на які первісний позивач (відповідач за зустрічним позовом) посилався як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст. ст. 75-79, 86 ГПК України, а також перевіривши суми заявлених до стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги за первісним позовом Фермерського господарства "АІС-Агро" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юлія Трейд" є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами та такими, що підлягають частковому задоволенню в сумі 115 000 грн 00 коп. основного боргу, 3 835 грн 66 коп. пені, 6 083 грн 80 коп. трьох відсотків річних та 34 552 грн 00 коп. інфляційних втрат. У решті позовних вимог за первісним позовом в частині стягнення 4 грн 95 коп. пені та 2 грн 04 коп. трьох відсотків річних відмовити.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат за первісним позовом, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Як вбачається з матеріалів справи, при поданні позову, Господарством, заявляючи вимогу про стягнення заборгованості, було сплачено 2 481 грн 00 коп. судового збору.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 129 ГПК України, витрати по оплаті судового збору за первісним позовом покладаються на первісного відповідача (позивача за зустрічним позовом) пропорційно задоволеним вимогам в розмірі 2 480 грн 89 коп.

Дослідивши матеріали зустрічної позовної заяви, судом встановлено наступне.

Як було зазначено судом вище, 25 листопада 2020 року між Фермерським господарством "АІС-Агро" (далі - Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Юлія Трейд" (далі - Покупець) укладено договір поставки № 25/11/2020/1 (далі - Договір; а.с. 21-22).

Відповідно до п. 1.1. Договору в порядку та на умовах, визначених Договором Постачальник зобов`язується передати (поставити) у власність Покупця зернові та олійні культури (далі - Товар), а Покупець зобов`язується прийняти й оплатити Товар у строки і на умовах, що передбачені цим Договором та специфікаціями, що є додатками до Договору та його невід`ємними частинами.

Згідно з пунктом 6.7. Договору у разі невиконання Постачальником зобов`язань по реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних протягом 15 календарних днів, наступних за днем виникнення податкових зобов`язань, Покупець має право стягнути з Постачальника штраф у розмірі 20 (двадцять) відсотків від вартості товару, зазначеної в такій податковій накладній (без урахування податку на додану вартість).

Договір набуває чинності з дати підписання і діє до 31 грудня 2020 року, але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань. Після закінчення строку дії Договору, у разі відсутності письмових заяв про його розірвання, цей договір пролонгується на кожен наступний рік на тих самих умовах (пункт 7.1. Договору).

Договір підписаний уповноваженими представниками сторін, їх підписи скріплені печатками юридичних осіб.

На виконання умов Договору первісним позивачем (відповідачем за зустрічним позовом) було поставлено первісному відповідачу (позивачу за зустрічним позовом) товар на загальну суму 125 000 грн 00 коп., що підтверджується видатковою накладною від 26 листопада 2020 року № 153 та товарно-транспортною накладною від 26 листопада 2020 року № 1 (а.с. 24, 25).

26 листопада 2020 року Господарством складено податкову накладну № 153 на суму 125 000 грн 00 коп. (а.с. 26-27), яка зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних 15 грудня 2020 року за № , що підтверджується квитанцією про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (а.с. 28).

Як зазначив первісний відповідач (позивач за зустрічним позовом), Господарством порушено строки виконання зобов`язань, передбачених п. 6.7. Договору поставки від 25 листопада 2020 року № 25/11/2020/1 року. Зокрема позивач за зустрічною позовною заявою зазначив, що Господарством не зареєстровано податкову накладну протягом 15 календарних днів, наступних за днем виникнення податкових зобов`язань, у зв`язку із чим в останнього виникло зобов`язання сплатити штраф в розмірі 20 833 грн 33 коп.

Розглянувши спір по суті заявлених зустрічних позовних вимог, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема, з правочинів.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до статті 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Основною особливістю цивільних правовідносин є те, що вони засновані на рівності, автономії волі, майновій і організаційній відокремленості її суб`єктів. У зв`язку з цим однією із засад цивільного законодавства є свобода договору (ст. 3 ЦК України), суть якої розкрита у ст. 627 ЦК України і полягає у тому, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Отже, свобода договору є багатоаспектним поняттям, яке включає в себе різні прояви: прийняття власного рішення про вступ у договірні відносини, самостійний вибір того, з ким буде вступати у правовідносини, визначення умов договору тощо. Укладання договору є наслідком збігу волі та волевиявлення сторін, що забезпечує свободу договору.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Договору як юридичному факту властиві такі ознаки:

- в договорі виявляється воля не однієї особи, а двох чи кількох, причому волевиявлення учасників за своїм змістом мають збігатися і відповідати одне одному;

- договір - це така спільна дія осіб, яка спрямована на досягнення певних цивільно-правових наслідків: встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Отже, договір поставки від 25 листопада 2020 року № 25/11/2020/1 є волевиявленням обох сторін та узгодженням ним умов договору, в тому числі і щодо настання строків реєстрації податкової накладної.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

За приписами п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) (п. 201.7 ст. 201 ПК України).

Згідно з п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

У разі допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена згідно з пунктом 201.16 цієї статті) податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець/продавець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця/покупця. Таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або допущено помилки при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної та/або порушено граничні терміни реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв`язку з придбанням таких товарів/послуг, або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

З викладеного вище слідує, що згідно з п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України на продавця товарів/послуг покладено обов`язок в установлені терміни скласти податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних, чим зумовлено обґрунтоване сподівання контрагента на те, що це зобов`язання буде виконано, оскільки тільки підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних суми податку можуть бути віднесені до складу податкового кредиту.

Наявною у матеріалах справи видатковою накладною від 26 листопада 2020 року № 153, яка підписана уповноваженими представниками, підтверджується виконання Господарством своїх зобов`язань за Договором з поставки товару Товариству загальною вартістю 125 000 грн 00 коп.

Судом встановлено, що 26 листопада 2020 року Господарством складено податкову накладну № 153 на суму 125 000 грн 00 коп. (а.с. 26-27), яка зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних 15 грудня 2020 року за № , що підтверджується квитанцією про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (а.с. 28).

Згідно з пунктом 6.7. Договору у разі невиконання Постачальником зобов`язань по реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних протягом 15 календарних днів, наступних за днем виникнення податкових зобов`язань, Покупець має право стягнути з Постачальника штраф у розмірі 20 (двадцять) відсотків від вартості товару, зазначеної в такій податковій накладній (без урахування податку на додану вартість).

З огляду на зазначене суд приходить до висновку, що граничний строк виконання зобов`язання з реєстрації Постачальником податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, який погоджено сторонами в Договорі, - 11 грудня 2020 року.

Суд звертає увагу, що у ст. ст. 6, 627 ЦК України встановлено один із загальних принципів цивільного законодавства - свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Сутність свободи договору розкривається насамперед через співвідношення актів цивільного законодавства і договору: сторони мають право врегулювати ті відносини, які не визначені у положеннях актів цивільного законодавства, а також відступати від положень, що визначені цими актами, і самостійно врегулювати свої відносини, крім випадків, коли в актах законодавства міститься пряма заборона відступів від передбачених ними положень або якщо обов`язковість положень актів цивільного законодавства випливає з їхнього змісту чи суті відносин між сторонами. Свобода договору полягає передусім у вільному виявленні волі сторін на вступ у договірні відносини. Волевиявлення учасників договору передбачає відсутність жодного тиску з боку контрагента або інших осіб.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 2-383/2010 зроблено висновок, що ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

У даному випадку сторони, реалізуючи свою свободу договору, вільно, самостійно, на власний розсуд, тобто за волевиявленням обох сторін, у пункті 6.7. Договору поставки від 25 листопада 2020 року № 25/11/2020/1 погодили строк подачі Господарством податкової декларації та відповідальність за порушення такого строку.

Таким чином, сторонами у договорі погоджено обов`язок Господарства здійснити реєстрацію податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних протягом іншого строку, ніж передбачено законодавством.

Первісний позивач (відповідач за зустрічним позовом), укладаючи Договір, погодився з особливим строком реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до статей 546, 549 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до частини 1 статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За змістом частини 2 статті 217 Господарського кодексу України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Частиною 1 статті 218 Господарського кодексу України встановлено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

З квитанції про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних вбачається, що первісний позивач (відповідач за зустрічним позовом) здійснив реєстрацію податкової накладної від 26.11.2020 року № 153 в Єдиному реєстрі податкових накладних - 15 грудня 2020 року, тобто з пропуском строку, встановленого в п. 6.7. Договору.

Первісним позивачем (відповідачем за зустрічним позовом) доказів протилежного не надано, доводи первісного відповідача (позивача за зустрічним позовом) щодо порушення строку реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних достатніми та допустимими доказами не спростовано.

Таким чином, первісний позивач (відповідач за зустрічним позовом) з огляду на допущене ним прострочення щодо реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних зобов`язаний сплатити первісному відповідачу (позивачу за зустрічним позовом) штраф у розмірі 20% від вартості товару, зазначеної в податковій накладній.

Перевіривши здійснений первісним відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) розрахунок штрафу, суд вважає, що наданий розрахунок є арифметично вірним.

Аргумент первісного позивача (відповідача за зустрічним позовом) про необхідність врахування висновків про contra proferentem при вирішення даного спору, суд відхиляє з таких мотивів.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18.04.2018 у справі № 753/11000/14-ц (провадження № 61-11сво17) зроблено висновок, що "у разі, якщо з`ясувати справжній зміст відповідної умови договору неможливо за допомогою загальних підходів до тлумачення змісту правочину, передбачених у ч. ч. 3 та 4 ст. 213 ЦК України, слід застосовувати тлумачення contra proferentem. Contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав). Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. При цьому це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які "не були індивідуально узгоджені" (no individually negotiated), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір "під переважним впливом однієї зі сторін" (under the diminant sinfluence of the party)".

Тобто contra proferentem має застосовуватися у разі, якщо є два різні тлумачення умови (чи умов) договору, а не дві відмінні редакції певної умови (умов) договору, з врахуванням того, що:

- contra proferentem має на меті поставити сторону, яка припустила двозначність, в невигідне становище. Оскільки саме вона допустила таку двозначність;

- contra proferentem спрямований на охорону обґрунтованих очікувань сторони, яка не мала вибору при укладенні договору (у тому числі при виборі мови і формулювань);

- contra proferentem застосовується у тому випадку, коли очевидно, що лише одна сторона брала участь в процесі вибору відповідних формулювань чи формулюванні тих або інших умов в договорі чи навіть складала проект усього договору або навіть тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою;

- у разі неясності умов договору тлумачення умов договору повинно здійснюватися на користь контрагента сторони, яка підготувала проект договору або запропонувала формулювання відповідної умови. Поки не доведене інше, презюмується, що такою стороною була особа, яка є професіоналом у відповідній сфері, що вимагає спеціальних знань.

Оскільки, як зазначив первісний позивач (відповідач за зустрічним позовом), проект договору поставки готувало Товариство, а відтак і тлумачення умов договору повинно здійснюватися на користь Товариства, в чому і полягає принцип contra proferentem, а не проти Товариства.

Інші доводи та заперечення сторін судом розглянуті та відхилені як такі, що на результат вирішення спору впливу не мають.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, в повній мірі дослідивши матеріали справи, врахувавши наведені правові норми, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юлія Трейд" до Фермерського господарства "АІС-Агро" про стягнення штрафу в розмірі 20 833 грн 33 коп. є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат за зустрічним позовом, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Як вбачається з матеріалів справи, при поданні позову, Товариством, заявляючи вимогу про стягнення штраф, було сплачено 2 481 грн 00 коп. судового збору.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки зустрічну позовну заяву задоволено в повному обсязі, витрати по оплаті судового збору за зустрічним позовом в розмірі 2 481 грн 00 коп. покладаються на первісного позивача (відповідача за зустрічним позовом).

Як передбачено частиною 11 статі 238 ГПК України у разі часткового задоволення первісного і зустрічного позовів про стягнення грошових сум суд проводить зустрічне зарахування таких сум та стягує різницю між ними на користь сторони, якій присуджено більшу грошову суму.

Частиною 11 статті 129 ГПК України передбачено, що при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. В такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Оскільки вимоги як за первісним так і за зустрічним позовом підлягають задоволенню (за первісним позовом - частково), суд дійшов до висновку провести зустрічне зарахування присуджених сум та стягнути між ними різницю з відповідача за первісним позовом. З аналогічних підстав підлягають розподілу і понесені сторонами судові витрати по сплаті судового збору.

Керуючись ст. ст. 73-79, 91, 123, 129, 202, 222, 233, 236-238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Первісний позов Фермерського господарства "АІС-Агро" задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Юлія Трейд" (35500, Рівненська обл., Радивилівський р-н, м. Радивилів, вул. Кременецька, буд. 52, ) на користь Фермерського господарства "АІС-Агро" (44714, Волинська обл., Володимир-Волинський р-н, с. Селіски, ) 115 000 (сто п`ятнадцять тисяч) грн 00 коп. - основного боргу, 3 835 (три тисячі вісімсот тридцять п`ять) грн 66 коп. - пені, 6 083 (шість тисяч вісімдесят три) грн 80 коп. - 3% річних, 34 552 (тридцять чотири тисячі п`ятсот п`ятдесят дві) грн 00 коп. - інфляційних втрат та 2 480 (дві тисячі чотириста вісімдесят) грн 89 коп. - витрат по оплаті судового збору, що разом становить 161 952 грн 35 коп.

У задоволенні позовних вимог Фермерського господарства "АІС-Агро" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Юлія Трейд" пені в сумі 4 грн 95 коп. та трьох відсотків річних в сумі 2 грн 04 коп.

Зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Юлія Трейд" задовольнити.

Стягнути з Фермерського господарства "АІС-Агро" (44714, Волинська обл., Володимир-Волинський р-н, с. Селіски, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юлія Трейд" (35500, Рівненська обл., Радивилівський р-н, м. Радивилів, вул. Кременецька, буд. 52, ) 20 833 (двадцять тисяч вісімсот тридцять три) грн 33 коп. - штрафу та 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) грн 00 коп. - витрат по оплаті судового збору, що разом становить 23 314 грн 33 коп.

Провести зустрічне зарахування сум, стягнутих за первісним та зустрічним позовами та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Юлія Трейд" (35500, Рівненська обл., Радивилівський р-н, м. Радивилів, вул. Кременецька, буд. 52, ) на користь Фермерського господарства "АІС-Агро" (44714, Волинська обл., Володимир-Волинський р-н, с. Селіски, ) кошти в сумі 138 638 (сто тридцять вісім тисяч шістсот тридцять вісім) грн 02 коп.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до частини 5 статті 240 ГПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 26 січня 2023 року.

Суддя Політика Н.А.