ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.01.2023 Справа № 914/2213/22

місто Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Тараса РИМА,

за участю секретаря судового засідання Лілії ТУРЧИН,

за участю представників сторін:

позивача:Костянтин АНТОНЕНКОВ, Ігор ЛОЗИНСЬКИЙ,
відповідача 1:Юрій БАРДА,
відповідача 2:Марія ПЕТРІВСЬКА,
розглянув у відкритому судовому засіданні справу
за позовом: фізичної особи підприємця Антоненкова Костянтина Валерійовича (далі Позивач або Підприємець),
до відповідача 1:Львівської міської ради (далі Відповідач-1 або Рада),
до відповідача 2:Департаменту містобудування Львівської міської ради (далі Відповідач-2 або Департамент),
про:поновлення договору оренди землі.
I. ПРОЦЕДУРИ.

1. Позивач звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом до Відповідачів про поновлення договору оренди землі.

2. Ухвалою від 20.09.2022 суд залишив позов без руху.

3. Ухвалою від 03.10.2022 суд відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

4. Ухвалою від 14.11.2022 суд забезпечив позов шляхом заборони Раді та Департаменту вчиняти будь-які дії щодо демонтажу тимчасової споруди Підприємця на спірній земельній ділянці.

5. Рух справи відображено в попередніх ухвалах суду.

6. Суд створив усі можливості учасникам справи для висловлення своїх доводів і заперечень, повідомлення усіх відомих їх обставин та подання усіх можливих доказів, вирішив усі подані клопотання, а також виконав решта завдань підготовчого провадження. Зазначене стало підставою для того, що суд ухвалою від 30.11.2022 закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 28.12.2022.

7. У судовому засіданні 11.01.2023 суд ухвалив рішення у справі, проголосивши його вступну та резолютивну частини.

II. АРГУМЕНТИ СТОРІН.

Позиція позивача.

8. Рада та Підприємець 19.05.2004 уклали договір оренди землі, строк дії якого закінчився 26.02.2009. Підприємець за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомив Раду про намір продовжити його дію. Підприємець користується земельною ділянкою дотепер та сплачує орендну плату.

9. Рада та Департамент з 26.02.2009 і до цих пір не повідомляли Підприємця про намір припинити чи розірвати договір. Отже, договір оренди продовжувався на тих самих умовах кожні 5 років.

10. Рада надіслала Підприємцю вимогу від 17.08.2022 про демонтаж тимчасової споруди, яка розташована на орендованій земельній ділянці. Рада вважає, що Підприємець установив тимчасову споруду самовільно.

11. З метою врегулювання орендних відносин, Підприємець 06.05.2021 надіслав Раді проект додаткової угоди про поновлення договору оренди землі. У відповідь Департамент повідомив про відсутність підстав для підписання додаткової угоди, чим відмовив у поновленні договору оренди.

12. Відмова поновити договір оренди землі є неправомірною, адже Підприємець дотримався приписів пунктів 1-3 статті 33 Закону України "Про оренду землі".

13. Предметом позову є поновлення договору оренди землі від 19.05.2004 на 5 років, шляхом укладення додаткової угоди.

14. Підставою позову є наявність обставин, передбачених частинами 1-6 статті 33 Закону України "Про оренду землі".

15. Позивач зазначив у позові, що попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат становить 2 481,00 грн витрат на оплату судового збору.

Заперечення Ради.

16. Рада стверджувала, що після закінчення договору оренди землі 26.02.2009, такий був поновлений на 5 років на підставі чинних на той момент положень частин 1-2 статті 33 Закону України "Про оренду землі". Водночас згодом просила не брати до уваги її твердження, оскільки у рішенні від 09.12.2020 у справі № 914/378/20 Господарський суд Львівської області дійшов до висновку, що договір оренди землі припинив свою дію 26.02.2009. Таким чином, закінчення дії договору 26.02.2009 є преюдиційною обставиною і не підлягає доказуванню.

17. Після закінчення дії договору Підприємець аж 06.05.2021 надіслав Раді проект додаткової угоди про поновлення договору оренди на новий строк.

18. Розміщення тимчасових споруд здійснюється, серед іншого, на підставі договору оренди окремих конструктивних елементів благоустрою. Підприємець не має укладеного з Радою договору оренди окремих конструктивних елементів благоустрою.

Заперечення Департаменту.

19. Речові права Підприємця на спірну земельну ділянку не зареєстровані у встановленому порядку. Отже, земельна ділянка не перебуває у користування Підприємця.

20. Підприємець пропустив строк звернення з проєктом додаткової угоди про поновлення договору оренди на новий строк.

21. З 01.01.2017 тимчасові споруди на території міста Львова розміщуються на підставі договорів оренди окремих конструктивних елементів благоустрою. Підприємець не уклав з Радою такий договір. Тимчасова споруда Підприємця не увійшла до переліку тимчасових споруд, що входять до комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у місті Львові, на неї не видавався паспорт прив`язки та не укладався договір оренди конструктивних елементів благоустрою. Зважаючи на це, тимчасова споруда підлягає демонтажу.

III. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА.

22. Згідно з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постановах від 22.09.2020 у справах № 159/5756/18 та № 313/350/16-ц, від 31.08.2021 у справі № 903/1030/19 для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", необхідна наявність таких юридичних фактів:

22.1. Орендар належно виконує свої обов`язки за договором оренди.

22.2. До закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк.

22.3. До листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою.

22.4. Орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди.

Виконання Підприємцем своїх обов`язків за договором оренди.

23. Підприємець та Рада уклали договір оренди землі від 19.05.2004 (далі Договір від 19.05.2004) (а. с. 3-4). Згідно з пунктами 1 та 2 Договору від 19.05.2004 орендодавець … надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, яка знаходиться у місті Львові на вулиці Сахарова, 31а для розміщення павільйону. Об`єктом оренди є земельна ділянка, кадастровий номер :05:001:0004, загальною площею 0,0070 га.

24. Пунктом 9 Договору від 19.05.2004 визначено, що орендна плата вноситься у розмірі 5201,00 грн на рік.

25. Суду не надано доказів того, що Підприємець неналежним чином виконував свої обов`язки орендаря. У матеріалах справи наявні чеки про оплату земельного податку за період з квітня 2021 по квітень 2022 року.

26. Отже, суд робить висновок, що Підприємець належним чином виконував свої обов`язки за договором.

Повідомлення про намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк та надсилання проекту додаткової угоди.

27. Згідно з пунктом 8 Договору від 19.05.2004 договір укладено строком на 5 років до 26.02.2009.

28. Пунктом 8 Договору від 19.05.2004 встановлено, що після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за __ днів до закінчення строку дії Договору письмово повідомити орендодавця про намір продовжити його дію. Отже, сторони не визначили за скільки днів орендар повинен повідомити орендодавця про намір продовжити договір.

29. Відповідно до статті 33 Закону України "Про оренду землі" (у редакції станом на 14.10.2008) після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки відповідно до умов договору, має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору. У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, то за відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору він підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Письмове заперечення здійснюється листом-повідомленням.

30. Суд погоджується з позицією Відповідачів в частині того, що Договір від 19.05.2004 припинив свою дію 26.02.2009. При цьому суд керується таким.

31. Підприємець звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом до Ради про визнання права власності на павільйон, розташований на вулиці Академіка Сахарова, 31а у місті Львові, площею 35,70 м2. Рішенням від 09.12.2020 у справі № 914/378/20 суд повністю відмовив у задоволенні позову. Західний апеляційний суд постановою від 13.04.2021 залишив без задоволення апеляційну скаргу.

32. При цьому суди установили, що Підприємець не звертався до Ради з пропозицією продовжити чи переукласти Договір від 19.05.2004, а тому цей договір припинив свою дію 26.02.2009.

33. Відповідно до частин 4 та 5 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

34. Отже, законодавець виходить з того, що коли особа була учасником певної справи, щодо неї суд установив певну обставину, то єдино можливим варіантом для її спростування є оскарження такого рішення до вищої судової інстанції. І навпаки, якщо особа не була залучена до розгляду справи, то вона на загальних засадах управі спростовувати таку обставину в іншому судовому процесі.

35. Такий підхід зумовлений як правовою природою преюдиційних фактів (тобто обставин, які уже повноважний суд дослідив та встановив), так і принципом правової визначеності, який є невід`ємним елементом верховенства права. Суд нагадує, що цей принцип передбачає дотримання принципу res judicata, тобто повагу до остаточного судового рішення. Було б абсолютно непослідовно надавати різним судам можливість у різних судових процесах встановлювати чи констатувати відсутність однакових фактів.

36. В цій ситуації не має значення і предмет спору (на що звертав представник Позивача в ході розгляду справи по суті), оскільки це не передбачено приписами статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

37. Не можна твердження, наведені в судових рішеннях, вважати оцінкою обставин. Річ у тому, що Підприємець обґрунтовував свої позовні вимоги у справі № 914/378/20, поміж іншого, укладеністю Договору від 19.05.2004 на невизначений строк, а також тим, що він неодноразово звертався до Ради з проханням продовжити дію договору (такі звернення не збереглися). Натомість Рада, заперечуючи його позовні вимоги, посилалася на факт припинення строку його дії 26.02.2009, оскільки Підприємець не скористався переважним правом (пункт 8 договору) його поновити на новий строк.

38. З урахуванням аргументів сторін суд досліджував, на який строк був укладений цей договір, його чинність, а також вплив установлених обставин на загальну оцінку правовідносин.

39. Таким чином, суд погоджується з позицією Відповідачів, що Договір від 19.05.2004 припинив свою дію 26.02.2009, і ця обставина встановлена в рішенні Господарського суду Львівської області від 09.12.2020 стосовно Підприємця та Ради, які беруть участь і в цій справі (№ 914/2213/22).

40. Потрібно зауважити, що Підприємець подав до Ради лист-повідомлення про поновлення Договору від 19.05.2009 на той самий термін і на тих самих умовах лише 06.05.2021, тобто після припинення дії договору (а. с. 5). До листа долучив проєкт додаткової угоди (а. с. 6). Рада не заперечила отримання цього листа.

41. Та обставина, що Підприємець фактично продовжував користуватись спірною земельною ділянкою, а Рада не висловлювала письмово бажання розірвати договір, не свідчить про пролонгацію Договору від 19.05.2004.

42. Той факт, що Рада певний проміжок часу не заперечувала проти розміщення павільйону на земельній ділянці, не перешкоджає їй тепер вимагати від Підприємця припинити користування земельною ділянкою.

Повідомлення орендаря про відмову в поновленні договору оренди.

43. У відповідь на лист, зазначений у пункті 40 цього рішення, Департамент надіслав Підприємцю лист від 08.06.2021 (а. с. 16), у якому зазначив, що строк дії договору закінчився 26.02.2009 та відсутність підстав для укладення додаткової угоди.

Продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору.

44. Підприємець продовжив користуватись земельною ділянкою після закінчення строку дії Договору від 19.05.2004. Зокрема, в матеріалах справи відсутній акт приймання-передачі спірної земельної ділянки, за яким би Підприємець повернув Раді земельну ділянку. Сторони не заперечують цієї обставини.

Висновки.

45. Суд установив, що Підприємець належно виконував свої обов`язки за Договором від 19.05.2004. Проте строк його чинності сплив 26.02.2009. Повідомлення Позивача про намір скористатися переважним правом на продовження цього договору надіслано зі значним пропуском строку після припинення строку дії договору.

46. Отже, Підприємець не дотримався вимог, передбачених частинами 1-5 статті 33 Закону України "Про оренду землі", що виключає і можливість поновлення Договору від 26.11.2015 на підставі частини 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі".

47. Зважаючи на вказане, позовні вимоги Підприємця не підлягають задоволенню.

48. Крім того, суд звертає увагу Позивача на те, що Департамент не є належним відповідачем у такій категорії справ, адже є самостійною юридичною особою та не укладав з Позивачем договору. Зазначене є додатковою підставою для відмови в задоволенні позову, скерованого до Відповідача-2.

49. Відповідно до частини 9 статті 145 Господарського процесуального кодексу України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

IV. СУДОВІ ВИТРАТИ.

Розподіл витрат на оплату судового збору.

50. На підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати залишаються за Позивачем.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 73, 74, 76, 77, 78, 79, 91, 114, 238, Господарського процесуального кодексу України, суд

Вирішив:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Скасувати заходи забезпечення позову у справі 914/2213/22, вжиті ухвалою суду від 14.11.2022.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції в порядку та строки, які визначені статтями 254, 256 Господарського процесуального кодексу України. Апеляційну скаргу подають безпосередньо до Західного апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення складено та підписано 20.01.2023.

Суддя Рим Т.Я.