ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17.01.2023м. СумиСправа № 920/811/22

Господарський суд Сумської області у складі судді Яковенка В.В., за участю секретаря судового засідання Балицького В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщення Господарського суду Сумської області матеріали справи № 920/811/22

за позовом: Споживчого товариства Слобожани (42200, Сумська область, м. Лебедин, пл. Інтернаціональна, 37, корп. А, )

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Приходька Євгена Володимировича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 )

про стягнення заборгованості та звільнення об`єкта оренди,

представники сторін:

позивача не з`явився,

відповідача не з`явився

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду звернувся позивач з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість у сумі 23094,37 грн; зобов`язати відповідача звільнити торгівельні місця №№ 33, 34, 28, 37 площею 26 кв.м за адресою: м. Лебедин, площа Соборна, 44; повернути позивачу торгівельні місця №№ 33, 34, 28, 37 площею 26 кв.м за адресою: м. Лебедин, площа Соборна, 44 за актом приймання-передачі.

Ухвалою від 21.10.2022 суд постановив відкрити провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначити підготовче засідання на 17.11.2022.

14.11.2022 відповідач подав до суду заяву про долучення доказів до матеріалів справи щодо часткової сплати заборгованості та про розгляд справи без його участі.

17.11.2022 представник позивача подав до суду правову позицію позивача та клопотання щодо відшкодування судових витрат.

Ухвалою від 17.11.2022 суд постановив закрити підготовче провадження у справі № 920/811/22; призначити справу № 920/811/22 до судового розгляду по суті на 06.12.2022.

У зв`язку з відключенням електроенергії в Господарському суді Сумської області розгляд справи № 920/811/22, призначений в судове засідання на 06.12.2022, 10:00 не відбувся.

Ухвалою від 06.12.2022 суд постановив призначити розгляд справи по суті на 20.12.2022.

У зв`язку з відключенням електроенергії в Господарському суді Сумської області розгляд справи № 920/811/22, призначений в судове засідання на 20.12.2022, 11:20 не відбувся.

Ухвалою від 20.12.2022 суд постановив призначити розгляд справи по суті на 17.01.2023.

17.01.2023 представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи по суті за її відсутності.

Згідно зі статтею 194 ГПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

Статтею 114 ГПК України визначено, що суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позицій по справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом у межах наданих йому повноважень створено належні умови для реалізації учасниками процесу своїх прав.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Між Споживчим товариством «Слобожани» (позивач, орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Приходьком Євгеном Володимировичем (відповідач, орендар) укладено договір оренди торгівельного місця № 96 від 01.07.2020, відповідно до умов якого орендодавець надає, а орендар приймає у платне строкове користування торгівельне місце № 33, 34, 28, 37 площею 26 кв.м для здійснення підприємницької діяльності, з метою зберігання та продажу промислових товарів.

До зазначеного договору сторонами вносились зміни у вигляді додаткових угод від 15.02.2021 та 28.12.2021.

Адреса в договорі вказана помилково: м. Лебедин, пл. Соборна, 37а, яка є адресою самого орендодавця. Водночас відповідач обізнаний про вказану обставину і підтверджує, що він займає торгівельне місце на земельній ділянці з кадастровим № :01:002:00162, яка розміщена за адресою: м. Лебедин, вул. Соборна, 44.

Вказана обставина у сукупності підтверджується доказами: витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-019 від 13.02.2019, листом відповідача на адресу позивача від 26.06.2022.

Відповідно до п. 6.3. договору якщо орендар має намір укласти договір на наступний строк, він зобов`язаний не пізніше ніж за один місяць до закінчення терміну дії цього договору подати орендодавцю письмову заяву з додаванням копій відповідних правовстановлюючих документів. В іншому випадку договір припиняє дію відповідно до п. 6.1.

Строк дії вказаного договору, враховуючи його пролонгацію на 1 рік у відповідності до п. 6.1. вказаного договору, закінчився 30.06.2022.

Листом від 17.06.2022 за № 46 позивач повідомив відповідача про наявність у нього заборгованості за вказаним договором за період, починаючи з лютого 2022 року і вказав на те, що у разі несплати заборгованості, зазначений договір буде розірваний з 30.06.2022, тобто припиниться по закінченню вказаного договору.

З відповіді відповідача на вищевказаний лист вбачається, що ФОП Приходько Є.В. не має наміру продовжувати договір оренди № 96.

За п. 2.3. договору об`єкт оренди повертається орендарем орендодавцю протягом 3 робочих днів після припинення або достроковому розірванні цього договору за актом приймання-передачі, який є невід`ємною частиною цього договору, в якому сторони зазначають стан об`єкта оренди на момент передачі. Обов`язок з складання акта приймання-передачі покладається на орендодавця.

Відповідно до п. 5.2. договору за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Як зазначає позивач, вимоги п. 2.3. договору відповідач не виконав, не зважаючи на те, що позивачем на адресу відповідача направлено вимогу та відповідний акт приймання-передачі про повернення об`єкта оренди.

Виходячи з даних бухгалтерського обліку позивача, станом на вересень 2022 року заборгованість відповідача перед позивачем за договором становить 13025,00 грн (за квітень-вересень 2022 року).

Згідно з ч. 1 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у володіння та користування майно для здійснення господарської діяльності.

На підставі ч. 6 ст. 283 ГК України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

Обов`язки наймача (орендодавця) у разі припинення договору найму (оренди) визначені в ст. 785 ЦК України, відповідно до якої у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення (ч. 2 ст. 785 ЦК України).

Так у відповідача виникло зобов`язання з повернення позивачу орендованого майна на підставі ст. 785 ЦК України та п. 2.3. договору протягом 3 робочих днів після припинення договору.

За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Стаття 526 ЦК України визначає, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

На підставі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У ч. 1 ст. 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується виникнення після закінчення дії договору (п. 6.1 договору) у відповідача як орендаря зобов`язання повернути орендоване майно позивачу як орендодавцю за актом приймання-передачі відповідно до п. 2.3. договору оренди та ст. 785 ЦК України, при цьому відповідач не заперечує факт виникнення вказаного зобов`язання.

Згідно зі ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Як вказав Верховний Суд (п. 9.19 постанови від 19.04.2021 у справі № 910/11131/19) неустойка за частиною другою статті 785 ЦК України має спеціальний правовий режим, який обумовлений тим, що зобов`язання наймача (орендаря) з повернення об`єкта оренди є майновим і виникає після закінчення дії Договору. Наймодавець (орендодавець) у цьому випадку позбавлений можливості застосовувати щодо недобросовісного наймача інші ефективні засоби впливу задля виконання відповідного зобов`язання, окрім як використання права на стягнення неустойки в розмірі подвійної плати за користування орендованим майном.

Також як вказував Верховний Суд (зокрема, постанова від 30.10.2019 у справі № 924/80/19), законодавство у сфері орендних правовідносин пов`язує припинення обов`язків орендаря з фактом поверненням об`єкту договору оренди, тобто з моментом підписання акта приймання-передачі. У разі невиконання обов`язку, передбаченого частиною першою статті 785 ЦК України, цивільним законодавством визначена можливість стягнення неустойки за весь час прострочення виконання зобов`язання щодо повернення об`єкта оренди. Таким чином, право на стягнення неустойки, встановленої частиною другою статті 785 ЦК України, пов`язується з простроченням орендарем виконання зобов`язання з повернення орендованого майна за актом приймання-передачі.

Отже оскільки відповідач не виконав обов`язку щодо повернення орендованого майна за актом приймання-передачі, а також не вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, що зумовлюють наявність правових підстав для нарахування відповідачу неустойки у розмірі подвійної плати за час прострочення повернення орендованого майна після закінчення договору оренди, тому позивач вважає правомірним нарахувати неустойку за період з 01.07.2022 по 01.10.2022 у розмірі 15414,00 грн подвійної орендної плати за неповернення речі вчасно.

Відтак заборгованість становить 20750,00 грн, з яких: 15414,00 грн подвійна оплата за липень-вересень + квітень-червень заборгованість 5336,00 грн.

При цьому судом установлено, що протягом розгляду справи в суді, відповідачем здійснена часткова оплата суми боргу в розмірі 13025,00 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи меморіальним ордером від 13.10.2022 про сплату 3000,00 грн, квитанціями від 08.11.2022 про сплату 6000,00 грн та від 13.10.2022 про сплату 4000,00 грн., тобто на час звернення позивача з позовом існувала заборгованість у розмірі 23094,37 грн, однак після відкриття провадження у справі відповідачем частково сплачено суму боргу.

За вказаних обставин, враховуючи, що під час розгляду справи в суді відповідач частково сплатив позивачу суму боргу у розмірі 13025,00 грн, провадження у справі в цій частині стягнення суми боргу необхідно закрити за відсутністю предмету спору відповідно до п.2 ч.1 ст. 231 ГПК України.

Однак доказів сплати решти суми боргу відповідач не надав.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі розрахунку позивачем нараховано відповідачу інфляційні збитки в сумі 2344,37 грн за період з лютого по серпень 2022 року.

Перевіривши розрахунки позивача, суд дійшов висновку, що розрахунок інфляційних збитків позивачем здійснено у відповідності до вимог законодавства та договору.

З огляду на наведене, на момент ухвалення судом рішення, заборгованість відповідача перед позивачем складає 10069,37 грн, позовні вимоги в частині стягнення яких підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача звільнити та повернути орендоване майна, суд дійшов до такого висновку.

Законодавством визначено, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі (ч. 1 ст. 785 ЦК України).

Сторонами погоджено, що орендар повертає орендодавцю протягом 3 робочих днів об`єкт оренди після припинення договору.

Ураховуючи викладене, та те, що строк дії договору закінчився 30.06.2022, майно не повернуто, суд визнає вимоги позивача про зобов`язання звільнити та повернути орендоване майно такими, що підлягпають задоволенню.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, що його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Беручи до уваги те, що судом закрито провадження в частині стягнення 13025 грн боргу, судовий збір підлягатиме поверненню позивачеві за ухвалою суду у разі подання відповідного клопотання.

Оскільки спір виник з вини відповідача, судові витрати по розгляду справи відповідно до ст. 129 ГПК УКраїни необхідно покласти на відповідача пропорційно до задоволених вимог.

Щодо покладання на відповідача витрат позивача на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.

За приписами ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, згідно зі ст. 126 ГПК України, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 ГПК України).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

Представник позивача в обґрунтування судових витрат на професійну правничу допомогу надав суду копію договору про надання правової допомоги, укладеного між Споживчим товариством «Слобожани» та адвокатом Мазнєвою Світланою Григорівною від 17.06.2022, за умовами якого адвокат зобов`язується здійснити захист, представництво та/або надати інші види правової допомоги (професійної правничої допомоги), а Клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до п. 7 договору оплата послуг адвоката здійснюється Клієнтом за певний обсяг виконання робіт, які сторони погоджують при підписанні акту приймання-передачі виконаних робіт. Оскільки цей договір є договором комплексного обслуговування, то сторони під час обговорення певного об`єму робіт узгоджують вартість цих робіт та обумовлюють і фіксують цю вартість і порядок її оплати у відповідному акті приймання-передачі виконаних робіт. Сторони можуть домовитись, як про фіксовану вартість певного об`єкта виконаних робіт, так і про погодинну оплату, що фіксується у зазначеному акті.

До матеріалів справи долучено акт приймання-передачі виконаних робіт від 15.11.2022, відповідно до якого сторони погодили, що вартість виконаних адвокатом робіт становить 5000,00 грн і вона не залежить від витраченого адвокатом часу на ведення даної справи.

Також позивачем долучено платіжне доручення № 647 від 15.11.2022 про сплату 5000,00 грн за надання професійної допомоги згідно договору від 17.06.2022.

Отже матеріалами справи підтверджено витрати позивача на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом цієї справи на суму 5000,00 грн.

Керуючись статтями 73, 74, 76-79, 123, 129, 130, 231, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Приходька Євгена Володимировича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) на користь Споживчого товариства Слобожани (42200, Сумська область, м. Лебедин, пл. Інтернаціональна, 37, корп. А, ) 7725,00 грн (сім тисяч сімсот двадцять п`ять гривень) неустойки, 2344,37 грн (дві тисячі триста сорок чотири гривні 37 копійок) інфляційних збитків, витрат по сплаті судового збору в сумі 6043,72 грн (шість тисяч сорок три гривні 72 копійки) та витрат на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн (п`ять тисяч гривень).

3. Зобов`язати Фізичну особу-підприємця Приходька Євгена Володимировича (код НОМЕР_1 ) звільнити торгівельні місця №№ 33, 34, 28, 37 площею 26 кв.м за адресою: м. Лебедин, площа Соборна, 44.

4. Зобов`язати Фізичну особу-підприємця Приходька Євгена Володимировича (код НОМЕР_1 ) повернути Споживчому товариству «Слобожани» () торгівельні місця №№ 33, 34, 28, 37 площею 26 кв.м за адресою: м. Лебедин, площа Соборна, 44 за актом приймання-передачі.

5. В частині стягнення 13025,00 грн боргу провадження закрити.

6. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно зі статтею 241 Господарського процесуального кодексу України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Повне рішення складено 20.01.2023.

Суддя В.В. Яковенко