ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2023 року м.Дніпро Справа № 904/5669/21 (904/801/22)

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кузнецова В.О.,

суддів Чередко А.Є., Коваль Л.А.,

секретар судового засідання Крицька Я.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВЕЦЬ" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.07.2022 (повний текст рішення складено 15.07.2022, суддя Мартинюк С.В.) у справі

за позовом ОСОБА_1 , м. Кам`янське

до Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВЕЦЬ", смт Курилівка

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача розпорядник майна боржника ПАТ "Дніпровець" арбітражний керуючий Шистопал П.М., м.Дніпро

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Дніпровська районна державна адміністрація, смт.Слобожанське, Дніпропетровська область

про визнання недійсним акту на право власності на земельну ділянку

в межах справи

за заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Роял Охорона", м. Дніпро

до боржника публічного акціонерного товариства "Дніпровець", смт Курилівка

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст і підстави позовних вимог

ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом до публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВЕЦЬ" про визнання недійсним та скасування державного акту на право власності, в якому просила визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №870530 від 29.12.2012, кадастровий номер - :01:001:0370, виданий Сільськогосподарському риболовецькому закритому акціонерному товариству «Дніпровець» (переіменований на ПАТ "Дніпровець") на підставі Розпорядження Петриківської РДА від 19.09.2012 №833-р-12 "Про затвердження технічної документації із землеустрою, щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки", постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.10.2012 по справі №2а/0470/11198/12; скасувати державну реєстрацію права власності, номер запису про право власності 5102191, дата державної реєстрації 21.03.2014, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 11898094 від 25.03.2014.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що земельна ділянка, яка належить позивачеві на праві приватної власності, внесена до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень як власність сільськогосподарського Риболовецького закритого акціонерного товариства Дніпровець (яке в подальшому переіменовано в публічне акціонерне товариство Дніпровець) та на земельну ділянку виготовлено та зареєстровано Державний акт на право приватної власності серія ЯМ № 870530 від 29.12.2012, кадастровий номер :01:001:0370, на загальну площу 4,177 га, що складається з ріллі - 3, 1018 га та кормових угідь - 1, 0752 га.

Відповідно до листа Відділу №1 ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області №280/0/398-21-0.104.1 від 16.09.2021 отриманого позивачем, земельна ділянка за кадастровим номером :01:001:0370 одночасно обліковується за гр. ОСОБА_1 та ПАТ "Дніпровець" на праві власності.

Позивач вважає, що наявність двох державних актів на право власності на одну і ту ж земельну ділянку за ним та ПАТ "Дніпровець", порушує його конституційне права щодо володіння, користування та розпорядження належним йому майном, оскільки відповідач чинить перепони в користуванні земельною ділянкою.

ІІ. Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 05.07.2022 у даній справі позов задоволено; визнано недійсним та скасовано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №870530 від 29.12.2012, кадастровий номер - :01:001:0370, виданий Сільськогосподарському риболовецькому закритому акціонерному товариству «Дніпровець» (переіменований на ПАТ "Дніпровець") на підставі Розпорядження Петриківської РДА від 19.09.2012 №833-р-12 "Про затвердження технічної документації із землеустрою, щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки", постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.10.2012 по справі №2а/0470/11198/12. Скасовано державну реєстрацію права власності, номер запису про право власності 5102191, дата державної реєстрації 21.03.2014, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 11898094 від 25.03.2014. Стягнуто з публічного акціонерного товариства «Дніпровець» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 4 962,00 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 9 270, 00 грн.

Рішення місцевого господарського суду мотивовано тим, що державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий органом, який не мав на це законних повноважень визнається недійсним.

Відповідно до Реєстру власників іменних цинних паперів ПАТ "Дніпровець", станом на 29.03.2022 ОСОБА_1 зареєстрована як власник 5 233 іменних простих бездокументарних акцій. В той же час, учасниками справи не надано доказів (відповідного акту приймання -передачі) передачі земельної ділянки позивачем, в якості оплати акцій відповідача, відповідно до абз. 6 статті 6 Установчого договору про створення і діяльність сільськогосподарського риболовецького закритого акціонерного товариства "Дніпровець". Таким чином, в матеріалах справи відсутні докази переходу права власності від позивача до відповідача на земельну ділянку загальною площею 4, 177 га, тому умови установчого договору в частині передачі земельної ділянки позивачем відповідачу в якості формування статутного фонду, виконані не були. Отже, позивач не позбувся, а відповідач не набув право власності на земельну ділянку площею 4, 177 га, оформлену державним актом ДП №26.

ІІІ. Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи учасників справи

3.1 Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись із вказаним рішенням, публічне акціонерне товариство "Дніпровець", звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення господарського суду скасувати, у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Аргументуючи апеляційну скаргу, заявник вказує, що за рахунок внесених в статутний капітал СРЗАТ "Дніпровець", відповідач після об`єднання внесених фізичними особами земельних ділянок зареєстрував право власності на 106 земельних ділянок загальною площею 2 105,7305 га.

Позивачем не доведено, що земельна ділянка, яка належала їй на праві власності, увійшла та знаходиться у складі саме земельної ділянки ПАТ "Дніпровець", яка є предметом розгляду даної справи.

Скаржник зазначає, що ОСОБА_1 просить суд визнати недійсним та скасувати державний акт на земельну ділянку площею 8,9993 га, в той час коли їй належала земельна ділянка площею 4,177 га. Тобто, на земельній ділянці, яка належить ПАТ "Дніпровець", можлива наявність земельної ділянки не лише ОСОБА_1 , а й іншої фізичної особи, яка не була залучена до участі у цій справі.

Судом першої інстанції до участі у розгляді справи не було залучено до участі у справі Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів; відповідний орган земельного кадастру; орган державної реєстрації речових прав на нерухоме майно; Дніпровську районну державну адміністрацію та інших фізичних осіб, які яке власниками суміжних земельних ділянок.

Суд першої інстанції під час дослідження питання застосування строку давності не звернув уваги на те, що позивачем було отримано свій державний акт на право власності на землю ще у 1999 році, до моменту звернення до суду із позовом, позивач не цікавився чому його земельна ділянка обробляється ПАТ "Дніпровець". ОСОБА_1 є власником іменних цінних паперів - акцій ПАТ "Дніпровець". Ці акції не розповсюджуються вільно на фондовому ринку, їх неможливо вільно придбати іншим чином, аніж сплатити їх вартість в якості засновника ПАТ "Дніпровець".

В період часу з 1999 року і до моменту звернення до суду з позовом ОСОБА_1 не зверталась з будь-якими скаргами або заявами з приводу неправомірного використання її земельної ділянки до будь-яких державних чи правоохоронних органів.

3.2 Доводи інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення господарського суду залишити без змін.

В обґрунтування своєї правової позиції ОСОБА_1 зазначає, що про порушення її прав вона дізналася з листа Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області №280/0/398-21-0.104,1 від 16.09.2021, в якому зазначено, що належна ОСОБА_1 земельна ділянка одночасно обліковується як за нею так і за ПАТ "Дніпровець" на праві власності, на підставі державного акту на право власності на землю. У зв`язку з подвійною реєстрацією ОСОБА_1 не може прийняти спадщину. Таким чином, строк позовної давності, визначений цивільним кодексом України, не пропущений.

Позивач вважає необґрунтованими доводи апелянта щодо необхідності надання висновків землевпорядних організацій та експертів, оскільки інформація Держгеокадастру у листі 280/0/398-21-0.104.1 від 16.09.2021 щодо накладення земельних ділянок одна на одну є достовірною.

Апелянтом не вказано який саме орган земельного кадастру не залучений судом першої інстанції та як рішення суду може вплинути на права та обов`язки цього органу.

Позивач зазначає про безпідставність висновків відповідача про незалучення до участі у справі органу реєстрації права власності на нерухоме майно, оскільки державний реєстратор зобов`язаний виконати рішення суду щодо скасування державної реєстрації речового права або його обтяження незалежно від того, чи був цей реєстратор залучений до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійні вимог на предмет спору, чи не був залучений.

Стосовно посилання скаржника щодо незалучення до участі у справі співвідповідача Дніпровську райдержадміністрацію, позивач вказує, що вже скасовані підстави видачі державного акту ПАТ "Дніпровець", а саме розпорядження голови Петриківської РДА від 20.09.2011 №535-р-11, розпорядження голови Петриківської РДА від 19.09.2012 №833-р-12, а тому рішення суду першої інстанції не може вплинути на права та обов`язки Дніпровської РДА.

Стосовно посилання апелянта на незалучення фізичних осіб до справи, позивач зазначає, що відповідач не вчиняв жодної процесуальної дії направленої на залучення третіх осіб, а лист Головного управління Держгеокадастру від 14.07.2022 наданий суду апеляційної інстанції, тобто після ухвалення рішення судом першої інстанції. Апелянтом не доведено, що зазначені у листі Головного управління Держгеокадастру від 14.07.2022 фізичні особи є акціонерами ПАТ "Дніпровець" та їх права можуть бути порушені оскаржуваним рішенням.

Щодо посилання скаржника про незалучення до участі у справі третьої особи Національного агентства з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, позивач вказує, що за відсутності відповідного клопотання про залучення третьої особи Національного агентства до справи та у зв`язку з тим, що після передачі в управління активів Національне агентство укладає договори з управління активами, відсутні підстави для залучення Національного агентства третьою особою з ініціативи суду.

У додаткових поясненнях позивач вказує, що матеріали справи не містять належних доказів про фактичну передачі позивачем його внеску до статутного фонду сільськогосподарського риболовецького закритого акціонерного товариства "Дніпровець", яким згідно з положеннями установчого договору мало б бути тимчасове свідоцтво про одержання від позивача відповідних внесків, акт прийому-передачі майна, яке вносить позивач до статутного фонду товариства, з підписом позивача, оформлення якого передбачено статтею 6 установчого договору. При цьому, державний акт про право приватної власності на земельну ділянку знаходиться у позивача.

ІV. Апеляційне провадження

4.1 Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 02.08.2022 для розгляду апеляційної скарги визначена колегія суддів у складі: головуючий суддя Кузнецов В.О., судді Коваль Л.А., Мороз В.Ф.

Розпорядженням керівника апарату суду від 03.08.2022 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи у зв`язку з перебуванням у відпустці судді-доповідача Кузнецова В.О. (для вирішення питання щодо відкриття апеляційного провадження тощо), за результатом якого визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Білецька Л.М., судді Коваль Л.А., Мороз В.Ф.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 03.08.2022 відкладено вирішення питання щодо прийняття апеляційним господарським судом певного процесуального рішення з розгляду апеляційної скарги публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВЕЦЬ" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.07.2022 до надходження до Центрального апеляційного господарського суду матеріалів справи №904/5669/21 (904/801/22).

10.08.2022 до суду апеляційної інстанції надійшли матеріали справи.

Розпорядженням керівника апарату суду від 15.08.2022 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи у зв`язку з усуненням обставин, що зумовили заміну судді-доповідача Кузнецова В.О., за результатом якого справу передано раніше визначеному складу суду: головуючий суддя Кузнецова В.О., судді Коваль Л.А., Мороз В.Ф.

Ухвалою апеляційного господарського суду від 17.08.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВЕЦЬ" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.07.2022; призначено справу до розгляду на 22.09.2022 на 10 годин 00 хвилин.

Ухвалою апеляційного господарського суду від 19.09.2022 постановлено провести судове засідання у справі, призначене на 22.09.2022 на 10:00 год. в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду (зал судового засіданні №415а) в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в системі відеоконференцзв`язку «EasyCon» (https://vkz.court.gov.ua/).

22.09.2022 оголошено в судовому засіданні перерву до 17.11.2022 на 12:00 годин.

Ухвалою апеляційного господарського суду від 24.10.2022 постановлено провести судове засідання у справі, призначене на 17.11.2022 на 12:00 год. в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду (зал судового засіданні №415а) в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в системі відеоконференцзв`язку «EasyCon» (https://vkz.court.gov.ua/).

Ухвалою апеляційного господарського суду від 17.11.2022 клопотання представника позивача про залучення третьої особи задоволено; залучено до участі у справі в якості третьої особи Дніпровську районну державну адміністрацію; оголошено в судовому засіданні перерву до 22.12.2022 на 11:00 годин.

Розпорядженням керівника апарату суду від 21.12.2022 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Мороза В.Ф., за наслідком якого визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Кузнецова В.О., судді Коваль Л.А., Чередко А.Є.

22.12.2022 в судовому засіданні оголошено перерву до 19.01.2023 на 14:30 годин.

19.01.2023 у судове засідання з`явився представник позивача, який надав відповідні пояснення.

Інші учасник справи наданим їм процесуальним правом не скористалися та не забезпечили у судове засідання явку повноважних представників.

Відповідач у поданому клопотанні просить розгляд справи відкласти у зв`язку з зайнятістю його представника в іншому судовому засіданні.

Статтею 6 Європейської конвенції з прав людини передбачено право кожного на судовий розгляд його справи упродовж розумного строку.

У частині третій статті 2 Господарського процесуального кодексу України також закріплено розумність строків розгляду справи судом як одну з основних засад (принципів) господарського судочинства.

Частинами 11,12 ст.270 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

За змістом п. 2 ч. 2 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку у разі першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Розглядаючи клопотання учасника справи про відкладення розгляду апеляційної скарги, повинен оцінити обставини, на які останній посилається у ньому як на підставу для відкладення з точки зору їх поважності та за результатами такої оцінки або визнати такі причини неявки поважними і, як наслідок, відкласти розгляд справи, або відмовити у задоволенні такого клопотання у разі визнання причин неявки представника учасника справи неповажними.

У пункті 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989 зазначено, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується із обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

У разі відкладення розгляду справи за відсутності достатніх підстав, будуть порушені розумні строки тривалості судового провадження, що в свою чергу може бути порушенням права на справедливий та публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, і як наслідок - права на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, представником відповідача висловлено свою правову позицію у поданій апеляційній скарзі та у додаткових поясненнях, чинне процесуальне законодавство не визначає пріоритетності одних судових процесів перед іншими, колегія суддів вважає, що викладені у клопотанні причини неявки представника відповідача у судове засідання є неповажними, у зв`язку з чим клопотання про відкладення розгляду справи судом апеляційної інстанції залишається без задоволення.

При цьому колегія суддів враховує, що неявка інших учасників справи не перешкоджає розгляду справи.

19.01.2023 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

4.2 Стислий виклад обставин справи, встановлених судам

Позивачу на праві приватної власності належить земельна ділянка, що розташовані на території Миколаївської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області (за межами населеного пункту), загальною площею - 4, 177 га, що складається з ріллі - 3,1018 га та кормових угідь - 1, 0752 га.

Право власності на зазначену вище земельну ділянку підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 26, який виданий на підставі рішення Миколаївської селищної ради народних депутатів №5-5/ХХІІІ від 25.03.1999.

15.09.2021 позивач звернувся із запитом до Відділу №1 управління у Дніпровському районі ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області про надання інформації.

Відділом №1 ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області у листі №280/0/398-21-0.104.1 від 16.09.2021 зазначено, що земельна ділянка за кадастровим номером :01:001:0370 одночасно обліковується за гр. ОСОБА_1 та ПАТ "Дніпровець" на праві власності.

Також у вказаному листі зазначено, що відповідно до даних Державного земельного кадастру та відповідно до "Технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки СР ЗАТ "Дніпровець", яка виготовлена на підставі розпорядження Петриківської РДА від 20.09.2011 №535-р-11 "про надання дозволу на проведення інвентаризації земельних ділянок СР ЗАТ "Дніпровець", розпорядження Петриківської РДА від 19.09.2012 №833-р-12 "Про затвердження технічної документації із землеустрою, щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки", рішень Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.04.2012 та 04.10.2012 земельна ділянка також обліковується на праві власності за ПАТ "Дніпровець". Право власності останнього посвідчено Державним актом на право власності серія ЯМ №870530 від 29.12.2012.

Підставою для виготовлення зазначеного вище державного акту на право власності СР ЗАТ Дніпровець (ПАТ Дніпровець) слугували наступні документи: розпорядження голови Петриківської РДА від 20.09.2011 №535-р-11; розпорядження голови Петриківської РДА від 19.09.2012 № 833-р-12; постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.04.2012 по справі №2а/0470/4316/12 та від 04.10.2012 по справі №2а/0470/11198/12.

На момент звернення позивачем із позовом, документи, які слугували підставою для виготовлення та видачі СР ЗАТ Дніпровець вищевказаного державного акту на право власності на земельну ділянку, а саме: розпорядження голови Петриківської райдержадміністрації від 19.09.2012 № 833-р-12 Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки Сільськогосподарському риболовецькому закритому акціонерному товариству Дніпровець скасовано, що підтверджується 1) постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.07.2012 у справі № 2а/0470/4323/12; 2) Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30.05.2013 у справі №2а/0470/4323/12; 3) постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.02.2015 у справі № 2а/0470/14427/12; 4) постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29.01.2015 у справі №804/17320/14; 5) постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.12.2014 у справі №804/12930/14; 6) ухвалою Вищого адміністративного суду України від 21.04.2015 у справі №К/800/68371/14; 7) постановою Дніпропетровського апеляційним адміністративного суду від 11.06.2014 у справі № 2а/0470/4316/12; 8) ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28.10.2014 у справі № К/800/36817/14; 9) постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 31.05.2015 у справі №8014/17313/14; 10) постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.09.2014 у справі № 23н-14/2а/0470/11198/12; 11) постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду Дніпропетровської області від 07.04.2015 у справі № 804/12684/14.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області суду 04.10.2010 по справі №К39/140-10 відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , відповідача-1: Сільськогосподарського риболовецького Закритого акціонерного товариства "Дніпровець", відповідача-2: Колективного сільськогосподарського риболовецького підприємства "Придніпровець", відповідача-3: Відкритого акціонерного товариства "Дніпроенерго", відповідача-4:Товариство з обмеженою відповідальністю "Промтовари" про визнання недійсним установчого договору від 23.12.1999 про створення і діяльність сільськогосподарського риболовецького закритого акціонерного товариства "Дніпровець", статуту зазначеного товариства з урахуванням наступних змін та доповнень, та ліквідацію сільськогосподарського риболовецького закритого акціонерного товариства "Дніпровець".

13.02.2014 рішенням Господарського суду Дніпропетровської області у справі №904/8877/13, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.08.2015, відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 до публічного акціонерного товариства Дніпровець про визнання частково недійсним Установчого договору Сільськогосподарського риболовецького закритого акціонерного товариства Дніпровець від 23.12.1999, в частині внесення фізичними особами, у кількості 477 осіб, в статутний фонд Сільськогосподарського риболовецького закритого акціонерного товариства Дніпровець права приватної власності позивачів на земельні ділянки, визнання частково недійсним Статуту Сільськогосподарського риболовецького закритого акціонерного товариства Дніпровець, в частині передання фізичними особами, у кількості 477 осіб, права приватної власності позивачів на земельні ділянки.

4.3 Позиція апеляційного господарського суду у справі

Імперативними приписами статті 269 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення присутніх учасників справи, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи та надані заперечення, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За положеннями статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За приписами ст.15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Під захистом розуміються дії уповноваженої особи, діяльність юрисдикційних органів та осіб, які у передбаченому законом порядку зобов`язані вжити заходів до поновлення порушеного, оспорюваного чи невизнаного цивільного права.

Статтею 16 Цивільного кодексу України встановлено, що способами захисту цивільних прав та інтересів може бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, їхніх посадових і службових осіб.

Законодавець у частинах першій та другій статті 4 Господарського процесуального кодексу України встановив, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до частини першої та другої статті 5 Господарського процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі №925/1265/16).

За приписами ст.45 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Отже, належним відповідачем є така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, тоді як неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача належить іншій особі - належному відповідачеві.

Належним відповідачем є особа, яка дійсно є суб`єктом відповідного матеріального правовідношення (подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 27.02.2020 у справі № Б-39/02-09).

Тож визначення позивачем у справі складу сторін має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (аналогічний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц).

Частиною 2 ст.90 Земельного кодексу України встановлено, що порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Згідно з ч.2 ст.152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ч.1 ст.155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Предметом спору у даній справі є матеріально-правова вимога ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВЕЦЬ" про визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку.

У постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24.02.2021 у справі № 581/478/18 та від 26.05.2021 у справі №607/2263/16 вказано, що належними відповідачами у справах про визнання недійсними актів про право власності на земельну ділянку є особа, якій видано державний акт про право власності на відповідну земельну ділянку та орган місцевого самоврядування чи орган виконавчої влади, що прийняв рішення про його видачу.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 16.12.2020 №1635-р "Про реорганізацію та утворення районних державних адміністрацій" здійснено реорганізацію районних державних адміністрацій районів, ліквідованих згідно з постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 №807-ІХ "Про утворення та ліквідацію районів", шляхом приєднання до районниїх державних адміністрацій, розташованих в адміністративних центрах районів, утворених зазначеною постановою, згідно з додатком 1, тобто територія Петриківського району Дніпропетровської області було передано до Дніпровського району Дніпропетровської області.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.12.2020 №1321 "Про затвердження порядку здійснення заходів щодо утворення та реорганізації районних державних адміністрацій, а також правонаступництва щодо майна, прав та обов`язків районних державних адміністрацій, що припиняються" та до розпорядження голови Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 16.01.2021 №Р-20/0/3-21 "Про створення комісії з реорганізації райдержадміністрацій Дніпропетровської області", правонаступником Петриківської райдержадміністрації є Дніпровська районна державна адміністрація.

Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯМ №870530 від 29.12.2012 виданий Петриківською райдержадміністрацією, правонаступником якої є Дніпровська районна державна адміністрація, яка залучена судом апеляційної інстанції третьою особою у даній справі.

Разом з цим, права, передбачені Господарським процесуальним кодексом України щодо третьої особи і відповідача, є різними за своїми значеннями та впливом на процес; права відповідача значно ширші прав третьої особи.

Колегія суддів вважає, що заявлені позивачем вимоги про визнання державного акта недійсним безпосередньо стосуються прав та обов`язків Дніпровської районної державної адміністрації та не можуть бути розглянуті судом і вирішені у спорі позивача з третьою особою, яка в такій ситуації має бути залучена співвідповідачем, оскільки лише за наявності належних відповідачів у справі суд у змозі вирішувати питання про обґрунтованість позовних вимог.

Відповідно до частин другої, третьої та четвертої статті 48 Господарського процесуального кодексу України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених в частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. Отже за власною ініціативою суд не може залучити до участі у справі співвідповідача або замінити первісного відповідача належним відповідачем.

У даному випадку, позивач не звертався до суду першої інстанції з клопотання про залучення до участі у справі Дніпровську районну державну адміністрацію в якості співвідповідача.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ГПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (аналогічні правові висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц, постановах Верховного суду від 26.11.2019 у справі № 905/386/18, від 31.08.2021 у справі № 921/273/20).

Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Крім того, колегія суддів враховує, що 23.12.1999 було укладено установчий договір про створення та діяльність Сільськогосподарського риболовецького закритого акціонерного товариства ДНІПРОВЕЦЬ (в подальшому - ПАТ ДНІПРОВЕЦЬ), засновниками якого виступили громадяни України за списком згідно з додатком 1 (в тому числі, ОСОБА_1 - №117 в списку); ВАТ ДНІПРОЕНЕРГО; ТОВ ПРОМТОВАРИ; КСРП ПРИДНІПРОВЕЦЬ.

У ст.5,6 установчого договору сторони визначили, що для забезпечення діяльності товариства шляхом внесення засновниками вкладів створюється статутний фонд в розмірі 9846528 грн, який розділений на 9846528 акцій рівною номінальною вартістю 1 (одна) грн кожна. Засновники в рахунок викупу своїх акцій зобов`язуються внести до статутного фонду внести товариства: ВАТ "Дніпроенерго" - майно та нематеріальні активи в сумі 6891520 грн. у вигляді прямої інвестиції в обмін на корпоративні права; КСРП ПРИДНІПРОВЕЦЬ - майно в сумі 389765,00 грн; ТОВ ПРОМТОВАРИ - майно та кошти в сумі 100000,00 грн; фізичні особи - право приватної власності на земельні ділянки та кошти в сумі 2465243 грн. Внески до статутного фонду здійснюються на підставі оригіналу документу, що свідчить про належність відповідних прав у засновника, який вносить їх до статутного фонду товариства. На підтвердження внеску уповноважений представник видає засновнику тимчасове свідоцтво про одержання від нього відповідного внеску. Майно, яке вносять засновники, передається по акту прийому-передачі. Право власності на майно, яке передається, і ризик на випадок загибелі чи пошкодження цього майна переходить до товариства з моменту підписання акту прийому-передачі.

Установчий договір Сільськогосподарського риболовецького закритого акціонерного товариства ДНІПРОВЕЦЬ недійсним не визнано.

Згідно з протоколом №1 від 23.12.1999 установчими зборами затверджено Статут товариства, в п.5.2 якого встановлено, що засновники в рахунок викупу своїх акцій зобов`язуються внести до статутного фонду товариства: ВАТ "Дніпроенерго" - майно та нематеріальні активи в сумі 6891520 грн у вигляді прямої інвестиції в обмін на корпоративні права; КСРП "Придніпровець" - майно в сумі 389765 грн; ТОВ "Промтовари" - майно та кошти в сумі 100000 грн; фізичні особи - право приватної власності на земельні ділянки та кошти в сумі 2465243 грн.

Рішенням Петриківської райдержадміністрації від 25.01.2000 проведено державну реєстрацію створення сільськогосподарського риболовецького закритого акціонерного товариства "Дніпровець".

Відповідно до реєстру власників іменних цінних паперів ПАТ "Дніпровець" станом на 29.03.2022 ОСОБА_1 зареєстрована як власник 5 233 простих бездокументарних іменних акцій.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України "Про господарські товариства", яка діяла щодо акціонерних товариств до вступу в дію Закону України "Про акціонерні товариства", акціонерне товариство, товариство з обмеженою і товариство з додатковою відповідальністю створюються і діють на підставі установчого договору і статуту, повне і командитне товариство - установчого договору. Установчі документи товариства у випадках, передбачених чинним законодавством, погоджуються з Антимонопольним комітетом України.

Товариство є власником майна, переданого йому засновниками і учасниками у власність (ч.1 ст.12 Закону України "Про господарські товариства").

Вкладами учасників та засновників товариства можуть бути будинки, споруди, обладнання та інші матеріальні цінності, цінні папери, права користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будинками, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права (в тому числі на інтелектуальну власність), грошові кошти, в тому числі в іноземній валюті. (ч.1 ст.13 Закону України "Про господарські товариства").

Акціонерним визнається товариство, яке має статутний фонд, поділений на визначену кількість акцій рівної номінальної вартості, і несе відповідальність за зобов`язаннями тільки майном товариства (ч.1 ст.24 Закону України "Про господарські товариства").

Джерелами формування майна підприємства є грошові та матеріальні внески засновників (ч.1 ст.66 Господарського кодексу України).

За приписами ст.115 Цивільного кодексу України господарське товариство є власником: майна, переданого йому учасниками товариства у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу. Вкладом до статутного (складеного) капіталу господарського товариства можуть бути гроші, цінні папери, інші речі або майнові чи інші відчужувані права, що мають грошову оцінку, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 85 Господарського кодексу України встановлено, що господарське товариство є власником майна, переданого йому у власність засновниками і учасниками як внески.

З урахуванням положень статті 115 Цивільного кодексу України, статті 85 Господарського кодексу України та статті 12 Закону України "Про господарські товариства", за якими власником майна, переданого господарському товариству у власність його учасниками як вклад до статутного (складеного) капіталу, є саме товариство.

Таким чином, з моменту внесення грошових коштів чи іншого майна як вкладу таке майно належить на праві власності самому товариству.

Лист Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області №280/0/398-21-0.104.1 від 16.09.2021 свідчить про те, що державним актом на право приватної власності на землю серія ДП, зареєстрованим в книзі записів державних актів за №26 від 19.05.1999, посвідчено право власності на земельну ділянку загальною площею 4,177 га на території Миколаївської селищної ради Петриківського району за гр. ОСОБА_1 для ведення товарного сільськогосподарського товариства. Відповідно до даних Державного земельного кадастру та Технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки СР ЗАТ "Дніпровець", виготовленої на підставі розпорядження Петриківської РДА від 20.09.2011 №535-р-11 "Про надання дозволу на проведення інвентаризації земельних ділянок СР ЗАТ "Дніпровець", розпорядження Петриківської РДА від 19.09.2012 №833-р-12 "Про затвердження технічної документації із землеустрою, щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки", рішень Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.04.2012 та від 04.10.2012, земельні ділянки також обліковуються на праві власності за ПАТ "Дніпровець". Право власності посвідчено державним актом на право власності серія ЯМ870530 від 29.12.2012 (кадастровий номер :01:001:0370).

Апеляційний господарський суд враховує, що рішення, які слугували підставою для виготовлення та видачі СР ЗАТ Дніпровець вищевказаного державного акту на право власності на земельну ділянку були скасовані в судовому порядку.

Колегія суддів, за відсутністю заперечень інших учасників справи, приймає до уваги надану представником відповідача інвентаризаційну відомість майна ПАТ "Дніпровець" від 27.08.2021.

З інвентаризаційної відомості майна ПАТ "Дніпровець" вбачається, що при проведенні інвентаризації основних засобів, незавершеного будівництва, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, об`єктів незавершеного виробництва, іншого майна, грошових коштів та цінних паперів ПАТ "Дніпровець" виявлено об`єкти нерухомого майна, зокрема земельну ділянку, площею 8,9993 га, кадастровий номер :01:001:0370.

В Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявний запис про те, що публічне акціонерне товариство "Дніпровець" є власником земельної ділянки площею 8,9993 га, кадастровий номер :01:001:0370; дата державної реєстрації земельної ділянки 29.12.2012; підстава для державної реєстрації: державний акт на право власності на земельну ділянку, серія та номер ЯМ№870530, виданий 29.12.2012.

Відповідно до інформації, наданої Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області земельна ділянка, площею 8,9993 га складається з 3 земельних часток (паїв), власниками яких є ОСОБА_14 , ОСОБА_1 , ОСОБА_15 .

За змістом статей 15 і 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що перелік способів захисту, визначений у частині другій статті 16 Цивільного кодексу України, не є вичерпним. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац дванадцятий частини другої вказаної статті). Застосування конкретного способу захисту цивільного права чи інтересу залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Інакше кажучи, суд має захистити право чи інтерес у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанови від 31.08.2021 у справі №903/1030/19, від 26.10.2021 у справі №766/20797/18, від 23.11.2021 у справі №359/3373/16-ц, від 25.01.2022 у справі №143/591/20).

Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові (аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі №916/1415/19, від 02.02.2021 у справі № 925/642/19, від 06.04.2021 у справі №910/10011/19, від 22.06.2021 у справі № 200/606/18).

Вирішуючи питання чи є ефективними та належними у спірних правовідносинах та способи захисту, які обрав позивач, колегія суддів враховуючи таке.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що причиною спору у даній справі є наявність у ОСОБА_1 перешкод у користуванні земельною ділянкою, яка належать їй на праві власності.

В обґрунтування своєї правової позиції ОСОБА_1 посилається на те, що вона не передавала належну їй земельну ділянку в якості оплати акцій відповідача за відповідним актом приймання-передачі, що з урахуванням п.6 установчого договору, свідчить про відсутність доказів переходу права власності на земельну ділянку від позивача до відповідача. Крім того, ОСОБА_1 посилається на скасування в судовому порядку рішень, які були підставою для видачі ПАТ "Дніпровець" оспорюваного акту на право власності на земельну ділянку. На теперішній час ОСОБА_1 має в наявності державний акт на право приватної власності на землю та вважає себе власником спірної земельної ділянки, а тому за положеннями ст.391 Цивільного кодексу України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном.

Крім того, ОСОБА_1 заперечує факт підписання нею установчого договору та зазначає про відсутність у неї тимчасового свідоцтва про отримання відповідачем від позивача відповідних внесків до статутного фонду.

Гарантії захисту права власності закріплені у статті 41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Частиною першою ст.321 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Частиною першою ст.388 Цивільного кодексу України встановлено, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Колегія суддів вважає, що визнання недійсним оспорюваного акту на право власності на земельну ділянку не призведе до автоматичного повернення спірної земельної ділянки до позивача. Таким чином позовні вимоги про визнання недійсним та скасування державного акту на право власності не є ефективним способом захисту інтересу та права позивача. У даному випадку позивач не позбавлений можливості витребувати це майно на підставі ст.ст.387,388 Цивільного кодексу України.

Враховуючи викладене, встановивши, що позивачем обраний неналежний спосіб захисту порушеного права, колегія суддів доходить до висновку про відмову у задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Встановивши наведені обставини, апеляційний господарський суд не вбачає підстав для застосування до спірних правовідносин позовної давності, про застосування якої було заявлено відповідачем.

4.4 Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи і дав їм неправильну юридичну оцінку, а також неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, що свідчить про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування рішення господарського суду та прийняття нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

4.5 Розподіл судових витрат

З урахуванням приписів ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача. Керуючись ст.ст.269,275,277,281-283 Господарського процесуального кодексу України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Дніпровець" задовольнити.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.07.2022 у справі 904/5669/21 (904/801/22) скасувати.

В позові відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВЕЦЬ" судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 7 443,00 грн.

Доручити Господарському суду Дніпропетровської області видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Постанова складена у повному обсязі 27.01.2023.

Головуючий В.О.Кузнецов

Суддя А.Є.Чередко

Суддя Л.А.Коваль