ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2023 р. Справа № 917/1018/22

Суддя господарського суду Полтавської області Білоусов С. М., при секретері Мацко О.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Інбілдінг", вул. Оржицька, 20, м. Полтава, 36034,

до Фізичної особи-підприємця Бельської Лариси Іванівни, АДРЕСА_1 , іденитифікаційний номер НОМЕР_1

про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Інбілдінг" звернулося до господарського суду Полтавської області з позовною заявою (вх. № 1108/22 від 31.08.2022 року) до Фізичної особи-підприємця Бельської Лариси Іванівни з вимогою про стягнення з відповідача суму сплаченої попередньої оплати у розмірі 81 000,00 грн. ( в редакції заяви про зміну предмету позову за вх. № 9894 від 14.12.2022 року.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що ТОВ "Інбілдінг" сплатило ФОП Бельській Ларисі Іванівні грошові кошти в розмірі 81 000,00 грн. за інформаційно-консультаційні послуги. Остання кошти отримала, проте, послуги не надала.

Згідно з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.08.2022 року даний позов був переданий на розгляд судді Білоусову С.М.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 05.09.2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 917/1018/22, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

14.12.2022 року від позивача до суду надійшла заява про зміну предмета позову (вх. № 9894), в якій просить суд стягнути з відповідача суму сплаченої попередньої оплати у розмірі 81 000,00 грн.

20.12.2022 року від відповідача до суду надійшла заява від 19.12.2022 року (вх. № 10029) про закриття провадження у справі, оскільки відсутній предмет спору. На підтвердження цього останній надав до суду квитанцію № 19-14634783/С від 19.12.2022 року та копію угоди від 08.12.2022 року.

21.12.2022 року від представника позивача надійшло клопотання (вх. № 10169), в якому він просить суд: відмовити у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі; витребувати оригінал угоди від 08.12.2022 року для огляду в судовому засіданні; призначити розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 22.12.2022 року прийнято заяву позивача про зміну предмета позову; задоволено клопотання про призначення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання в справі № 917/1018/22 на 24.01.2023 року на 11:15.

Пунктом 3 вказаної ухвали зобов`язано відповідача надати відзив на позовну заяву (з урахуванням зміни предмета позову), оригінал угоди від 08.12.2022 року для огляду в судовому засіданні (в подальшому оригінал буде повернуто відповідачу).

Відповідач вимоги ухвали суду від 22.12.2022 року не виконав, оригінал угоди від 08.12.2022 року для огляду в судовому засіданні не надав, копія вказаної ухвали, яка надсилалася за адресою місцезнаходження ФОП Бельської Л.І. згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, повернулася до суду 10.01.2023 року за вх. № 282 з відміткою поштового відділення "адресат відсутній за вказаною адресою".

Суд зазначає, що згідно ч. 7 ст. 120 ГПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала надсилається учасникам судового процесу за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

За визначенням п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

До повноважень господарських судів не віднесено з`ясування фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій, тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи. Примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками "адресат вибув", "адресат відсутній" і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

За даних обставин, суд дійшов висновку, що повернення судового рішення із проставленням у поштовому повідомленні відмітки "адресат відсутній за вказаною адресою", є підтвердженням відсутності особи - адресата за адресою, а отже, день проставлення такої відмітки в поштовому повідомленні, слід вважати днем вручення судового рішення в порядку, п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України.

Стосовно заяви відповідача від 19.12.2022 року (вх. № 10029 від 20.12.2022 рок) про закриття провадження у справі, оскільки відсутній предмет спору суд зазначає наступне.

Частиною 1 та 2 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За приписами ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Обгрунтовуючи заяву про закриття провадження у даній справі ФОП Бельська Л.І. посилається на укладену між сторонами та третьою особою - ТОВ "БЕСТ БРОК ЗАХІД", яка не є учасником даної справи, угоду від 08.12.2022 року згідно з якою відповідач згідно квитанції № 19-14634783/С від 19.12.2022 року повернув грошові кошти в розмірі 81 000,00 грн. саме третій особі.

Суд, ухвалою від 22.12.2022 року зобов`язав відповідача надати оригінал угоди від 08.12.2022 року для огляду в судовому засіданні. Останній вимоги суду не виконав, оригінал угоди не надав.

Відповідно до ч. 3 та 4 ст. 74 ГПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

З огляду на невиконання відповідачем вимог суду та ненадання для огляду в судовому засіданні оригіналу угоди від 08.12.2022 року, суд не приймає даний документ як належний доказ по справі № 917/1018/22 та відмовляє в задоволенні клопотання ФОП Бельської Л.І. про закриття провадження у даній справі.

Від представника позивача адвоката Антонової В.М. 24.01.2023 року за вх. № 920 надійшла заява у якій вона просить суд розглянути справу без її участі, при цьому, уточнені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Клопотання в частині розгляду справи без участі представника позивача судом задовольняється.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 ГПК України дане рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у справі докази, суд встановив наступне.

Позивач на підставі усної домовленості погодив з Фізичною особою-підприємцем Бельською Ларисою Іванівною, що остання надасть інформаційно-консультативні послуги з питань оподаткування.

10.08.2021 року ФОП Бельська Л.І. виставила Товариству з обмеженою відповідальністю "Інбілдінг" рахунок на оплату № БЕЛ00000118 товару (роботи, послуги) інформаційно-консультативні послуги в кількості 1 одиниця загальною вартістю 81 000,00 грн. з ПДВ.

11.08.2022 року вказаний рахунок було оплачено позивачем у повному розмірі, проте, відповідач послуги не надав у зв`язку з чим ТОВ "Інбілдінг" звернулося до ФОП Бельської Л.І. з вимогою у якій просило у термін 5 календарних днів з дня отримання вимоги повернути грошові кошти в розмірі 81 000,00 грн. При цьому, позивачем було нараховано штрафні санкції.

Відповідач на вимогу жодним чином не відреагував, попередню оплату за ненадані послуги не повернув.

Викладені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця Бельської Лариси Іванівни суму сплаченої попередньої оплати у розмірі 81 000,00 грн.

При прийнятті рішення судом враховано наступне.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України (ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 2 ст. 205 ЦК України правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (ч. 1 ст. 639 ЦК України).

За загальним правилом відповідно до ст. 208 ЦК України правочини між юридичними особами належить вчиняти у письмовій формі.

При цьому, відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Частиною 1 ст. 181 ГК України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно зі ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (ч. 2 ст. 640 ЦК України).

За приписами ч. 2 ст. 642 Цивільного кодексу України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Отже, виставленням відповідачем рахунку та його оплата позивачем сторони вчинили фактичні дії щодо укладення договору про надання інформаційно-консультативних послуг у спрощений спосіб і відповідно між ними виникли та існують зобов`язальні відносини.

Частиною 1 ст. 901 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором..

При цьому, ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Судом встановлено, що 10.08.2021 року позивач виставив відповідачу рахунок № БЕЛ00000118 на загальну суму 81 000,00 грн. з ПДВ за товару (роботи, послуги), а саме: інформаційно-консультативні послуги.

Позивач у повному обсязі оплатив вказаний рахунок-фактуру, що підтверджується залученим до матеріалів справи платіжним дорученням № 11 від 11.08.2021 року на суму 41 000,00 грн. та квитанцією № 0.0..2 на суму 40 000,00 грн.

Відповідач грошові кошти у вигляді попередньої оплати за послуги отримав, проте, зобов`язання в частині надання послуг не виконав, у зв`язку з чим позивач звернувся до останнього з вимогою про повернення суми попередньої оплати інформаційно-консультативних послуг в розмірі 81 000,00 грн.

Останній на вимогу жодним чином не відреагував, грошові кошти не повернув. Станом на дату розгляду справи у суду відсутні належні та допустимі докази повернення позивачу попередньої оплати за ненадані послуги у розмірі 81 000,00 грн.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що наявні підстави для задоволення позову.

Згідно п. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

За приписами ч. 2-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Щодо судових витрат слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позовні вимоги судом задоволені повністю, тому суд приходить до висновку, що судовий збір у розмірі 2 481,00 грн. слід покласти на відповідача.

Суд роз`яснює, що в разі добровільного виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження відповідач не позбавлений права звернутися до суду з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Сторони також мають право укласти мирову угоду у процесі виконання судового рішення.

Керуючись ст. ст. 232-233, 237-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Бельської Лариси Іванівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інбілдінг" (вул. Оржицька, 20, м. Полтава, 36034, ) суму сплаченої попередньої оплати у розмірі 81 000,00 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 481,00 грн.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

3. Копію рішення направити сторонам по справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст. 257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 26.01.2023 року.

Суддя Білоусов С.М.