ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" січня 2023 р. Справа №909/1178/21

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого судді Галушко Н.А.

суддів Желіка М.Б.

Орищин Г.В.

секретар судового засідання Олійник Н.

за участю представників учасників процесу

від позивача Цюняк А.С., Манченко О.В.-адвокат;

від відповідача не з`явився;

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 б/н від 07.09.2022 (Вх.№ЗАГС 01-05/2257/22 від 09.09.2022)

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 03.08.2022 (повний текст складено 15.08.2022)

у справі №909/1178/21

за позовом ОСОБА_1

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "СТИЛЬ"

про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ТЗОВ "СТИЛЬ", оформленого протоколом від 09.07.2021 № 03/21

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції.

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ТЗОВ "Стиль" про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників товариства, оформленого протоколом від 09.07.2021 № 03/21.

Позовні вимоги обгрунртовані тим, що позивач згідно із Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 06.08.2021 набув право власності на спадщину, яка складається з 2/3 частин права на частку в статутному капіталі відповідача, а саме частку в розмірі 70%, яка належала ОСОБА_2 . Позивач зазначає, що він не зміг здійснити державну реєстрацію своїх корпоративних прав внаслідок прийняття товариством 09.07.2021 оспорюваного рішення про припинення юридичної особи в результаті її ліквідації, яке було зареєстроване 16.07.2021. Цим же рішенням припиненні повноваження учасника товариства ОСОБА_2 .

Позивач вважає, що одночасне прийняття рішення про припинення юридичної особи і про виключення учасника, який володів часткою більше 50%, суперечить ч. 1 ст. 23 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю". Вважає, що оспорюване рішення винесено з метою заволодіння учасником, що володіє часткою 30 % статутного капіталу товариства, всіх майнових та немайнових прав цього товариства.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 03.08.2022 у справі №909/1178/21 у позові відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що оспорюване рішення прийняте товариством 09.07.2021, тобто до набуття позивачем права на частку у статутному капіталі товариства, а тому законний інтерес позивача цим рішенням не порушений.

Короткий зміст апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу

ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 03.08.2022 у справі №909/1178/21 та прийняти нове рішення, яким задоволити позовні вимоги, посилаючись на те, що судом при прийнятті рішення не з`ясовано у повній мірі обставини, що мають значення для справи; висновки суду не відповідають обставинам справи, при прийнятті рішення судом порушено норми матеріального права та неправильно застосовано норми процесуального права.

Зокрема, скаржник вважає, що згідно положень законодавства, чинного станом на момент набуття позивачем спадкових прав та прийняття оспорюваного рішення, не потрібно рішення загальних зборів засновників товариства про прийняття спадкоємця до товариства, як це було передбачено Законом України «Про господарські товариства», що втратив чинність. Відповідно до чинної редакції ч. 1 ст. 23 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» у разі смерті або припинення учасника товариства його частка переходить до його спадкоємця чи правонаступника без згоди учасників товариства.

Скаржник зазначає, що фактично отримав Свідоцтво про право на спадщину 06.08.2021, тобто через 12 місяців і 22 дня після подання ним 14.07.2020 до нотаріуса заяви про видачу цього свідоцтва, оскільки на зазначений період нотаріальну дію було зупинено згідно рішення нотаріуса за заявою гр. ОСОБА_3 . Після завершення ліквідаційної процедури та реєстрації припинення товариства, ГО «Братство демократичної української молоді» одноосібно заволоділо усім майном, майновими та немайновими правами товариства, тоді як позивач не зміг реалізувати набуті ним спадкові права та законні інтереси як власник 2/3 частки статутного капіталу цього товариства без судового захисту.

На думку скаржника, рішення загальних зборів учасників ТОВ «СТИЛЬ», оформлене Протоколом загальних зборів учасників ТОВ «СТИЛЬ» №03/21 від 09.07.2021, прийнято з суттєвими порушеннями вимог чинного законодавства, зокрема Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», Цивільного кодексу України, а також порушує права та законні інтереси позивача, пов`язані із набутим ним правом власності на частку в статутному фонді (капіталі) ТОВ «СТИЛЬ».

Скаржник вважає, що судом першої інстанції не з`ясовано у повній мірі обставини і строки набуття позивачем прав на частку у статутному капіталі товариства та пов`язаних з цим законних інтересів, не з`ясовано обставини, які безпосередньо стосуються того, чи позивач вчинив усі залежні від нього, достатні та необхідні згідно чинного законодавства дії для отримання свідоцтва про право на спадщину 14.07.2020. Відповідно до положень ст.42 Закону України «Про Нотаріат» 14.07.2020 позивач повинен був і міг набути право власності на частку в статутному капіталі товариства, а отже в нього виникли охоронювані законом інтереси, пов`язані з корпоративними правами в ТОВ «СТИЛЬ». Фактичне вчинення нотаріусом нотаріальної дії - видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину лише 06.08.2021, тобто після подання ним відповідної заяви 14.07.2020, жодним чином не пов`язане з волею чи діяннями позивача, а є виключно наслідком такої обставини, як прийняття нотаріусом рішення про зупинення на цей період зазначеної нотаріальної дії з ініціативи зацікавлених осіб, а саме - учасників ГО «Братство демократичної української молоді», які безпосередньо приймали оспорюване рішення загальних зборів ТОВ «Стиль» 09.07.2021 з метою одноосібного заволодіння майновими та немайновими правами товариства, 70 % яких мають належати позивачу.

Скаржник вважає необгрунтованим висновок суду першої інстанції, що позивач позбавлений можливості судового захисту і його інтереси не порушуються лише виходячи з того, що оспорюване рішення прийняте 09.07.2021, а відновити та вчинити таку нотаріальну дію як видача свідоцтва про право на спадщину нотаріус вирішив не в день, коли позивач повинен був його отримати - 14.07.2020, а лише 03.08.2021. Позивач вчинив всі необхідні та залежні від нього дії для того, щоб 14.07.2020 отримати свідоцтво про право на спадщину.

Скаржник вважає, що ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (до зміни ім`я та прізвища - ОСОБА_5 ), а також його брат ОСОБА_6 навмисно понад рік перешкоджали скаржнику отримати свідоцтво про право на спадщину за заявою від 14.07.2020, оскільки за цей час в своїх інтересах мали намір заволодіти спадковим майном - ТОВ «СТИЛЬ», у якому позивачу належить право на частку 70% статутного капіталу.

На думку скаржника, враховуючи обставини зупинення вчинення нотаріальної дії по видачі йому свідоцтва про право на спадщину, період часу з 14.07.2020 до 06.08.2021 є проміжком, на який переривався перебіг строку, встановленого ч. 2 ст. 23 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю".

Відповідачем відзиву на апеляційну скаргу суду не надано.

Відповідачем в ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції подано клопотання віл 07.12.2022 та 30.12.2022 про долучення доказів, зокрема, скаржник просив долучити до матеріалів справи заяву нововиявленого спадкоємця на частку коштів статутного фонду ТОВ «Стиль» за померлим учасником ОСОБА_2 дружини ОСОБА_7 та ухвалу Галицького районного суду Івано-Франківської області у справі №341/1482/22 від 16.11.2022.

Процесуальні дії суду у справі.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.09.2022 вказану справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Галушко Н.А., суддів Желіка М.Б., Орищин Г.В.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 14.09.2022 поновлено пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 03.08.2022 у справі №909/1178/21, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та призначено розгляд справи на 18.10.2022

Ухвалами Західного апеляційного господарського суду розгляд справи відкладено до 10.01.2023.

Скаржники в судовому засіданні підтримали доводи апеляціййної скарги.

Відповідач в судові засідання не з`явився, хоча належним чином був повідмлений про час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч. ч. 12, 13 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Якщо суд апеляційної інстанції визнав обов`язковою участь у судовому засіданні учасників справи, а вони не прибули, суд апеляційної інстанції може відкласти апеляційний розгляд справи.

Враховуючи те, що явка представників сторін судом апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, Західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про необхідність здійснення перевірки рішення суду в апеляційному порядку за відсутності представника відповідача, який належним чином повідомлявся про час та місце судового засідання.

Відповідно до ст.240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 10.01.2023 оголошено вступну та резолютивну частини постанови Західного апеляційного господарського суду.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

ТОВ «СТИЛЬ» створено та зареєстровано 05.12.1995 Галицькою районною державною адміністрацією Івано-Франківської області. Засновниками (учасниками) товариства були ОСОБА_2 , розмір внеску до статутного фонду 350,00 грн, (частка 70%) та Громадська організація «Братство демократичної української молоді», розмір внеску до статутного фонду 150,00 грн (частка 30%).

Згідно з проколом загальних зборів учасників ТОВ «СТИЛЬ» №03/21 від 09.07.2021 в цей день були проведені загальні збори учасників товариства.

Присутні: ОСОБА_6 - представник єдиного учасник (засновника) товариства, учасник (засновник) ГО "Братство демократичної української молоді", ОСОБА_4 - директор товариства на підставі протоколу загальних зборів учасників від 10.06.2021. Зазначено, що загальні збори учасників товариства з урахуванням фізичної смерті учасника (засновника) ОСОБА_2 , приймають усі рішення з урахуванням 100% сукупності голосів діючих учасників (засновників).

Цими загальними зборами учасників товариства прийняті такі рішення:

1. Обрати головою загальних зборів учасників товариства ОСОБА_6 , а секретарем загальних зборів учасників товариства ОСОБА_4 .

2. Погодити припинення участі у товаристві учасника (засновника) ОСОБА_2 у зв`язку з його фізичною смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 та погодити рішення учасника (засновника) товариства про ліквідацію товариства.

3. Ліквідувати відповідно до положень розділу 13 Статуту товариства, ст. 104, 110 ЦК України, ч. 2 ст. 23 ЗУ "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" товариство, , що утворене 05.12.1995 та зареєстроване Галицькою райдержадміністрацією за №125.

4. Затвердити ліквідаційну комісію підприємства у складі особи ліквідатора Новака Е.В. Покласти на ОСОБА_8 усі без винятку повноваження ліквідатора юридичної особи згідно з ЦК України і чинного законодавства України з правом передачі прав ліквідатора підприємства іншим особам відповідно до спеціального режиму погодження дій ліквідатора. Затвердити строк 70 календарних днів для пред`явлення вимог.

5. Визнати розпорядником майнових прав товариства - ГО "Братство демократичної української молоді".

6. Передати усі без винятку майнові та немайнові права, пов`язані з цивільною правоздатністю Товариства, а також права власності, права користування, права володіння, права розпорядження будь-яким майном, що належних Товариству на користь учасника (засновника) - ГО "Братство демократичної української молоді".

Відповідно до витягу з ЄДРЮОФОПГФ станом на 25.11.2021 та станом на 07.12.2021 ТОВ СТИЛЬ знаходиться в стані припинення, 16.07.2021 зареєстровано рішення засновників (учасників) товариства щодо припинення юридичної особи в результаті її ліквідації.

Відомості про комісію з припинення: ОСОБА_4 - ліквідатор. Перелік засновників (учасників): ГО "Братство демократичної української молоді" - розмір частки 150, ОСОБА_2 - розмір частки 350; кінцевий бенефіціарний власник (контролер) ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 засновник товариства, що володів часткою 70% статутного капіталу товариства (кінцевий бенефіціарний власник (контролер) та керівник ТОВ «СТИЛЬ») помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 ).

Як вбачається із матеріалів справи, у встановлений законодавством строк, тобто через 5,5 місяців після смерті батька, а саме 26.06.2020, позивач - ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Івано- Фрагнківського районного нотаріального округу Данилюка О.О. із заявою про прийняття спадщини (а.с.32-33). На його користь відмовились від прийняття спадщини ОСОБА_9 (заява від 26.06.2020 за №1045) та ОСОБА_7 (заява від 01.07.2020).

На підставі заяви ОСОБА_1 від 14.07.2020 йому було видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 06.08.2021, зареєстрованого в реєстрі за №1698, відповідно до якого він є спадкоємцем майна ОСОБА_2 2/3 частини права на частку в статутному фонді товариства з розміром внеску до статутного фонду в грошовому виразі 350, 00 грн. Це свідоцтво про право на спадщину підтверджує виникнення права власності на вищезазначену спадщину.

З матеріалів справи вбачається, що представником ОСОБА_10 ОСОБА_3 подано заяву від 13.06.2020 про зупинення нотаріальної дії по видачі свідоцтва про право на спадщину на усе майно померлого ОСОБА_2 у зв`язку з переглядом заочного рішення про розірвання шлюбу. ОСОБА_10 видано довіреність від 03.06.2020 (м. Тель-Авів, держава Ізраїль) на представників ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

14.07.2020 приватним нотаріусом Данилюк О.О. за заявою ОСОБА_3 від 13.07.2020 зупинено строки вчинення нотаріальної дії по видачі свідоцтва про право на спадщину спадкоємцем ОСОБА_1 на усе майно померлого до моменту вирішення судового спору Галицьким районним судом Івано-Франківської області, посилаючись на ст.42 Закону України «Про нотаріат».

Галицький районний суд Івано-Франківської області розглядав цивільну справу №341/1185/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_10 про усунення від права на спадкування та за зустрічним позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_1 про усунення від права на спадкування. Згідно з рішенням суду від 01.06.2022 первісний позов задоволено, в задоволенні зустрічного позову відмовлено. На даний час рішення не набрало законної сили.

Державний реєстратор на підставі ст. 28 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" відмовив позивачу у державній реєстрації заяви від 27.08.2021 про внесення змін у складі засновників (учасників) товариства, оскільки 16.07.2021 проведено державну реєстрацію рішення про припинення юридичної особи в результаті її ліквідації.

Отже, позивач вважає, що після завершення ліквідаційної процедури та реєстрації припинення товариства, ГО «Братство демократичної української молоді» одноосібно заволодіє усім майном, майновими та немайновими правами товариства, що унеможливить реалізувати позивачем набуті ним спадкові права та законні інтереси як власника 2/3 частки статутного капіталу товариства, що стало підставою для звернення з даним позовом до господарського суду.

Позивач вважає, що рішення загальних зборів учасників ТОВ «СТИЛЬ», оформлене Протоколом загальних зборів учасників ТОВ «СТИЛЬ» №03/21 від 09.07.2021, прийнято з суттєвими порушеннями вимог чинного законодавства, зокрема Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань» та Цивільного кодексу України.

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Предметом позову є визнання недійсним Рішення загальних зборів учасників ТОВ «СТИЛЬ», оформлене Протоколом №03/21 від 09.07.2021.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 83 ЦК України юридичні особи можуть створюватися у формі товариств, установ та в інших формах, встановлених законом. Зокрема, товариством є організація, створена шляхом об`єднання осіб (учасників), які мають право участі у цьому товаристві; воно може бути створено однією особою, якщо інше не встановлено законом (ч. 2 ст. 83 ЦК України).

Пунктом 4 частини першої статті 20 ГПК України до юрисдикції господарських судів віднесено розгляд справ у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах.

Відповідно до змісту частини першої статті 167 ГК України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Згідно із частиною третьою статті 167 ГК України під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Корпоративні права характеризуються тим, що особа, яка є учасником (засновником, акціонером, членом) юридичної особи, має право на участь в управлінні господарською організацією та інші правомочності, передбачені законом і статутними документами.

Правовий статус товариства з обмеженою відповідальністю, порядок його створення, діяльності та припинення, права та обов`язки учасників регулюється Законом України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" (ст. 1).

Згідно із ч.1 ст.5 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" учасники товариства мають право: брати участь в управлінні товариством у порядку, передбаченому цим Законом та статутом товариства; отримувати інформацію про господарську діяльність товариства; брати участь у розподілі прибутку товариства; отримати у разі ліквідації товариства частину майна, що залишилася після розрахунків з кредиторами, або його вартість.

Підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів учасників (акціонерів, членів) юридичної особи можуть бути: невідповідність рішень загальних зборів нормам законодавства; порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів; позбавлення учасника (акціонера, члена) юридичної особи можливості взяти участь у загальних зборах.

Відповідно до ч.1 ст. 123 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", у разі смерті учасника товариства його частка переходить до його спадкоємця без згоди учасників товариства.

У разі смерті, оголошення судом безвісно відсутнім або померлим учасника - фізичної особи чи припинення учасника - юридичної особи, частка якого у статутному капіталі товариства становить менше 50 відсотків, та якщо протягом року з дня закінчення строку для прийняття спадщини, встановленого законодавством, спадкоємці (правонаступники) такого учасника не подали заяву про вступ до товариства відповідно до закону, товариство може виключити учасника з товариства. Таке рішення приймається без врахування голосів учасника, який виключається. Якщо частка такого учасника у статутному капіталі товариства становить 50 відсотків або більше, товариство може приймати рішення, пов`язані з ліквідацією товариства, без врахування голосів цього учасника (ч. 2 ст. 23 Закону).

Отже, з врахуванням наведеної норми Закону, правомірним є висновок суду першої інстанції, що позивач, який успадкував право на частку в статутному фонді товариства, має право на набуття корпоративних прав без згоди учасників товариства.

Проте момент набуття права на частку у статутному капіталі (права власності) та момент набуття права з частки (права участі в господарському товаристві) різняться та можуть не збігатися у часі.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Тобто відомості Єдиного державного реєстру виконують функцію оголошення прав на частку невизначеному колу третіх осіб (аналогічна правова позиція викладена у постановах ВП ВС від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц, від 30.06.2020 у справі № 19/028-10/13).

Тому особа набуває статус учасника товариства, що надає йому можливість реалізовувати права з частки, з моменту державної реєстрації (така правова позиція викладена в постанові ВП ВС від 08.06.2021 у справі № 906/1336/19).

За змістом ст. 1219 ЦК України та ч.1 ст. 23 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", якими передбачено спадкування саме частки учасника господарського товариства, у разі смерті (ліквідації) учасника товариства спадкоємцем (правонаступником) спадкується не право на участь, а право на частку в статутному (складеному) капіталі.

Від права на частку слід відрізняти корпоративні права учасника, так звані "права з частки". Корпоративні права учасника визначаються часткою в статутному капіталі господарського товариства, тобто корпоративні права обумовлені наявністю в особи прав на частку в статутному капіталі господарського товариства. Корпоративні права, на відміну від права на частку, не можуть бути об`єктом права власності. У разі відсутності в особи права на частку в статутному капіталі товариства в неї відсутні і корпоративні права. Відповідно, у разі припинення в особи права власності на частку, як наслідок припиняються і її корпоративні права учасника товариства. Однак з набуттям особою права власності на частку у статутному капіталі товариства така особа автоматично не набуває корпоративних прав (аналогічна правова позиція викладена у постанові ВС від 06.04.2021 у справі №906/262/20).

Отже, свідоцтво про право на спадщину - частку у статутному капіталі товариства, не є доказом вступу до товариства та, відповідно, виникнення у спадкоємця учасника, який помер, корпоративних прав учасника товариства. Аналіз законодавчих приписів, наведених у цій постанові, у сукупності дає підстави для висновку, що свідоцтво про право на спадщину - частку у статутному капіталі товариства, давало спадкоємцю право вимагати прийняття його до учасників Товариства, яке не могло бути заперечене іншими учасниками товариства.

Вирішуючи господарський спір, суд з`ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної у відповідних вимогах. В іншому випадку у позові слід відмовити (правова позиція викладена у постанові ОП КГС ВС від 14.06.2019 у справі N 910/6642/18).

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 (спадкодавець) помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , днем закінчення строку для прийняття спадщини є 03.07.2020, отже приймати рішення про виключення померлого учасника та ліквідацію товариства, товариство могло після 03.07.2021, за умови відсутності заяв спадкоємців про вступ до товариства (ст.23 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю").

14.07.2020 приватним нотаріусом Данилюк О.О. за заявою ОСОБА_3 від 13.07.2020 зупинено строки вчинення нотаріальної дії по видачі свідоцтва про право на спадщину спадкоємцем ОСОБА_1 на усе майно померлого до моменту вирішення судового спору Галицьким районним судом Івано-Франківської області, посилаючись на ст.42 Закону України «Про нотаріат».

Отже, з фактичних обставин справи вбачається, що позивач вчинив всі необхідні та залежні від нього дії щодо отримання свідоцтва про право на спадщину 14.07.2020, однак, у зв`язку із наведеними вище обставинами отримав останнє 06.08.2021, тобто через 12 місяців і 22 дня після подання ним заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину.

В ході розгляду справи в суді першої інстанції суд, посилаючись на те, що при вирішенні питання, чи існує у позивача корпоративне право чи інтерес, відповідно до ст. 16 ЦК України, положення якої кореспондуються з положеннями ст. 20 ГК України, зазначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

З врахуванням наведеного, суд прийшов до висновку, що позивач мав право на захист охоронюваного законом інтересу в корпоративних правовідносинах після набуття позивачем згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.08.2021 права на частку у статутному капіталі товариства.

Однак, оскільки оспорюване рішення прийняте товариством 09.07.2021, тобто до набуття позивачем права на частку у статутному капіталі товариства, правомірним є висновок суду першої інстанції, що зазначені фактичні обставини не порушують законний інтерес позивача цим рішенням (зазначена правова позиція викладена у постанові КГС ВС від 30.04.2020 у справі №924/497/19). Наведене є самостійною і достатньою підставою для відмови в позові і не потребує оцінки судом інших доводів сторін.

Щодо доводів скаржника, що судом першої інстанціїї не взято до уваги, за яких обставин нотаріусом здійснено видачу Свідоцтва про право на спадщину 06.08.2021, а також, що у зв`язку із зупиненням нотаріальної дії щодо видачі Свідоцтва про право на спадщину річний строк, визначений статтею 23 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» зупинявся, судова колегія зазначає таке.

Порядок вчинення нотаріальних дій, зокрема, зупиненння нотаріальних дій щодо видачі свідоцтва про право на спадщину визначено Законом України «Про нотаріат», Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Однак, норми зазначених Закону та інструкції, а також Цивільного кодексу України та Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» не містять положення про зупинення встановленого річного строку для вступу спадкоємців учасника до товариства.

За змістом ч.ч.1, 3 ст.167 ГК України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

У випадку виникнення питань, пов`язаних з діяльністю та прийняттям рішень товариством, до вирішення питань, пов`язаних із прийняттям спадщини, оскарженням спадкоємцями прав інших спадкоємців та набуттям спадкоємцем права власності на частку в статутному капіталі товариства у випадку смерті одного з учасників товариства законодавством передбачено інститут управителя спадку, який є інструментом, який може запобігти настанню економічних збитків як для самого товариства, його учасників і для спадкоємців померлого учасника.

Вирішити ці питання до прийняття спадщини можливо, призначивши її управителя. Зокрема, ст. 61 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що якщо у складі спадщини є корпоративні права, для управління ними нотаріус, а в сільських населених пунктах посадова особа органу місцевого самоврядування призначає управителя спадщини з числа спадкоємців або виконавців заповіту, а у разі їх відсутності укладає договір на управління спадщиною з іншою особою.

Це питання детально врегульовано листом Міністерства юстиції України №31-32/1694 «Щодо практики укладання договорів на управління спадщиною», а також п. 9 глави 5 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України».

Для управління спадщиною укладають двосторонній договір, у якому однією стороною є установник управління (нотаріус, а в населених пунктах, де немає нотаріуса, відповідний орган місцевого самоврядування), а другою управитель. Коло осіб, які можуть бути призначені управителями спадковим майном, не обмежене, тому управителем майна може бути будь-яка фізична особа, що має повну цивільну дієздатність, а також юридична особа. Спадкоємець подає заяву на ім`я нотаріуса про необхідність призначення управителя корпоративними правами. На підставі такої заяви нотаріус видає свідоцтво про управителя корпоративними правами товариства.

З матеріалів справи не вбачається, що скаржник скористався вищенаведеним наданим йому правом.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 129 Конституції України, основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ч.2-3 ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Скаржником не надано суду належних та допустимих доказів в обгрунтування доводів, викладених в апеляційній скарзі.

Суд відзначає, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі Серявін та інші проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі Трофимчук проти України Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

У відповідності до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає рішення місцевого господарського суду таким, що прийняте з правильним застосуванням норм матеріального та дотриманням норм процесуального права, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення не вбачає.

Судовий збір.

Відповідно до ст.129 ГПК України судовий збір за перегляд рішення в апеляційному порядку покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст.129, 269, 270, 273, 275, 276, 282, 283, 284 ГПК України,

Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

1.Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 03.08.2022 у справі №909/1178/21 залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_1 б/н від 07.09.2022 (Вх.№ЗАГС 01-05/2257/22 від 09.09.2022) залишити без задоволення.

2.Судовий збір за перегляд рішення в апеляційному порядку покласти на скаржника.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки встановлені ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Справу повернути до місцевого господарського суду.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 20.01.2023.

Головуючий суддя Галушко Н.А.

Суддя Желік М.Б.

Суддя Орищин Г.В.