ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" січня 2023 р. Справа № 914/2798/22

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:

Головуючого (судді-доповідача): Якімець Г.Г.,

Суддів: Бойко С.М., Бонк Т.Б.,

за участю секретаря судового засідання Кришталь М.Б.,

та представників сторін:

від позивача (скаржника) Семиренко П.Я.

від відповідача не з`явився

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства Дрогобицьке лісове господарство, вих.№1121 від 18 листопада 2022 року

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 08 листопада 2022 року, суддя Іванчук С.В.

про відмову у відкритті провадження

у справі №914/2798/22

за позовом Державного підприємства Дрогобицьке лісове господарство, м. Дрогобич, Львівська область

до відповідача ОСОБА_1 (посадова особа), с. Доброгостів, Дрогобицький район, Львівська область

про стягнення 1 027 962,99 грн. в порядку регресу

в с т а н о в и в:

27 жовтня 2022 року Державне підприємство «Дрогобицьке лісове господарство» звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до відповідача ОСОБА_1 (посадова особа) про стягнення 1 027 962,99 грн. в порядку регресу виплаченого відшкодування шкоди, завданої внаслідок незаконних рубок з вини посадових осіб.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 08 листопада 2022 року у справі №914/2798/22 відмовлено у відкритті провадження на підставі п.1 ч.1 ст.175 ГПК України, оскільки заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Ухвала суду мотивована тим, що даний спір згідно із ст.ст.4, 20 ГПК України, не відноситься до юрисдикції господарського суду, позов зокрема заявлено не власником (учасником, акціонером) юридичної особи та до фізичної особи. Суд в ухвалі зазначив, що даний спір є приватноправовим і зокрема за суб`єктним складом сторін підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства та віднесений до юрисдикції місцевих загальних судів.

Не погоджуючись з ухвалою місцевого господарського суду, позивач Державне підприємство «Дрогобицьке лісове господарство» звернулося до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 08 листопада 2022 року у справі №914/2798/22, а справу направити до місцевого господарського суду для продовження розгляду по суті. Зокрема, зазначає, що позов пред`явлено підприємством до колишньої посадової особи підприємства про відшкодування збитків в порядку регресу, що відповідає господарському спору та належить до розгляду господарським судом. Апелянт на обґрунтування своєї позиції посилається на висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі №638/15118/16-ц. Поряд з тим, наголошує, що ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09 лютого 2022 року у справі №442/1607/21 закрито провадження у справі та роз`яснено, що відносини між сторонами є господарськими, а спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 28 листопада 2022 року відкрито апеляційне провадження у справі №914/2798/22 за апеляційною скаргою Державного підприємства «Дрогобицьке лісове господарство» на ухвалу Господарського суду Львівської області від 08 листопада 2022 року; витребувано з Господарського суду Львівської області матеріали справи; скаржнику надано строк (до 09 грудня 2022 року) на подання суду оригіналу позовної заяви з додатками, що була йому повернута Господарським судом Львівської області; відповідачу надано строк на подання відзиву на апеляційну скаргу.

07 грудня 2022 року від апелянта до суду надійшов лист, до якого останній долучив, серед іншого, оригінал позовної заяви з додатками на 153-ох аркушах (вих.№1153 від 30 листопада 2022 року).

13 грудня 2022 року з місцевого господарського суду надійшли матеріали справи.

Ухвалою суду від 14 грудня 2022 року апеляційну скаргу призначено до розгляду в судовому засіданні на 16 січня 2023 року з урахуванням «розумного строку розгляду спору».

19 грудня 2022 року від відповідача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін. Зокрема, зазначає, що не є суб`єктом господарювання, не здійснює підприємницької діяльності та не є на даний час і не був на час подання позову до суду будь-якою посадовою (службовою) особою підприємства позивача, відтак, вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що цей спір не відноситься до юрисдикції господарського суду, оскільки позов заявлено не власником (учасником, акціонером) юридичної особи (позивача) та до відповідача фізичної особи.

Представник позивача (скаржника) в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав, просив задоволити в повному обсязі: скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 08 листопада 2022 року у справі №914/2798/22, а справу направити до місцевого господарського суду для продовження розгляду по суті, з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

Відповідач або його представник в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили. При цьому, відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання.

Згідно з ч.12 ст.270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки явка відповідача в судове засідання не визнавалась обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за його відсутності.

Західний апеляційний господарський суд, заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Як встановлено апеляційним судом та вбачається з матеріалів справи (матеріалів позовної заяви), рішення Господарського суду Львівської області від 27 жовтня 2019 року у справі №914/1327/18 позов Державної екологічної інспекції у Львівській області задоволено повністю: присуджено до стягнення з Державного підприємства «Дрогобицьке лісове господарство» на користь держави в особі Державної екологічної інспекції у Львівській області 1 012 771,42 грн. завданої шкоди та 15 191,57 грн. у відшкодування витрат на оплату судового збору.

В подальшому Державне підприємство «Дрогобицьке лісове господарство» зверталося до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області з позовом до відповідачів: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 ; треті особи: Державна екологічна інспекція у Львівській області, Дочірнє лісогосподарське підприємство «Галсільліс» про стягнення регресної вимоги у розмірі виплаченого відшкодування шкоди, завданої внаслідок незаконних рубок з вини посадових осіб в сумі 1 027 962,99 грн.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09 лютого 2022 року у справі №442/1607/21 провадження у справі закрито та роз`яснено, що правовідносини за своєю суттю є господарськими, а спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства. Вказана ухвала набрала законної сили та є чинною.

У жовтні 2022 року Державне підприємство «Дрогобицьке лісове господарство» звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до відповідача ОСОБА_1 (посадова особа) про стягнення 1 027 962,99 грн. в порядку регресу виплаченого відшкодування шкоди, завданої внаслідок незаконних рубок з вини посадових осіб.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 з 24 квітня 2015 року обіймав посаду першого заступника директора головного лісничого лісгоспу та був посадовою особою Державного підприємства «Дрогобицьке лісове господарство». Поряд з цим, дії ОСОБА_1 щодо видачі лісорубного квитка від 22 березня 2017 року суперечили лісовому законодавству, чим завдано шкоди навколишньому природному середовищу, яка відшкодована державі Державним підприємством «Дрогобицьке лісове господарство» в повному обсязі. Відтак, ДП «Дрогобицьке лісове господарство» звернулося з регресною вимогою до ОСОБА_1 .

Як зазначалось вище, ухвалою Господарського суду Львівської області від 08 листопада 2022 року у справі №914/2798/22 відмовлено у відкритті провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.175 ГПК України (заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства), однак, колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції не погоджується, з огляду на наступне:

Частиною 1 ст.175 ГПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, зокрема якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства (п.1).

Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Статтею 20 ГПК України встановлені особливості предметної та суб`єктної юрисдикції господарських судів, якими уточнено коло спорів, що розглядаються господарськими судами, та встановлено, що господарські суди розглядають справи у спорах, які виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями (бездіяльністю) такої посадової особи, за позовом власника (власників), учасника (учасників), акціонера (акціонерів) такої юридичної особи, поданим в її інтересах (п.12).

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

У частині другій статті 89 ГК України визначено, що посадові особи відповідають за збитки, завдані ними господарському товариству. Відшкодування збитків, завданих посадовою особою господарському товариству її діями (бездіяльністю), здійснюється у разі, якщо такі збитки були завдані: - діями, вчиненими посадовою особою з перевищенням або зловживанням службовими повноваженнями; - діями посадової особи, вчиненими з порушенням порядку їх попереднього погодження або іншої процедури прийняття рішень щодо вчинення подібних дій, встановленої установчими документами товариства; - діями посадової особи, вчиненими з дотриманням порядку їх попереднього погодження або іншої процедури прийняття рішень щодо вчинення відповідних дій, встановленої товариством, але для отримання такого погодження та/або дотримання процедури прийняття рішень посадова особа товариства подала недостовірну інформацію; - бездіяльністю посадової особи у випадку, коли вона була зобов`язана вчинити певні дії відповідно до покладених на неї обов`язків; - іншими винними діями посадової особи.

Із системного аналізу вказаних норм можна зробити висновок, що господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом, відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції, такий спір виник між господарським товариством та його посадовою особою, стосується рішень, дій чи бездіяльності цієї посадової особи на виконання нею своїх повноважень з управління товариством, організацією діяльності товариства.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що спір стосується відшкодування в порядку регресу майнової шкоди, завданої внаслідок протиправних дій відповідача під час здійснення ним своїх повноважень як посадової особи підприємства позивача.

Вказані правовідносини за своєю суттю є господарськими, хоч і виявлені після звільнення відповідача із займаної посади. Позов у цьому спорі пред`явлено позивачем до відповідача саме як до колишньої посадової особи Державного підприємства «Дрогобицьке лісове господарство» - першого заступника директора вказаного підприємства головного лісничого лісгоспу Кінаша Василя Васильовича, а не до фізичної особи ОСОБА_1 . Спірні правовідносини стосуються відшкодування шкоди в порядку регресу. Відтак, такий спір належить до юрисдикції господарського суду. (Аналогічні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі №638/15118/16-ц, на яку також посилається суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі). Також схожі висновки викладено у постановах Верховного Суду від 15 квітня 2021 року у справі №316/2463/19 та від 29 липня 2021 року у справі №495/5977/18.

Крім цього, судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги той факт, що позивач уже звертався до місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства з аналогічним позовом (лише із ширшим колом відповідачів посадових осіб підприємства позивача, серед яких також був і ОСОБА_1 ), однак ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09 лютого 2022 року провадження у справі №442/1607/21 закрито та роз`яснено, що правовідносини за своєю суттю є господарськими, а спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства. Вказана ухвала набрала законної сили, є чинною та була долучена позивачем до позовної заяви.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Ключовими принципами цієї статті є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

У рішенні від 04 грудня 1995 року у справі «Белле проти Франції» (Bellet v. France) ЄСПЛ зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Основною складовою права на суд є право доступу до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду для вирішення певного питання і що з боку держави не повинні чинитися правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Поняття «суд, встановлений законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Враховуючи все наведене вище, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов помилкових висновків, що цей спір відноситься до юрисдикції місцевих загальних судів та за суб`єктним складом сторін підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, у зв`язку з чим помилково відмовив у відкритті провадження у цій справі, чим порушив право позивача на доступ до суду.

Відповідно до ч.1 ст.255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, зокрема, про відмову у відкритті провадження у справі (п.7).

Згідно з ч.1 ст.271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Статтею 275 ГПК України передбачено право суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

При цьому, підставами для скасування ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали (ст.280 ГПК України).

Беручи до уваги наведене вище, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги Державного підприємства «Дрогобицьке лісове господарство», скасування ухвали Господарського суду Львівської області від 08 листопада 2022 року у справі №914/2798/22 та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

З урахуванням положень ст.129 ГПК України, апеляційний суд не вирішує питання щодо відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання позивачем апеляційної скарги на ухвалу місцевого господарського суду, оскільки не вирішує спір по суті. Такий (судовий збір) підлягає розподілу за наслідками вирішення спору Господарським судом Львівської області.

Керуючись ст.ст.236, 255, 270, 271, 275, 280, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Дрогобицьке лісове господарство» задоволити.

Ухвалу Господарського суду Львівської області від 08 листопада 2022 року у справі №914/2798/22 скасувати.

Справу №914/2798/22 направити для розгляду до Господарського суду Львівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у відповідності до вимог ст.ст.286-291 ГПК України.

Повну постанову складено 20 січня 2023 року

Головуючий (суддя-доповідач) Якімець Г.Г.

Суддя Бойко С.М.

Суддя Бонк Т.Б.