ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2023 рокуСправа № 912/1820/22

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Кабакової В.Г., за участю секретаря судового засідання Лупенко А.І., розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу №912/1820/22

за позовом Селянського (фермерського) господарства "ЮРА", вул. Зарічна,13, с. Новий Стародуб, Олександрійський район, Кіровоградська область, 28310

до відповідача Петрівської селищної ради, вул. Святкова, 7, смт. Петрове, Олександрійський район, Кіровоградська область, 28300

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Чепурова Юрія Михайловича , АДРЕСА_1

про визнання права постійного користування на земельну ділянку

Представники учасників справи не брали участі в засіданні суду.

У судовому засіданні підписано вступну та резолютивну частини рішення.

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Селянського (фермерського) господарства "ЮРА" (далі - СФГ "ЮРА") до Петрівської селищної ради з вимогами про визнання права постійного користування на земельну ділянку із кадастровим номером :02:000:9337, загальною площею 50 га, цільове призначення: для ведення фермерського господарства, місце розташування Кіровоградська область, Олександрійський район на території Петрівської селищної ради (колишньої Новостародубської сільської ради, Петріського району), яка була надана на ім`я Чепурова Юрія Михайловича державним актом на право постійного користування землею серії КР №:05:000:0001 від 07 грудня 2001 року, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №103, виданого на підставі рішення сесії Петрівської районної ради Кіровоградської області від 30 листопада 2001 року №297 "Про надання земель запасу для ведення селянського (фермерського) господарства", з покладенням судового збору.

Ухвалою від 08.12.2022 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі №912/1820/22 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 11.01.2023 о 12:00 год, встановив сторонам строки для подання заяв по суті та залучив третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Чепурова Ю.М.

21.12.2022 третьою особою подано суду заяву (пояснення) щодо позову.

10.01.2023 від відповідача надійшла заява від 04.01.2023 про розгляд справи без участі його представника.

11.01.2023 третя особа подав суду клопотання про виправлення технічної помилки в заяві третьої особи.

Ухвалою від 11.01.2023 суд закрив підготовче провадження у справі №912/1820/22 та призначив справу до судового розгляду по суті на 26.01.2023 о 12:00 год.

24.01.2023 на адресу суду від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових документів.

Також, 24.01.2023 надійшла заява Петрівської селищної ради від 16.01.2023, за змістом якої відповідач просить суд судове засідання проводити без участі представника селищної ради та повідомив суд про відсутність заперечень щодо задоволення позову.

26.01.2023 позивачем подано суду клопотання про відкладення розгляду справи. Також у вказаному клопотанні позивач зазначив, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить суд їх задовольнити.

Учасники справи належним чином повідомлені про розгляд справи.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відзив на позов відповідач не подав.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

З огляду на викладене, враховуючи заяву відповідача про розгляд справи без участі його представника, господарський суд розглядає справу в судовому засіданні 26.01.2023 за відсутності представників учасників справи.

В судовому засіданні 26.01.2023 досліджено докази у справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив таке.

Рішенням вісімнадцятої сесії Петрівської районної ради двадцять третього скликання №297 від 30.11.2001 "Про надання земель запасу для ведення селянського (фермерського) господарства" вирішено надати гр. Чепурову Юрію Михайловичу , мешканцю с. Новий Стародуб Петрівського району, земельну ділянку 50 га ріллі в постійне користування із земель запасу на території Новостародубської сільської ради для ведення селянського (фермерського) господарства. Склад селянського (фермерського) господарства: Чепуров Юрій Михайлович - голова селянського (фермерського) господарства (а.с. 13).

07.12.2001 гр. Чепурову Юрію Михайловичу видано Державний акт серії КР №:05:000:0001 на право постійного користування земельною ділянкою площею 50 гектарів, яка розташована на території Новостародубської сільської ради для ведення селянського (фермерського) господарства.

Зазначений акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №103 (а.с. 14).

Розпорядженням голови Петрівської районної державної адміністрації №193-р від 22.04.2002 "Про реєстрацію селянського (фермерського) господарства "ЮРА" вирішено здійснити державну реєстрацію селянського (фермерського) господарства "ЮРА" - ідентифікаційний код господарства 31972726, юридична адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер 20116. Голова селянського (фермерського) господарства - Чепуров Юрій Михайлович, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 (а.с. 15).

Створення Селянського (фермерського) господарства "ЮРА" підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи від 22.02.2002, рішення власника №1 від 22.04.2002, статути СФГ "ЮРА" в редакції 2002, 2004 та 2022 років (а.с. 16-29).

При цьому, станом на день звернення до суду СФГ "ЮРА" продовжує здійснювати фермерську діяльність та використовувати земельну ділянку, яка надана в постійне користування, з моменту створення та до цього часу, про що свідчать податкові декларації платника єдиного податку четвертої групи за 2020-2022 роки.

Також зазначена інформація щодо користування СФГ "ЮРА" земельною ділянкою державної власності загальною площею 50 га ріллі (згідно Державного акта на право постійного користування землею серії КР №:05:000:0001 від 07.12.2001), підтверджується листами відділу у Петрівському районі Головного управління Держгеокадстру у Кіровоградській області №188/120-20 від 09.07.2020 та №53/120-1 від 10.02.2021.

07.11.2022 СФГ "ЮРА" звернулося до Петрівської селищної ради із запитом про надання інформації щодо права постійного користування земельною ділянкою із кадастровим номером :02:000:9337, загальною площею 50 га, яка відноситься до категорії земель: землі сільськогосподарського призначення, цільове призначення: 01.02 для ведення фермерського господарства, що розташована на території Петрівської селищної ради (колишньої Новостародубської сільської ради) Олександрійського району Кіровоградської області, яка надана в користування громадянину Чепурову Юрію Михайловичу , який є головою СФГ "ЮРА" (а.с. 31-32).

Згідно з відповіддю Петрівської селищної ради №01-23/3090/2 від 06.12.2022, СФГ "ЮРА" повідомлено, що Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області передало згідно акта приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність земельну ділянку загальною площею 50,00 га за цільовим призначенням для ведення фермерського господарства з кадастровим номером :02:000:9337, яка розташована на території Петрівської селищної ради.

Також, Петрівська селищна рада повідомила, що земельна ділянка з кадастровим номером :02:000:9337, площею 50,00 га, надавалася на підставі рішення Петрівської районної ради Кіровоградської області №297 від 30.11.2001 громадянину Чепурову Юрію Михайловичу , за цільовим призначенням для ведення селянського (фермерського) господарства, відповідно якого був виданий державний акт на право постійного користування землею серія КР №:05:000:0001, та зареєстрований в книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №103 (а.с. 33).

Таким чином, розпорядником спірної земельної ділянки Петрівською селищною радою, виходячи із запиту господарства та відповіді на нього - не визнається за СФГ "ЮРА" право постійного користування земельною ділянкою, яка отримана засновником СФГ "ЮРА" для його створення.

Наведені обставини стали причиною звернення до суду СФГ "ЮРА" з позовом для захисту своїх прав та інтересів.

В силу вимог до ч. 1 ст. 13 та ч. 1 ст. 14 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Відносини, пов`язані зі створенням, діяльністю та припиненням селянських (фермерських) господарств регулюються, Земельним кодексом України, Законом України "Про селянське (фермерське) господарство", Законом України "Про фермерське господарство" та іншими нормативно-правовими актами України.

Згідно частини 1 статті 51 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент реєстрації Державного акта на право постійного користування) громадяни, які виявили бажання вести селянське (фермерське) господарство (включаючи й тих, хто переїздить з іншої місцевості), для одержання земельної ділянки у власність або користування подають до сільської, селищної, міської, районної Ради народних депутатів за місцем розташування земельної ділянки заяву, яку підписує голова створюваного селянського (фермерського) господарства.

Статтею 7 Земельного кодексу України, в редакції, яка діяла на момент видачі Державного акта на право користування землею, визначено, що користування землею може бути постійним або тимчасовим. Постійним визнається землекористування без заздалегідь установленого строку. У постійне користування земля надається Радами народних депутатів із земель, що перебувають у державній власності громадянам України для ведення селянського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства.

За приписами частини 1 статті 23 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на момент реєстрації Державного акта на право постійного користування) право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

З наведеного нормативного регулювання вбачається, що на момент надання земельної ділянки громадянину Чепурову Юрію Михайловичу , земельна ділянка на праві постійного землекористування для ведення СФГ надавалася не як громадянину України, а як спеціальному суб`єктові - голові створюваного селянського (фермерського) господарства.

Відповідно до частин першої, другої статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2009-XII "Про селянське (фермерське) господарство" (у редакції, чинній на момент реєстрації Державного акта на право постійного користування) після одержання Державного акта на право приватної власності на землю, Державного акта на право постійного користування землею або укладення договору на тимчасове користування землею, в тому числі на умовах оренди, селянське (фермерське) господарство підлягає у 30-денний термін державній реєстрації у Раді народних депутатів, що передала у власність чи надала у користування земельну ділянку.

Після відведення земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання Державного акта на право приватної власності на землю, Державного акта на право постійного користування або укладання договору на тимчасове користування землею, в тому числі на умовах оренди, та державної реєстрації селянське (фермерське) господарство набуває статусу юридичної особи, одержує печатку із своїм найменуванням і адресою, відкриває розрахунковий та інші рахунки в установах банку і вступає у відносини з підприємствами, установами та організаціями, визнається державними органами та органами місцевого самоврядування як самостійний товаровиробник при плануванні економічного і соціального розвитку регіону.

Отже, законодавством, чинним на момент створення СФГ "ЮРА", було передбачено одержання земельної ділянки як обов`язкової умови для набуття правосуб`єктності СФГ як юридичної особи. Водночас, одержання громадянином державного акта, яким посвідчувалося право на земельну ділянку для ведення СФГ, зобов`язувало таку фізичну особу в подальшому подати необхідні документи до відповідної місцевої ради для державної реєстрації СФГ. Тобто, закон не передбачав права громадянина використовувати земельну ділянку, надану йому в користування для ведення СФГ, без створення такого СФГ.

19.06.2003 прийнято новий Закон України №973-IV "Про фермерське господарство", яким Закон України "Про селянське (фермерське) господарство" №2009-XII визнано таким, що втратив чинність.

У статті 1 Закону України "Про фермерське господарство" вказано, що фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.

Згідно ч. 1 ст. 5, ч. 1 ст. 7 Закону України "Про фермерське господарство" право на створення фермерського господарства має кожний дієздатний громадянин України, який досяг 18-річного віку та виявив бажання створити фермерське господарство. Надання земельних ділянок державної та комунальної власності у власність або користування для ведення фермерського господарства здійснюється в порядку, передбаченому Земельним кодексом України.

Фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, за умови набуття громадянином України або кількома громадянами України, які виявили бажання створити фермерське господарство, права власності або користування земельною ділянкою (ст. 8 Закону України "Про фермерське господарство").

Отже, можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов`язана з наданням (передачею) такій фізичній особі земельних ділянок для ведення фермерського господарства, що є обов`язковою умовою для державної реєстрації фермерського господарства.

З аналізу приписів статей 1, 5, 7, 8 Закону України "Про фермерське господарство" можна дійти висновку, що після отримання земельної ділянки фермерське господарство має бути зареєстроване у встановленому законом порядку і з дати реєстрації набуває статусу юридичної особи. З цього часу обов`язки землекористувача здійснює фермерське господарство, а не громадянин, якому надавалася відповідна земельна ділянка для ведення фермерського господарства.

Відповідно до положень частини 1 статті 92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Право постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають підприємства, установи та організації, що належать до державної або комунальної власності; громадські організації осіб з інвалідністю України, їх підприємства (об`єднання), установи та організації (частини 2 статті 92 цього Кодексу).

Пунктом 6 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України, який діяв з 01.01.2002 (момент набрання чинності названим Земельним кодексом України) до 22.09.2005, встановлено, що громадяни та юридичні особи, які набули земельні ділянки на праві постійного користування до 01.01.2002, але згідно з Кодексом не можуть мати їх на такому праві повинні до 01.01.2008 переоформити право постійного користування на право власності або право оренди.

Проте, Конституційний Суд України рішенням №5-рп/2005 від 22.09.2005 визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення пункту 6 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України щодо зобов`язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або на право оренди без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення.

Тому, громадяни та юридичні особи, які до 01.01.2002 отримали у постійне користування земельні ділянки, правомочні використовувати отримані раніше земельні ділянки на підставі цього правового титулу без обов`язкового переоформлення права постійного користування на право власності на землю чи на право оренди землі.

З моменту державної реєстрації селянського (фермерського) господарства та набуття ним прав юридичної особи таке господарство на основі норм права набуває як правомочності володіння і користування, так і юридичні обов`язки щодо використання земельної ділянки.

Аналогічні висновки Великої Палати Верховного Суду викладені в постанові від 23.06.2020 у справі №922/989/18.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що у відносинах, а також спорах з іншими суб`єктами, голова фермерського господарства, якому була передана у власність, постійне користування чи оренду земельна ділянка, виступає не як самостійна фізична особа, власник, користувач чи орендар земельної ділянки, а як представник (голова, керівник) фермерського господарства. У таких правовідносинах їх суб`єктом є не фізична особа - голова чи керівник фермерського господарства, а фермерське господарство як юридична особа (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 у справі №615/2197/15-ц (провадження №14-533цс18).

Право користування земельною ділянкою може бути припинено лише з певних підстав, закріплених у законодавстві.

Так, за приписами статті 141 Земельного кодексу України підставами припинення права користування земельною ділянкою є: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; д) систематична несплата земельного податку або орендної плати; е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини; ж) передача приватному партнеру, концесіонеру нерухомого майна, розміщеного на земельній ділянці, що перебуває в користуванні державного або комунального підприємства та є об`єктом державно-приватного партнерства або об`єктом концесії.

Відповідно до приписів частини 1 статті 27 Земельного кодексу України (у редакції Закону від 22.06.1993), яка діяла до 01.01.2002, право користування земельною ділянкою чи її частиною припиняється у разі: 1) добровільної відмови від земельної ділянки; 2) закінчення строку, на який було надано земельну ділянку; 3) припинення діяльності підприємства, установи, організації, селянського (фермерського) господарства; 4) систематичного невнесення земельного податку в строки, встановлені законодавством України, а також орендної плати в строки, визначені договором оренди; 5) нераціонального використання земельної ділянки; 6) використання земельної ділянки способами, що призводять до зниження родючості ґрунтів, їх хімічного і радіоактивного забруднення, погіршення екологічної обстановки; 7) використання землі не за цільовим призначенням; 8) невикористання протягом одного року земельної ділянки, наданої для сільськогосподарського виробництва, і протягом двох років - для несільськогосподарських потреб; 9) вилучення земель у випадках, передбачених статтями 31 і 32 цього Кодексу.

З наведеного вбачається, що підставою припинення права постійного користування земельною ділянкою, наданою громадянину для ведення фермерського господарства, є припинення діяльності такої юридичної особи як селянське (фермерське) господарство.

Таким чином, одержання громадянином - засновником правовстановлюючого документа на право власності чи користування земельною ділянкою для ведення СФГ є необхідною передумовою державної реєстрації та набуття СФГ правосуб`єктності як юридичної особи. Підставою припинення права користування земельною ділянкою, яка була отримана громадянином для ведення СФГ і подальшої державної реєстрації СФГ як юридичної особи, виступає припинення діяльності відповідного фермерського господарства.

28.04.2021 прийнято Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин" (набрав чинності 27.05.2021), яким доповнено Розділ Х "Перехідних положень" Земельного кодексу України пунктом 24 наступного змісту: "З дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель: а) що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук); б) оборони; в) природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, лісогосподарського призначення; г) зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи; ґ) під будівлями, спорудами, іншими об`єктами нерухомого майна державної власності; д) під об`єктами інженерної інфраструктури загальнодержавних та міжгосподарських меліоративних систем державної власності; е) визначених у наданих до набрання чинності цим пунктом дозволах на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, наданих органами виконавчої влади з метою передачі земельних ділянок у постійне користування державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, якщо рішення зазначених органів не прийняті.

Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки.

Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом.

Перехід земельних ділянок із державної власності у комунальну власність згідно з вимогами цього пункту не є підставою для припинення права оренди та інших речових прав, похідних від права власності, на такі земельні ділянки. Внесення змін до договору оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту із зазначенням нового органу, що здійснює розпорядження такою земельною ділянкою, не вимагається і здійснюється лише за згодою сторін договору.

З дня набрання чинності цим пунктом до державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки державної власності, що передаються у комунальну власність територіальних громад, органи виконавчої влади, що здійснювали розпорядження такими земельними ділянками, не мають права здійснювати розпорядження ними".

Як вбачається із Наказу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області "Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність" №46-ОТГ від 10.12.2020 Петрівській селищній раді Петрівського району Кіровоградської області передано у комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 11781,8611 га, які розташовані на територіях Йосипівської, Малинівської, Богданівської, Новостародубської, Луганської, Ганнівської, Козацької, Іванівської, Чечеліївської, Зеленської, Червонокостянтинівської, Іскрівської сільських рад та Петрівської селищної ради Петрівського району Кіровоградської області, що увійшли до складу Петрівської селищної ради Петрівського району Кіровоградської області згідно з додатком.

Так, відповідно до додатку до зазначеного наказу власником спірної земельної ділянки є Петрівська селищна рада, що також підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №318060471 від 19.12.2022 та інформацією із Публічної кадастрової карти, розташованої на офіційному веб-сайті Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, яка є загальнодоступною.

За змістом листа Петрівської селищної ради №01.1-27/147/3 від 16.01.2023 вбачається, що остання не визнає право постійного користування земельною ділянкою з кадастровим номером :02:000:9337, площею 50,00 га за СФГ "ЮРА" у зв`язку з тим, що вказана земельна ділянка надавалась в постійне користування громадянину Чепурову Ю.М .

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог статей 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на викладене, господарський суд вважає право позивача порушеним та дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, доведення останнім наявності у СФГ "ЮРА" права постійного користування земельною ділянкою з кадастровим номером :02:000:9337, площею 50,00 га, за цільовим призначенням для ведення селянського (фермерського) господарства, що розташована на території Петрівської селищної ради (колишньої Новостародубської сільської ради) Олександрійського району Кіровоградської області, яка надана в користування громадянину Чепурову Юрію Михайловичу на підставі рішення Петрівської районної ради Кіровоградської області №297 від 30.11.2001 та Державного акта на право постійного користування землею серія КР №:05:000:0001, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №103.

А отже, позовні вимоги СФГ "ЮРА" підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати за Селянським (фермерським) господарством "ЮРА" (вул. Зарічна, 13, с. Новий Стародуб, Олександрійський район, Кіровоградська область, 28310, ідентифікаційний код 31972726) право постійного користування на земельну ділянку із кадастровим номером :02:000:9337, загальною площею 50 га, цільове призначення: для ведення фермерського господарства, місце розташування: Кіровоградська область, Олександрійський район на території Петрівської селищної ради (колишньої Новостародубської сільської ради, Петріського району), яка була надана на ім`я Чепурова Юрія Михайловича Державним актом на право постійного користування землею серії КР №:05:000:0001 від 07.12.2001, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №103, виданого на підставі рішення сесії Петрівської районної ради Кіровоградської області №297 від 30.11.2001 "Про надання земель запасу для ведення селянського (фермерського) господарства".

Стягнути з Петрівської селищної ради (вул. Святкова, 7, смт. Петрове, Олександрійський район, Кіровоградська область, 28300, ідентифікаційний код 04364199) на користь Селянського (фермерського) господарства "ЮРА" (вул. Зарічна, 13, с. Новий Стародуб, Олександрійський район, Кіровоградська область, 28310, ідентифікаційний код 31972726) 2 481,00 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Копії рішення направити направити позивачу (ІНФОРМАЦІЯ_1), відповідачу (), третій особі (ІНФОРМАЦІЯ_1).

Повне рішення складено 30.01.2023.

Суддя В.Г. Кабакова