ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

"25" січня 2023 р.м. Одеса Справа № 916/320/23

Господарський суд Одеської області у складі судді Погребної К.Ф., розглянувши позовну заяву за вх.суду№334/23 від 20.01.2023р.

за позовом Департаменту капітального будівництва та дорожнього господарства Одеської обласної державної адміністрації (65017, м. Одеса, вул. Канатна 83, )

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСТЕР`ЄР ДИЗАЙН» (65078, м. Одеса, вул. Космонавтів, буд. 32, )

про стягнення 4 350 000грн.

ВСТАНОВИВ:

Департамент капітального будівництва та дорожнього господарства Одеської обласної державної адміністрації звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСТЕР`ЄР ДИЗАЙН» про стягнення 4 350 000грн.

Відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 162 ГПК України, позовна заява повинна містити зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Проте, позовна заява Департамента капітального будівництва та дорожнього господарства Одеської обласної державної адміністрації не містить відповідного зазначення.

Відповідно до п. 9 ч. 3 ст. 162 ГПК України, позовна заява повинна містити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Проте, позовна заява Департамента капітального будівництва та дорожнього господарства Одеської обласної державної адміністрації не містить попереднього (орієнтованого розрахунку суми судових витрат).

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Позивачем в якості доказів надсилання на адресу відповідача копії позовної заяви та доданих документів, було надано опис вкладення від 20.01.2023р.

Проте, відповдіний опис вкладення не може прийматись судом як належний доказ надсилання на адресу відповідача копії позовної заяви та доданих до нього документів, оскільки з наданого опису не можливо встановити які саме додатки були надіслані на адресу відповідача.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Порядок сплати та розмір судового збору визначені Законом України Про судовий збір від 08.07.2011 р. (зі змінами і доповненнями). В силу приписів ч. 1 ст. 4 вказаного Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Також згідно підпунктів 1, 2 пункту 2 ч. 2 ст. 4 цього Закону ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто у 2023 році - 2684 грн.

Заявником доказів сплати судового збору в установленому порядку та розмірі до позовної заяви надано.

Проте, позивачем в позовній заяві було заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору, згідно якого останній просить суд відстрочити сплату судового збору до ухвалення судового рішення, а у разі винесення судового рішення на користь Департаменту про задоволення позову сплату судового збору покласти на відповідача. При цьому в обґрунтування відповідного клопотання заявник вказує на відсутність у нього фінансової спроможності для сплати судового збору.

Відповідно до ст. 8 Закону України Про судовий збір враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

За умовами ч.2 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Так, з аналізу статті 8 Закону України "Про судовий збір" вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію "суд, враховуючи майновий стан сторони, може…", тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.

Слід зазначити, що встановлений у статті 8 Закону України "Про судовий збір" перелік умов, для звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення є вичерпним.

Суд зауважує, що "право на суд" не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, включно з фінансовими. Так, інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовуватися накладенням фінансових обмежень на доступ особи до суду. Вимога сплати зборів судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права на доступ до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі").

Необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, узгоджується зі статтею 129 Конституції України, якою визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Отже, норма ст. 8 Закону України "Про судовий збір" містить виключний перелік умов, за наявності яких суд може звільнити від сплати судового збору, разом з цим, будь-яких доказів, які б підтвердили, що дія цієї норми закону розповсюджується на позивача, останнім до суду не подано. При цьому судом не встановлено, що позовну заяву було подано з метою захисту соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

З урахуванням положень ст. 8 Закону України Про судовий збір у суду відсутні підстави для задоволення клопотання позивача щодо відстрочення сплати судового збору, оскільки наведена в клопотанні обставина не є підставою для здійснення відповідного відстрочення.

Відповідно до ст.174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З врахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що Департаментом капітального будівництва та дорожнього господарства Одеської обласної державної адміністрації не виконано вимоги статей 162, 164 Господарського процесуального кодексу України, що відповідно до вимог частини першої статті 174 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення позовної заяви без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків.

Керуючись статтями 174, 234, Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Департаменту капітального будівництва та дорожнього господарства Одеської обласної державної адміністрації у відстроченні сплати судового збору.

2. Позовну заяву Департамента капітального будівництва та дорожнього господарства Одеської обласної державної адміністрації (вх. № 334/23 від 20.01.2023) залишити без руху.

3. Департаменту капітального будівництва та дорожнього господарства Одеської обласної державної адміністрації усунути встановлені при поданні позовної заяви недоліки в десятиденний термін з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

4. Роз`яснити Департаменту капітального будівництва та дорожнього господарства Одеської обласної державної адміністрації, що при невиконанні вимог даної ухвали, позовна заява вважається неподаною та повертається заявнику.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 235 ГПК України та не підлягає оскарженню.

Суддя К.Ф. Погребна