ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення заяви

про відкриття провадження у справі про банкрутство

"20" січня 2023 р.м. ХарківСправа № 922/169/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавренюк Т.А.

розглянувши заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )
про неплатоспроможність ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 )

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа ОСОБА_1 звернулась до господарського суду Харківської області з заявою про відкриття провадження у справі про її неплатоспроможність відповідно до положень Кодексу України з процедур банкрутства, в якій просить суд прийняти заяву, відкрити провадження у справі про її неплатоспроможність, призначити керуючим реструктуризацією арбітражну керуючу Белінську Н.О., здійснити офіційне оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника, задовольнити заяву, винести постанову, визнати її неплатоспроможною, прийняти пропозицію - запропонований план реструктуризації, зупинити всі штрафні санкції, пеню, комісію, проценти, ввести мораторій, починаючи з дня винесення рішення.

У своїй заяві ОСОБА_1 зазначає, що вона має прострочені зобов`язання перед 3 банками на загальну суму приблизно 178 763,05грн.

Ухвалою від 12.01.2023 суд залишив заяву про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність без руху; зобов`язав заявника надати суду: докази авансування на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання його повноважень, а саме у розмірі 38 247,00грн; проект плану реструктуризації боргів відповідно до вимог ст.124 Кодексу України з процедур банкрутства; належні докази наявності заборгованості перед кредиторами, вказаними у заяві, щодо кожного кредитора окремо і з документальним підтвердженням суми грошових вимог (загальної суми, суми заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо), підстав виникнення зобов`язань, а також строку їх виконання.

18.01.2023 до суду надійшла заява про усунення недоліків, в якій ОСОБА_1 зазначає, що нею узгоджено участь у справі арбітражного керуючого, укладено договір, відповідно до умов якого визначено розмір винагороди арбітражного керуючого, а також порядок виконання зобов`язання щодо виплати такої винагороди.

Щодо вимог суду про надання проекту плану реструктуризації боргів відповідно до вимог ст.124 Кодексу України з процедур банкрутства заявник надав план реструктуризації, згідно із яким боржник виділятиме на задоволення всіх вимог кредиторів 100,00грн щомісячно, а також докази наявності заборгованості перед кредиторами: АТ КБ "ПриватБанк, АТ Сенс Банк, АТ Універсал Банк.

Розглянувши відповідну заяву ОСОБА_1 про усунення недоліків, суд не вбачає правових підстав для можливості прийняття до розгляду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, виходячи із наступного.

Доказів усунення недоліків заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність заявником не надано, оскільки всупереч п.12 ч.3 ст.116 Кодексу України з процедур банкрутства боржником доказів авансування на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень в повному обсязі, суду надано не було.

Як вже було зазначено судом в ухвалі від 12.01.2022 про залишення заяви ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність без руху, договір про оплату праці, укладений між боржником та арбітражною керуючою Белінською Н.О., фактично є угодою про зменшення передбаченого законом мінімуму розміру суми авансового внеску та розстрочення винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання його повноважень.

Проаналізувавши приписи чинного законодавства України, дослідивши обставини, на які посилається боржник в заяві про усунення недоліків, суд зазначає, що Преамбула Кодексу України з процедур банкрутства визначає, що цей Кодекс встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

Тобто, метою Кодексу є саме відновлення платоспроможності фізичної особи, яка розпочинається з процедури реструктуризації боргів боржника.

Таким чином, при відкритті провадження у справі про неплатоспроможність суд одночасно з відкриттям вводить процедуру реструктуризації боргів боржника та призначає керуючого реструктуризацією.

Відповідно до ч.1 ст.12 Кодексу, арбітражний керуючий користується усіма правами розпорядника майна, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією, керуючого санацією, ліквідатора відповідно до законодавства, у тому числі має право отримувати винагороду в розмірі та порядку, передбачених цим Кодексом.

При цьому, законодавством не передбачено можливості зміни порядку та розміру авансування на депозитний рахунок суду оплати послуг керуючого реструктуризацією за три місяці виконання ним повноважень, що є гарантією з боку держави оплати праці цієї особи на час формування реєстру вимог кредиторів у справі про банкрутство та відповідає гарантіям оплати праці, відповідно до ч.2 та ч.6 ст.43 Конституції України.

Проте, зазначене вище не позбавляє можливості боржника (фізичну особу) укласти угоду з арбітражним керуючим, який погодиться на умовах відстрочення оплати до реалізації майна боржника виконувати повноваження керуючого реструктуризацією у справі про банкрутство цієї особи та відповідного звернення обох осіб (боржника та арбітражного керуючого) до суду про призначення його керуючим реструктуризацією у справу про банкрутство фізичної особи, яке подається разом із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство. Місцевий суд може розглянути подані документи, як альтернативу мирного врегулювання правовідносин з оплати винагороди арбітражному керуючому, та прийняти відповідне рішення про можливість задоволення заяви боржника, дослідивши всю сукупність наданих ним доказів на обґрунтування неплатоспроможності фізичної особи.

Саме такої правової позиції дотримується Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 19.11.2020 у справі № 910/726/20, на яку і посилається заявник у своїй заяві.

Так, відповідна правова позиція стосується можливості відстрочення оплати винагороди арбітражного керуючого до моменту реалізації майна боржника (за взаємної згоди заявника та арбітражного керуючого при наявності відповідного майна), однак, не зазначає про право осіб зменшувати на власний розсуд гарантований законом мінімум відповідної оплати.

Таким чином заявник неправильно тлумачить практику судів із відповідного питання.

Також, суд вдруге звертає увагу заявника на те, що розмір винагороди арбітражного керуючого встановлено у сумі 20 130,00грн, що не відповідає розміру такої винагороди, встановленої Кодексом України з процедур банкрутства.

Верховний Суд у постанові від 17.02.2021 у справі № 927/166/20 висловив свою правову позицію щодо обов`язку боржника авансувати винагороду арбітражного керуючого, зазначивши наступне:

"Обов`язок боржника авансувати винагороду арбітражного керуючого до звернення з відповідною заявою до суду визначено КУзПБ, і подання доказів авансування є обов`язковою умовою, встановленою статтею 116 зазначеного Кодексу.

При цьому ані названий Кодекс, ані інші чинні норми законодавства не передбачають права боржника бути звільненим від авансування винагороди арбітражному керуючому при поданні такої заяви, які не встановлюють умов, за яких суд може відстрочити, розстрочити чи звільнити заявника від здійснення авансування винагороди арбітражному керуючому".

Встановлення законодавцем певних правил, що є обов`язковими при зверненні заявника до суду не позбавляє відповідну особу її конституційного права на доступ до суду, однак вимагає виконання цією особою відповідних правил, передбачених законом.

Посилання заявника на висновки викладені у постанові апеляційного господарського суду, а також його прохання врахувати позицію господарських судів першої інстанції судом не приймаються, оскільки при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд керується виключно законом та враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст. 236 ГПК України).

Крім того, як вже було роз`яснено заявнику, він неправильно тлумачить висновки, що містяться в судових рішеннях у інших справах стосовно цього питання.

Також, суд звертає увагу, що належних доказів наявності заборгованості перед кредиторами, про яких зазначено в заяві щодо кожного кредитора окремо із документальним підтвердженням суми грошових вимог, підстав виникнення зобов`язань, а також строку їх виконання згідно із законом або договором, заявником суду так і не надано.

Суд зазначає, що відсутність доказів наявності первинної документації, на підставі якої виникла заборгованість позбавляє можливості суду надати оцінку щодо права боржника звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність в порядку ч.2 ст. 115 Кодексу України з процедур банкрутства.

Аналогічна правова позиція визначена у постанові Верховного суду від 21.10.2020 у справі № 915/36/20.

Надані заявником докази наявності заборгованості перед кредиторами: АТ КБ ПриватБанк, АТ Сенс Банк, АТ Універсал Банк, а саме: довідки банківських установ про стан заборгованості боржника не є первинним документами, які підтверджують підтстави виникнення заборгованості боржника, а містять лише загальну інформацію про наявність такої заборгованості.

Суд критично ставиться до наданої заявником роздруківки з Українського бюро кредитних історій, оскільки вказаний витяг не може бути допустимим доказом наявності грошових вимог в силу ст. 77 ГПК України, так як обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Так, суд враховує й загальновживаний підхід до відповідності інформації, наявної у конкретному документі, відомостям, на підставі яких він складений, а саме шляхом його підписання відповідальною посадовою особою, а отже, роздруківка кредитного звіту, яка надана заявником в підтвердження наявності договірних зобов`язань, не підписана ані письмово, ані електронним цифровим підписом відповідної посадової особи Кредитного бюро, а тому не може сприйматися належним доказом наявності кредитних договорів, на підставі яких виникла заборгованість у сумі 178 763,05грн.

При цьому сам заявник зазначає про те, що зазначена ним сума заборгованості є приблизною.

Суд зазначає, що Кодекс України з процедур банкрутства визначає обов`язок боржника у своїй заяві про відкриття справи навести всі обставини неплатоспроможності та документально їх підтвердити.

Метою законодавця при запровадженні процедури банкрутства фізичних осіб було створення правового механізму, який дозволить фізичній особі - боржнику відновити її задовільний фінансовий стан через механізм погашення всіх існуючих боргів, що реалізується в тому числі шляхом реструктуризації зобов`язань.

Передумовою звернення фізичної особи - боржника до господарського суду із відповідною заявою та намір кінцевого результату є повне відновлення платоспроможності такої особи.

Отже, звертаючись до господарського суду із заявою про відкриття справи про неплатоспроможність фізична особа - боржник повинна розкрити повну та вичерпну інформацію про загальну суму заборгованості та строк виконання зобов`язань, а також документально підтвердити таку інформацію належними та допустимими доказами у розумінні вимог ст.ст.76-77 Господарського процесуального кодексу України, що також передбачено п.п.3, 14 ч.3 ст.116 Кодексу України з процедур банкрутства.

У даному випадку заявником наведено підстави, передбачені ч.2 ст.115 Кодексу України з процедур банкрутства, для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, та самостійно визначено суми грошових вимог за правочинами, копії яких не надано у повному обсязі до матеріалів справи, тобто не підтверджено належними доказами підстави звернення із заявою про відкриття справи про неплатоспроможність. Наведене, в свою чергу, унеможливлює для господарського суду здійснення перевірки обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясувати наявність підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Слід зауважити, що перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Кодексом (ч.1 ст.39 Кодексу України з процедур банкрутства).

При цьому, питання щодо призначення підготовчого засідання господарського суду, в якому перевіряється наявність підстав визначених ч. 2 ст.115 Кодексу України з процедур банкрутства та приймається рішення про відкриття справи про неплатоспроможність або відмову у відкритті справи вирішується судом виключно після прийняття заяви про неплатоспроможність та лише у разі відсутності підстав для відмови у прийнятті, залишення без руху або для повернення заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство.

У даному ж випадку звертаючись до господарського суду із заявою про неплатоспроможність заявник вказував про наявність у нього прострочених зобов`язань перед кредиторами у загальному розмірі 178 763,05грн, однак в порушення вимог ч.3 ст.116 Кодексу України з процедур банкрутства заявником не надано в повному обсязі належних доказів наявності заборгованості перед кредиторами, вказаними у заяві, щодо кожного кредитора окремо і з документальним підтвердженням суми грошових вимог (загальної суми, суми заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо), підстав виникнення зобов`язань, а також строку їх виконання. Тобто, заявником не додано належних доказів, що підтверджують обставини, викладені ним у вказаній заяві.

Таким чином, недоліки заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 не усунула.

За приписами ч.4 ст.174 Господарського процесуального кодексу України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Статтею 38 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що господарський суд не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви про відкриття провадження у справі або закінчення строку на усунення недоліків заяви повертає її та додані до неї документи без розгляду. Про повернення заяви про відкриття провадження у справі без розгляду господарський суд постановляє ухвалу. Повернення заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство не перешкоджає повторному зверненню з такою заявою до господарського суду у встановленому порядку.

Враховуючи, що заявником - ОСОБА_1 недоліки заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність не усунуто, при цьому судом був наданий достатній час для можливості заявником виконати вимоги ухвали суду та усунути відповідні недоліки, суд дійшов висновку про повернення ОСОБА_1 заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Суд звертає увагу заявника на те, що відповідно до ч. 3 ст. 38 Кодексу України з процедур банкрутства повернення заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство не перешкоджає повторному зверненню з такою заявою до господарського суду у встановленому порядку.

Керуючись ст. 38 Кодексу України з процедур банкрутства, статтями 174, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Повернути ОСОБА_1 заяву про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги в строки, передбачені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу складено 20.01.2023.

Суддя Лавренюк Т.А.