ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.01.2023 м. Івано-ФранківськСправа № 909/942/22

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Неверовської Л. М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Крамар Еко", вул. Миру, буд. 21, м.Київ, 03134

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

про стягнення заборгованості за надані послуги в сумі 4734 грн 89 коп.

встановив: Товариство з обмеженою відповідальністю "Крамар Еко" звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги в сумі 4734 грн 89 коп.

Вирішення процесуальних питань під час розгляду справи.

Господарським судом Івано-Франківської області прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі; відповідно до приписів ст. 252 ГПК України, суд ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами; встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов та запропонував сторонам у разі наявності заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження подати заяву з відповідним обґрунтуванням своїх заперечень (ухвала про відкриття провадження у справі від 18.11.2022).

Копію ухвали про відкриття провадження у справі, згідно вимог ст. 120 ГПК України, суд надіслав відповідачу рекомендованою кореспонденцією за адресою місцезнаходження згідно даних ЄДРЮОФОПГФ: АДРЕСА_1 .

Зазначена кореспонденція повернута до суду АТ Укрпошта. На конверті прикріплено довідку ф.20, в якій зазначено підставу повернення адресат відсутній за вказаною адресою, дата проставлення відмітки (печатки) АТ Укрпошта 02.12.2022.

Відповідно до положень господарського процесуального законодавства судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених Господарським процесуальним кодексом України. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом (п.4 ч.5 ст.13 ГПК України).

Відповідно до частин третьої та сьомої статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Пунктом 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За змістом пунктів 116 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270, у разі невручення рекомендованого листа з позначкою Судова повістка рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою у порядку, визначеному у пунктах 99, 99-1, 99-2, 99-3, 106 та 114 цих Правил, із зазначенням причини невручення цих Правил, із зазначенням причини невручення.

Отже, у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням на відсутність адресата за вказаною адресою, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.03.2019 у справі № 916/2349/17.

Крім того, відповідно до частини другої ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень", усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Частинами першою та другою ст. 3 цього Закону визначено, що для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному вебпорталі судової влади України (частина перша ст. 4 цього Закону).

Відтак, відповідач мав право та не був позбавлений можливості ознайомитись з ухвалою про відкриття провадження у справі в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Враховуючи те, що клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило та з огляду на відсутність у суду підстав для виклику сторін з власної ініціативи, згідно з ч. 5 ст. 252 ГПК України, справа розглядається за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Позиція позивача.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач в порушення умов договору №БЧ-105-21 про надання послуг з поводження з побутовими відходами від 14.07.2021, не здійснив оплату за надані позивачем послуги за період з серпня 2021 року по вересень 2022 року, внаслідок чого утворився борг в сумі 4734,89 грн.

Позиція відповідача.

Відповідач відзиву на позов або будь-яких заперечень на позов не подав.

Згідно ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Обставини справи, дослідження доказів.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності всі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги чинного законодавства, суд встановив наступне.

14.07.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю Крамар Еко (виконавецем) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (замовником) укладено договір №БЧ-105-21 про надання послуг з поводження з побутовими відходами, відповідно до умов якого замовник доручає, а виконавець зобов`язується надавати послуги з поводження з побутовими відходами (ТПВ), а замовник зобов`язується приймати та оплачувати надані послуги в порядку та строки визначені цим договором.

Згідно п. 1.2. договору, об`єкт обслуговування: магазин ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно п. 1.3. договору, адреса об`єкта обслуговування: АДРЕСА_2 .

Відповідно до п. 2.2. договору, послуги, що надаються виконавцем, приймаються замовником шляхом щомісячного підписання двостороннього акту наданих послуг - далі за текстом також "акт". Таким чином, об`єм наданих послуг підтверджується кожного поточного місяця на підставі відповідного акту, який надається виконавцем та має бути підписаний замовником впродовж трьох робочих днів з дати його надання/відправлення.

Пунктом 2.3. договору передбачено, що жодна зі сторін не вправі відмовитися від підписання актів. У разі наявності розбіжностей, підтверджених письмово, сторони підписують акт з зазначенням фактичних розбіжностей. Розбіжності повинні бути підтверджені дефектним актом про неналежне виконання виконавцем своїх зобов`язань за договором, складеним за участю уповноваженого представника виконавця. За відсутності двостороннього дефектного акту жодні подальші претензії з боку замовника при підписанні щомісячного акту наданих послуг не приймаються.

Згідно п. 2.4. договору, у випадку якщо виконавець протягом встановленого п. 2.2. договору строку не отримує від замовника підписаного акту наданих послуг або обґрунтовану відмову від його підписання (дефектний акт), такий акт вважається погодженим замовником, а послуги належно наданими та прийнятими замовником без зауважень. Сторони дійшли взаємної згоди, що в зазначеному випадку акт наданих послуг без підпису та печатки замовника, але з надписом зауважень від замовника у встановлений строк не надійшло є для сторін підставою вважати вказані в ньому послуги прийнятими замовником у повному обсязі без зауважень.

Відповідно до п. 3.3 договору, оплата за надані послуги здійснюється замовником протягом п`яти робочих днів від дня підписання акту наданих послуг, але не пізніше 15-го числа місяця, що настає за розрахунковим.

Згідно п. 3.4. договору, факт надання послуг виконавцем та обсяг ТПВ за кожний поточний місяць підтверджується підписаними сторонами двостороннім актом наданих послуг.

Пунктом 9.1. договору передбачено, що цей договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 31.12.2021 року, а в частині невиконаних грошових зобов`язань - до повного їх виконання. У випадку, якщо жодна із сторін за 10 (десять) календарних днів до дня закінчення терміну дії цього договору не заявить письмово про його припинення, цей договір вважається продовженим на один календарний рік на тих же умовах без обмеження по кількості.

Як зазначає позивач, на виконання умов договору позивачем надано відповідачу обумовлені умовами договору №БЧ-105-21 від 14.07.2021 послуги за період з серпня 2021 року по вересень 2022 року, однак відповідач не розрахувався за вказані послуги, внаслідок чого борг відповідача становить 4734,89 грн.

В якості доказів надання послуг, позивачем надані не підписані відповідачем акти наданих послуг: №4017 від 31.08.2021, №4636 від 30.09.2021, №5121 від 31.10.2021, №5869 від 30.11.2021, №6338 від 31.12.2021, №531 від 31.01.2022, №649 від 28.02.2022, №1521 від 31.05.2022, №1992 від 30.06.2022, №2293 від 31.07.2022, №2478 від 31.08.2022.

Доказів щомісячного надіслання відповідачу вищевказаних актів в матеріалах справи не міститься.

28.09.2022 року позивачем на адресу відповідача направлено претензію із вимогою сплатити борг в сумі 4734,89 грн за надані послуги та проханням підписати акт звірки та акти виконаних робіт та направити на адресу позивача. До претензії додано акти та рахунки, а також проєкт акту звірки взаєморозрахунків (згідно опису вкладення у цінний лист), підписаний позивачем.

У відповідності до трекінгу поштових відправлень, що розміщений на веб-порталі АТ "Укрпошта" вказаний лист з претензією не отримано відповідачем, а повернуто відправнику за зворотною адресою за закінченням встановленого терміну зберігання.

Норми права та мотиви, якими суд керувався при ухваленні рішення.

Статтею 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частин першої та другої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За приписами частини першої статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (ч.1 ст. 627 ЦК України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За приписами статей 525, 526 цього Кодексу зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно п. 3.4. договору, факт надання послуг виконавцем та обсяг ТПВ за кожний поточний місяць підтверджується підписаними сторонами двостороннім актом наданих послуг.

Як вбачається з п. 2.2. договору, послуги, що надаються виконавцем, приймаються замовником шляхом щомісячного підписання двостороннього акту наданих послуг - далі за текстом також "акт". Таким чином, об`єм наданих послуг підтверджується кожного поточного місяця на підставі відповідного акту, який надається виконавцем та має бути підписаний замовником впродовж трьох робочих днів з дати його надання/відправлення.

З вказаних умов договору вбачається, що сторони передбачили щомісячне підписання двостороннього акту наданих послуг та підтвердження об`єму наданих послуг кожного поточного місяця на підставі відповідного акту.

Однак, матеріали справи не містять доказів направлення чи надання відповідачу щомісячно актів наданих послуг за період з серпня 2021 року по вересень 2022 року.

Позивачем направлено відповідачу претензію з актами наданих послуг №4017 від 31.08.2021, №4636 від 30.09.2021, №5121 від 31.10.2021, №5869 від 30.11.2021, №6338 від 31.12.2021, №531 від 31.01.2022, №649 від 28.02.2022, №1521 від 31.05.2022, №1992 від 30.06.2022, №2293 від 31.07.2022, №2478 від 31.08.2022, тільки 28.09.2022. Даний лист з претензією не отримано відповідачем.

Таким чином, здійснивши направлення актів надання послуг тільки 28.09.2022, позивач порушив умови договору (п. 2.2.), відповідно до якого позивач зобов`язаний щомісячно надавати відповідачу акти наданих послуг.

Не направлення позивачем щомісячно актів наданих послуг відповідачу, як це передбачено умовами договору, позбавляє останнього права встановити можливі розбіжності щодо наданих послуг, скласти дефектний акт, і загалом підтвердити факт надання позивачем таких послуг.

Пунктом 2.3. договору передбачено, що жодна зі сторін не вправі відмовитися від підписання актів. У разі наявності розбіжностей, підтверджених письмово, сторони підписують акт з зазначенням фактичних розбіжностей. Розбіжності повинні бути підтверджені дефектним актом про неналежне виконання виконавцем своїх зобов`язань за договором, складеним за участю уповноваженого представника виконавця. За відсутності двостороннього дефектного акту жодні подальші претензії з боку замовника при підписанні щомісячного акту наданих послуг не приймаються.

З огляду на встановлені судом обставини щодо не направлення актів наданих послуг щомісячно, такі акти не можуть вважатися погодженими відповідачем, а послуги наданими та прийнятими.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що акти наданих послуг підписані в односторонньому порядку, направлені відповідачу з порушенням вимог п. 2.2. договору, а тому не є достатніми, достовірними та належними доказами надання позивачем послуг відповідачу за договором №БЧ-105-21 від 14.07.2021.

Відповідно до ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ст.77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 ГПК України).

Виходячи з сукупності обставин і доказів, з`ясованих та досліджених у ході розгляду даної справи, враховуючи їх вірогідність та взаємозв`язок, у відповідності до ст. 86 ГПК України, зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, суд дійшов висновку про необґрунтованість та недоведеність позовних вимог.

Судові витрати.

Склад та порядок розподілу судових витрат визначено Главою 8 Розділу I ГПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір слід покласти на позивача.

Керуючись ст. 73, 74, 76-79, 86, 129, 233, 236, 237, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

у позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Крамар Еко" до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення боргу за надані послуги в сумі 4734 грн 89 коп. - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 20.01.2023

Cуддя Неверовська Л.М.