РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.01.2023Справа № 910/8711/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., за участю секретаря судового засідання Дупляченко Ю.О., розглянувши за правилами загального позовного провадження матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім Енергостройінвест" до Приватного акціонерного товариства "Берті" про стягнення 636 332,47 грн,

за участю представників:

позивача: Дзеніка С.І.;

відповідача: Москаленка Д.Ф.;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У вересні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім Енергостройінвест" (далі - Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва з вказаним позовом, посилаючись на те, що згідно умов укладеного 21 грудня 2021 року між ним та Приватним акціонерним товариством "Берті" (далі - Підприємство) договору поставки № ТД-12/21/288 позивач у лютому 2022 року поставив останньому товар на суму 439 732,00 грн, за який відповідач розрахувався лише частково в розмірі 12 280,90 грн, заборгувавши таким чином 427 451,10 грн. У зв`язку з цим позивач, посилаючись на статті 11, 202, 205, 251, 509, 525, 526, 530, 610, 612, 626, 627, 655, 662, 664, 692, 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статті 173, 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), просив суд стягнути з Підприємства вищезазначену суму боргу, а також 74 891,36 грн пені, 64 117,66 грн штрафу, 6 279,95 грн трьох процентів річних та 63 592,40 грн інфляційних втрат, нарахованих на підставі статті 232 ГК України та статті 625 ЦК України в зв`язку з несвоєчасним проведенням розрахунків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12 вересня 2022 року було відкрито провадження у справі № 910/8711/22 та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

26 вересня 2022 року через загальний відділ канцелярії суду надійшов відзив відповідача від 23 вересня 2022 року № 2309 та заява від вказаної дати № 2309/1 про розгляд справи в порядку загального позовного провадження. У своєму відзиві Підприємство заперечило проти задоволення позову, посилаючись на те, що позивачем не надано заявок, у яких визначено обсяги, номенклатура, термін постачання та термін оплати відповідної партії товару. У вказаному відзиві відповідач також зазначив, що немає жодного документа, підписаного сторонами, у якому б було визначено термін оплати поставленого товару. Також у вказаному відзиві Підприємство заперечило проти наданої позивачем специфікації № 1, оскільки в цьому документі міститься недостовірна інформація.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 3 жовтня 2022 року відмовлено у задоволенні заяви Підприємства від 23 вересня 2022 року № 2309/1 про розгляд справи в порядку загального позовного провадження в зв`язку з її необґрунтованістю.

6 жовтня 2022 року на електронну адресу суду від Підприємства надійшла повторна заява від цієї ж дати № 0610/1 про розгляд даної справи в порядку загального позовного провадження, разом з якою відповідач подав наявну в нього копію специфікації № 1 до договору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12 жовтня 2022 року задоволено вказану заяву відповідача, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 10 листопада 2022 року.

31 жовтня 2022 року та 2 листопада 2022 року на електронну адресу суду надійшли клопотання та заява відповідача від 2 листопада 2022 року № 0211/1 про участь його представника у засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, які ухвалою Господарського суду міста Києва від 7 листопада 2022 року повернуто без розгляду.

9 листопада 2022 року через загальний відділ діловодства суду позивач подав клопотання: про виключення поданої ним специфікації № 1 до договору з числа доказів та про витребування доказів.

10 листопада 2022 року через загальний відділ діловодства суду позивач подав письмові пояснення від вказаної дати.

У цей же день суд без виходу до нарадчої кімнати постановив протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 8 грудня 2022 року.

Після вказаного засідання на електронну адресу суду надійшла заява відповідача від 10 листопада 2022 року № 1011/1 про оголошення перерви в призначеному засіданні.

21 листопада 2022 року на електронну адресу суду від відповідача надійшли: відзив (доповнення) від 15 листопада 2022 року № 1510-1 та заява від 15 листопада 2022 року № 15-1/11 про участь його представника у засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. У вказаному відзиві відповідач заперечив проти задоволення позову, виходячи з того, що за видатковою накладною від 10 лютого 2022 року № ТД-008922 була поставлена неякісна продукція.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28 листопада 2022 року заяву Підприємства від 15 листопада 2022 року № 15-1/11 про участь його представника у засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено.

8 грудня 2022 року суд без виходу до нарадчої кімнати постановив протокольну ухвалу про залишення без розгляду клопотання позивача про витребування доказів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 8 грудня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 12 січня 2023 року.

У той же день після закриття підготовчого провадження на електронну адресу суду від Підприємства надійшла заява про участь його представника в засіданні, призначеному на 8 грудня 2022 року, у режимі відеоконференції.

13 грудня 2022 року на електронну адресу суду від відповідача надійшла заява від 12 грудня 2022 року № 12-2/12 про участь його представника у засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19 грудня 2022 року вказану заяву задоволено.

12 січня 2023 року в судовому засіданні суд без виходу до нарадчої кімнати постановив протокольну ухвалу про задоволення клопотання позивача від 9 листопада 2022 року про виключення з числа доказів поданої ним специфікації № 1 до договору.

Представник Товариства підтримав вимоги, викладені у позовній заяві, та наполягав на їх задоволенні.

Представник Підприємства у цьому судовому засіданні проти задоволення позову заперечив з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

21 грудня 2021 року між Підприємством та Товариством було укладено договір поставки № ТД-12/21/288, за умовами якого позивач зобов`язався передати у власність (поставити), а Підприємство - прийняти й оплатити товар на умовах і в порядку, визначеними цим договором.

Даний правочин підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками цих суб`єктів господарювання.

Відповідно до пунктів 1.2. 1.2.1. договору загальна кількість, асортимент, одиниця виміру, ціна за одиницю виміру та загальна вартість, умови та строки поставки і оплати визначаються сторонами у заявках, які є додатками до цього договору, становлять його невід`ємну частину і за своєю суттю та змістом є специфікацією. Поставка продукції здійснюється окремими партіями на підставі прийнятих до виконання (погоджених) Товариством заявок Підприємства. Заявки підписуються сторонами та скріплюються їх печатками у порядку, визначеному пунктами 4.1.-4.7. договору.

Згідно з пунктом 1.3. договору якість товару повинна відповідати вимогам державних стандартів або технічним умовам, які діють на території України, та підтверджується сертифікатом (паспортом) відповідності (якості) виробника продукції.

Пунктами 2.1., 2.3. договору передбачено, що ціна одиниці виміру товару та загальна вартість кожної його партії визначаються сторонами в заявках до даного договору, які є його невід`ємною частиною. Загальна вартість договору необмежена і визначається шляхом додавання загальної вартості кожної партії товару за всіма заявками до даного договору та видатковими накладними.

На підставі погоджених сторонами заявок позивач формує для відповідача рахунок на оплату для кожної конкретної поставки продукції (пункт 2.4. вищезазначеної угоди).

Згідно з пунктами 3.1. та 3.2. договору розрахунки за кожну партію товару здійснюються безготівковим шляхом у порядку, визначеному в заявках до даного правочину, які є його невід`ємною частиною. Оплата здійснюється шляхом переказу Підприємством грошових коштів на поточний рахунок Товариства, що визначений у цьому договорі та/або в заявках.

Згідно з положеннями пунктів 4.1., 4.2. зазначеної угоди поставка продукції здійснюється на підставі замовлень (заявок) Підприємства, форма яких встановлена в додатку № 1 до цього договору, погоджених з постачальником, викладених у письмовому вигляді, переданих по електронній пошті (з обов`язковим надсиланням оригіналів) або наданих через представника позивача. Підприємство направляє Товариству підписану його уповноваженою особою та скріплену печаткою заявку на поставку продукції, в якій вказуються: асортимент (вид, марка), кількість, одиниця виміру, ціна за одиницю виміру, загальна вартість, строки та умови поставки (ЕXW або СРТ із зазначенням пункту приймання-передачі товару тощо), строки й порядок розрахунків згідно проведених попередніх переговорів сторін. Товариство повинно підписати заявку Підприємства протягом двох робочих днів з дати отримання та направити її відповідачу тими ж засобами, якими це замовлення було надіслане, або тим же способом повідомити відповідача про неможливість виконання заявки із зазначенням причин такого невиконання.

Заявки, підписані в порядку, передбаченому пунктами 4.1-4.2 цього договору, мають повну юридичну силу до отримання оригіналів цих документів від Підприємства. Покупець, отримавши від постачальника факсимільний варіант заявок, повинен протягом 2-х робочих днів направити поштою або кур`єром позивачу два оригінальні примірники цієї заявки, підписаної уповноваженою особою та скріпленої печаткою покупця. Товариство протягом 2-х робочих днів з моменту отримання оригіналів заявки підписує її, завіряє своєю печаткою та повертає її один примірник Підприємству (поштою або кур`єром) (пункт 4.3. договору).

За умовами пунктів 5.1., 5.2. цієї угоди здача продукції Товариством і її приймання Підприємством по найменуванню, кількості та якості здійснюється на підставі видаткової накладної відповідно до погодженого сторонами замовлення (заявки). Приймання товару по кількості та якості здійснюється у місці його передачі. Разом із продукцією позивач надає відповідачу оригінал товарно-транспортної або видаткової накладної, посвідчення (свідоцтво, сертифікат) про якість тощо. Видаткові накладні на партію товару виписуються постачальником після визначення сторонами фактичної кількості поставленого товару та повинні бути надані відповідачу в момент поставки продукції.

Згідно з пунктом 5.4. договору право власності на товар переходить до Підприємства з моменту фактичного його отримання останнім за видатковою накладною.

Відповідно до пункту 5.8. даного правочину претензії по якості (комплектності) товару відповідач має право пред`явити протягом 7 днів з моменту його отримання. У цьому випадку Підприємство проводить його перевірку на відповідність сертифікату якості, стандартам, технічним умовам та умовам договору. Перевірка продукції щодо якості (комплектності) повинна проводитись в лабораторіях, які мають всі необхідні дозвільні документи для проведення таких досліджень. Якщо за результатами перевірки в лабораторії виявиться неналежна якість продукції, Товариство зобов`язане протягом 7 календарних днів з дати отримання повідомлення: вивезти товар з недоліками з вказаної відповідачем адреси; повернути Підприємству грошові кошти в сумі, яка була перерахована за товар неналежної якості, у випадку існування заборгованості у відповідача перед позивачем, відповідні суми зменшуються на суму, належну до повернення відповідачу шляхом зарахування зустрічних вимог, або протягом 14 календарних днів замінити неякісну продукцію на якісну.

У разі, коли Підприємством було виявлено, що поставлений товар є неякісним, але після його прийняття останнє почало використовувати поставлену продукцію у своїй господарській діяльності або в інших випадках, відповідач повністю втрачає право на заміну неякісного товару або повернення сплачених коштів (у разі попередньої оплати) та зобов`язаний оплатити поставлений товар у строки та розмірі, передбачені цим договором (пункт 5.9. даного правочину).

Згідно з пунктом 9.1. договору він набирає чинності з дати його підписання та діє до 31 грудня 2022 року, а в частині зобов`язань, що залишились невиконаними на вказану дату, - до повного виконання таких зобов`язань сторонами. Якщо сторони не менше ніж за 20 календарних днів до закінчення строку дії даного правочину не повідомлять одна одну про бажання його розірвати, то договір вважається автоматично пролонгованим на один календарний рік на тих же умовах. Кількість автоматичних пролонгацій не може перевищувати два рази.

Судом встановлено, що на виконання умов договору Товариство виставило рахунки на оплату продукції на загальну суму 439 732,00 грн: від 19 січня 2022 року № ТД-009238 на суму 115 530,00 грн, від 4 лютого 2022 року № ТД-009675 на суму 81 832,00 грн, від 10 лютого 2022 року № ТД-009837 на суму 242 370,00 грн.

Також судом встановлено, що на виконання умов договору позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 439 732,00 грн, що підтверджується видатковими накладними: від 1 лютого 2022 року № ТД-008519 на суму 115 530,00 грн (замовлення від 19 січня 2022 року № 9238), від 7 лютого 2022 року № ТД-008817 на суму 81 832,00 грн (замовлення від 4 лютого 2022 року № 9675), від 10 лютого 2022 року № ТД-008922 на суму 242 370,00 грн (замовлення від 10 лютого 2022 року № 9837).

Вищенаведені видаткові накладні, копії яких містяться в матеріалах справи, підписані повноважними представниками сторін та скріплені їх печатками. Жодних заперечень щодо кількості та асортименту, переданого товару ці видаткові накладні не містять. Також у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про наявність зауважень чи заперечень відповідача відносно якості поставленої продукції за видатковими накладними: від 1 лютого 2022 року № ТД-008519 на суму 115 530,00 грн та від 7 лютого 2022 року № ТД-008817 на суму 81 832,00 грн.

Разом із цим, як вказало Товариство у позовній заяві, Підприємство частково сплатило вартість отриманої продукції у розмірі 12 280,90 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 21 лютого 2022 року № 4349 (рахунок від 19 січня 2022 року № 9238), копія якого міститься в матеріалах цієї справи, у зв`язку з чим розмір непогашеної заборгованості становить 427 451,10 грн.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

У частині 2 статті 712 ЦК України зазначено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Частиною 1 статті 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Заперечення відповідача щодо відсутності в матеріалах справи заявок, у яких визначається строк оплати поставленої продукції, не беруться судом до уваги, оскільки зі змісту договору вбачається, що оформлення та підписання сторонами видаткових накладних є наслідком акцептування заявок. Такі видаткові накладні були підписані відповідачем без зауважень.

Також судом не беруться до уваги заперечення Підприємства щодо відсутності в умовах договору чітко встановленого строку для оплати поставленої продукції, оскільки такий строк визначений статтею 692 ЦК України - після прийняття товару або прийняття товаророзпорядчих документів на нього.

Заперечення відповідача щодо поставки Товариством неякісного товару за видатковою накладною від 10 лютого 2022 року № ТД-008922 на суму 242 370,00 грн суд також вважає необґрунтованими, оскільки зразки поставленої продукції були подані до випробувально-технологічної лабораторії після спливу встановленого сторонами у договорі семиденного строку для пред`явлення претензій щодо якості товару. Крім того, матеріали справи взагалі не містять доказів звернення відповідача до позивача з відповідною претензією в строк, визначений пунктом 5.8. договору.

Оскільки заявлена до стягнення сума основного боргу за договором, яка складає 427 451,10 грн, підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи, і Підприємство на момент прийняття рішення не надало доказів, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимоги Товариства до відповідача про стягнення вказаної суми основного боргу, у зв`язку з чим даний позов у цій частині підлягає задоволенню.

Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем покладеного на нього обов`язку щодо оплати поставленої продукції, позивач також просив суд стягнути з відповідача 6 279,95 грн трьох процентів річних та 63 592,40 грн інфляційних втрат, з яких: 1 569,95 грн - три проценти річних та 15 360,49 грн - інфляційні втрати, нараховані на суму боргу в розмірі 103 249,10 грн у період з 4 березня 2022 року по 4 вересня 2022 року (видаткова накладна від 1 лютого 2022 року № ТД-008519); 1 203,94 грн - три проценти річних та 12 174,24 грн - інфляційні втрати, нараховані на суму боргу в розмірі 81 832,00 грн у період з 10 березня 2022 року по 4 вересня 2022 року (видаткова накладна від 7 лютого 2022 року № ТД-008817); 3 506,06 грн - три проценти річних та 36 057,67 грн - інфляційні втрати, нараховані на суму боргу в розмірі 242 370,00 грн у період з 13 березня 2022 року по 4 вересня 2022 року (видаткова накладна 10 лютого 2022 року № ТД-008922).

За умовами частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки заявлений Товариством до стягнення розмір трьох процентів річних є арифметично вірним та відповідає вимогам чинного законодавства, а заявлений розмір інфляційних втрат не перевищує розраховану судом суму вказаної компенсаційної виплати, тому позовні вимоги про стягнення з відповідача вказаних сум підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача 74 891,36 грн пені, з яких: 18 443,40 грн - пеня, нарахована на суму боргу в розмірі 103 249,10 грн у період з 4 березня 2022 року по 4 вересня 2022 року (видаткова накладна від 1 лютого 2022 року № ТД-008519); 14 348,62 грн - пеня, нарахована на суму боргу в розмірі 81 832,00 грн у період з 10 березня 2022 року по 4 вересня 2022 року (видаткова накладна від 7 лютого 2022 року № ТД-008817); 42 099,34 грн - пеня, нарахована на суму боргу в розмірі 242 370,00 грн у період з 13 березня 2022 року по 4 вересня 2022 року (видаткова накладна 10 лютого 2022 року № ТД-008922), а також 64 117,66 грн штрафу.

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно з частинами 2, 3 вищезазначеної статті штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, а пенею - неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (частина 1 статті 550 ЦК України).

Частиною 1 статті 552 ЦК України встановлено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі.

Приписами статті 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до пункту 6.3. договору у випадку прострочення Підприємством оплати за поставлену партію товару, останнє сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченої в строк партії продукції за кожен день прострочення та штраф у розмірі 15 % - у разі прострочення понад 30 днів з оплати поставленої в строк продукції.

Оскільки заявлені Товариством до стягнення розміри вищезазначених штрафних санкцій є арифметично вірними, відповідають вимогам чинного законодавства та положенням договору, а також враховуючи те, що відповідач не заперечував проти наданого позивачем розрахунку, не надав власного контррозрахунку, позов у частині стягнення з Підприємства пені та штрафу також підлягає задоволенню.

Інші доводи, на які посилалися сторони під час розгляду даної справи, залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги, як необґрунтовані та такі, що не спростовують висновків суду щодо задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин позов Товариства підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 86, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Берті" (01010, місто Київ, вулиця Омеляновича-Павленка Михайла, будинок 4; ідентифікаційний код 00152359) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім Енергостройінвест" (04073, місто Київ, проспект Бандери Степана, будинок 16, офіс 12; ідентифікаційний код 38799405) 427 451 (чотириста двадцять сім тисяч чотириста п`ятдесят одну) грн 10 коп. основної заборгованості, 63 592 (шістдесят три тисячі п`ятсот дев`яносто дві) грн 40 коп. інфляційних втрат, 6 279 (шість тисяч двісті сімдесят дев`ять) грн 95 коп. трьох процентів річних, 74 891 (сімдесят чотири тисячі вісімсот дев`яносто одну) грн 36 коп. пені, 64 117 (шістдесят чотири тисячі сто сімнадцять) грн 66 коп. штрафу та 9 544 (дев`ять тисяч п`ятсот сорок чотири) грн 99 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 23 січня 2023 року.

СуддяЄ.В. Павленко