ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2023 Справа № 914/3103/22

Господарський суд Львівської області у складі судді Запотічняк О.Д.

за участю секретаря судового засідання Яремко В.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом: Антимонопольного комітету України, м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Технології для бізнесу», м. Львів,

про: стягнення 133 465,50 грн

за участю представників сторін:

від позивача: Портянко О.В.;

від відповідача: Фоменко Ю.О.;

Хід розгляду справи.

Антимонопольний комітет України звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Технології для бізнесу» про стягнення 133 465,50 грн.

Ухвалою від 20.12.2022 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначив розгляд справи на 24.01.2023 року.

18.01.2023 представником відповідача подано клопотання про зменшення розміру пені (Вх. № 1276/23).

В судове засідання 24.01.2023 з`явився представник позивача в режимі відеоконференції, надав пояснення по суті спору, просив позовні вимоги задоволити, представник відповідача просив зменшити розмір нарахованих штрафних санкцій.

Беручи до уваги предмет та підстави позову у даній справи, суд дійшов до висновку, що матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення.

В судовому засіданні 24.01.2023 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Правова позиція позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невчасне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору про закупівлю № ТЕ-21-0726/2 від 26.07.2021 щодо поставки товару, внаслідок чого просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 133 465,50 грн.

Правова позиція відповідача.

Відповідач подав клопотання про зменшення розміру пені на 50 відсотків (Вх. № 1276/23). В клопотанні зазначив, що дійсно поставку товару здійснив з затримкою, однак 24.11.2021 року листом Вих. №211124/30 Відповідачем було завчасно проінформовано Позивача про виникнення обставин, що спричиняють затримку в поставці Товарів з боку виробника, у зв`язку з глобальним дефіцитом комплектуючих та логістичними збоями, що перебуває поза межами впливу Постачальника. На підтвердження чого Відповідачем було додано копію інформаційного листа НР Іnk Вих. №9857/ІМР/2021 від 23.11.2021 року з його перекладом.

Зазначив, що строк прострочення поставки Товару незначний- 30 календарних днів, а також те, що поставка Товару була виконана в межах дії Договору до 31.12.2021 року у повному обсязі. Враховуючи, що Позивач не зазначив про понесені ним збитки, вважає, що порушення зобов`язання Відповідачем не завдало збитків Позивачу. Просив зменшити розмір штрафних санкцій на 50 % до суми 66 732,75 грн.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

26 липня 2021 року між Антимонопольним комітетом України і Товариством з обмеженою відповідальністю «Технології для бізнесу» було укладено Договір про закупівлю товарів за державні кошти № ТЕ-21-0726/2.

Відповідно до умов Договору про закупівлю товарів за державні кошти Постачальник зобов`язується поставити Покупцю товар: «Машини для обробки даних (апаратна частина) (Персональні комп`ютери), код за ДК 021:2015 Єдиного закупівельного словника - 30210000-4 Машини для обробки даних (апаратна частина)», зазначений в Специфікації (додаток 1 до Договору), що є невід`ємною частиною договору, а Покупець прийняти і оплатити такий товар (п. 1.1. Договору).

Відповідно до пункту 3.1 ціна цього Договору становить 4 448 850,00 грн.

Пунктом 5.1. Договору визначено строк поставки товару, відповідно до якого поставку товару має бути здійснено з дати підписання договору упродовж 100 (ста) робочих днів, але не пізніше 30.11.2021.

Таким чином, поставка Товару повинна була бути здійснена до 30 листопада 2021 року включно, проте ТОВ «Технології для бізнесу» було поставлено Покупцю товар 31 грудня 2021 року, що підтверджується актом № 2/3112/00011 прийому-передачі Товару, що не заперечується Відповідачем.

Згідно із пунктом 6.3.1. Договору Постачальник зобов`язаний забезпечити поставку Товару у строки, встановлені ним Договором.

Відповідно до пункту 7.1. Договору у разі не виконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством та цим Договором.

Пунктом 7.3. Договору встановлено, що за порушення строків поставки Товару або недопоставку товару Постачальник сплачує Покупцю пеню в розмірі 0.1 відсотка вартості Товару, поставку якого прострочено та/або недопоставлено, за кожний день такого прострочення, а за прострочення поставки Товару понад тридцять днів Постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 10 (десяти) відсотків вартості Товару, поставку якого прострочено.

З огляду на вказане, згідно з умовами Договору сторони домовилися, що Товар має бути поставлений не пізніше 30,11.2021, але фактичну його поставку здійснено 31.12.2021, термін прострочення поставки Товару склав 30 днів.

Таким чином, за неналежне виконання зобов`язань за Договором, а саме прострочення поставки Товару на 30 днів, Позивач нарахував Відповідачу пеню в розмірі 133 465,50 грн.

27.06.2022 та 31.08.2022 позивач звертався до відповідача з претензіями щодо сплати пені в розмірі 133 465,50 грн за не вчасно поставлений товар.

19.07.2022 Відповідач надіслав Антимонопольному комітету України відповідь на претензію в якій зазначив, що ним вживались заходи щодо попередження про затримку поставки товару, як доказ надано лист компанії НР, просив укласти додаткову угоду щодо продовження строку поставки товарів, однак така підписана не була. Просив відкликати претензію та не застосовувати штрафних санкцій.

Оцінка суду.

Відповідно до ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Частиною 2 ст.11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, в тому числі, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 712 ЦПК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Аналогічне положення містить ст. 193 Господарського кодексу України, де зазначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як вбачається із матеріалів справи, 26 липня 2021 року між Антимонопольним комітетом України і Товариством з обмеженою відповідальністю «Технології для бізнесу» було укладено Договір про закупівлю № ТЕ-21-0726/2 та підписано Специфікацію, Технічні вимоги до договору, на виконання умов яких ТОВ "Технології для бізнесу" передало Антимонопольному комітету України товар на загальну суму 4 448 850,00 грн з ПДВ, що підтверджується підписаним між сторонами та скріпленим відтисками печаток Актом прийому передачі № 2/3112/00011 від 31.12.2021, долученим до матеріалів справи.

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується, що відповідач в повному обсязі здійснив поставку товару, однак з порушенням строків, визначених умовами п. 5.1 договору про закупівлю № ТЕ-21-0726/2 від 26.07.2021 р.

Посилаючись на п. 5.1. Договору, що термін поставки товару було визначено договором до 30.11.2021, позивач звернувся в суд про стягнення з ТОВ «Технології для бізнесу» пені на підставі пункту 7.3 Договору в розмірі 133 465,50 грн.

Відповідно до 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з п. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватись, зокрема, неустойкою. Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пунктом 7.3. Договору встановлено, що за порушення строків поставки Товару або недопоставку товару Постачальник сплачує Покупцю пеню в розмірі 0.1 відсотка вартості Товару, поставку якого прострочено та/або недопоставлено, за кожний день такого прострочення, а за прострочення поставки Товару понад тридцять днів Постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 10 (десяти) відсотків вартості Товару, поставку якого прострочено.

Позивач нарахував Відповідачу пеню в розмірі 133 465,50 грн за несвоєчасну поставку Товарів за період з 01.12.2021 по 30.12.2021.

Разом з тим, товариством з обмеженою відповідальністю Технології для бізнесу було подано клопотання про зменшення стягнення пені на 50 % до суми 66 732,75 грн.

Штрафними санкціями відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (за змістом ст.549 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч.3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Аналогічні приписи наведено у ст.233 Господарського кодексу України, за змістом якої у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Аналіз приписів ст.551 Цивільного кодексу України, 233 Господарського кодексу України дає підстави для висновку про те, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки; господарський суд повинен надати оцінку поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Водночас слід зазначити, що чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно зі ст.86 Господарського процесуального кодексу України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Клопотання відповідача про зменшення розміру неустойки обґрунтовано тим, що ним було завчасно проінформовано Позивача про виникнення обставин, що спричинять затримку в поставці Товарів з боку виробника, у зв`язку з глобальним дефіцитом комплектуючих та логістичними збоями, що перебуває поза межами впливу Постачальника, також товар було поставлено з незначною затримкою у 30 днів, що не спричинило суттєвих збитків Позивачу.

Суд зазначає, що 24.02.2022 росією було розпочато повномасштабні військові дії проти України, у зв`язку з чим з 24.02.2022 згідно з Указом Президента України від 17.05.2022 №341/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України №2263-IX від 22.05.2022 "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" в Україні введено воєнний стан.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення поданого відповідачем клопотання про зменшення розміру неустойки, враховуючи повну поставку товару з незначним простроченням 30 днів, введений військовий стан на території України, недопустимість надмірного збагачення за рахунок штрафних санкцій, що є недопустимим, а тим більше у період військової агресії, у зв`язку з чим вважає за доцільне стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Технології для бізнесу на користь Антимонопольного комітету України пеню у розмірі 80 000,00 грн.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України, вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України, встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У зв`язку з викладеним, враховуючи вищенаведені положення норм чинного законодавства України, приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги слід задоволити частково в розмірі 80 000,00 грн. В задоволенні решти вимог відмовити за безпідставністю.

Судові витрати.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому, у разі коли господарський суд зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Зважаючи на зазначене, на відповідача покладається 2481,00 грн витрат на оплату судового збору.

Керуючись ст. ст. 2, 13, 74, 73, 76-78, 86, 129, 236-241 ГПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Технології для бізнесу» (79034, м. Львів, вул. Угорська, 12, оф. 21, ) на користь Антимонопольного комітету України (03035, м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, 45, ) 80 000,00 грн та судовий збір в розмірі 2481,00 грн.

3. В задоволенні решти вимог відмовити.

Наказ видати згідно ст. 327 ГПК України.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду в порядку, встановленому розділом IV ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 27.01.2023.

Суддя Запотічняк О.Д.