ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" січня 2023 р. м. Рівне Справа № 918/683/22

Господарський суд Рівненської області у складі судді Романюк Ю.Г., при секретарі судового засідання Рижій А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу за позовом керівника Дубенської окружної прокуратури (вул. Івана Франка, 10, м. Дубно, Дубнівський район, Рівненська область, 35600, ) в інтересах держави в особі Млинівської селищної ради (вул. Степана Бандери, 1, смт. Млинів, Рівненська область, 35100, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ХІМІЯ ПАРК" (вул. Центральна, 38 А, смт. Клевань, Рівненський район, Рівненська область, 35312, ) про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі 462 159 грн 62 коп.

у судове засідання з`явилися:

- прокурор: Гіліс І.В;

- від позивача: не з`явився;

- від відповідача: Дяденчук А.І.;

ВСТАНОВИВ:

05.09.2022 до Господарського суду Рівненської області надійшов позов керівника Дубенської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Млинівської селищної ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "ХІМІЯ ПАРК" про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі 462 159 грн 62 коп.

Ухвалою від 06.09.2022 позовну заяву залишено без руху з підстав несплати судового збору.

Прокурором усунуто недоліки позовної заяви в межах встановленого судом процесуального строку та надано суду копії платіжних доручень № 1270 та № 1271 від 01.09.2022, що підтверджують оплату судового збору у загальному розмірі 6 932 грн 39 коп.

Ухвалою від 13.09.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 918/683/22, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 01.11.2022 продовжено процесуальний строк підготовчого провадження на 30 днів до 14.12.2022.

Ухвалою від 29.11.2022 закрито підготовче провадження у справі № 918/683/22. Призначено справу № 918/683/22 до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні 10.01.2023 судом встановлено, що позивач у справі не забезпечив явку уповноваженого представника у судове засідання, належним чином повідомлений про час, дату та місце проведення даного засідання, що підтверджується довідкою про надіслання на його офіційну електронну адресу ухвали від 03.01.2023.

Відповідно до п. 17 розділу ІІІ положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішення Вищої ради правосуддя 17.08.2021 за № 1845/0/15-21 встановлено, що особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

03.10.2022 від Млинівської селищної ради надійшов лист про розгляд справи без участі представника позивача.

Згідно з ч. 3 ст. 196 ГПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Зважаючи на те, що явка представників учасників справи у судове засідання не визнавалася обов`язковою та зважаючи на наявність вказаної заяви позивача, суд дійшов висновку про можливість проведення підготовчого засідання без участі представника Млинівської селищної ради.

У судовому засіданні 10.01.2023 прокурор просив суд задовольнити позовні вимог у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, відповіді на відзив.

Представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві та запереченнях на відповідь на відзив.

Відповідно до ч. 14 ст. 8, ст. 222 ГПК України, при розгляді судової справи здійснювалося фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу програмно-апаратного комплексу "Діловодство суду".

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються аргументи прокурора та заперечення відповідача, заслухавши присутніх у судовому засіданні з розгляду справи по суті прокурора та представника відповідача, судом встановлено наступне.

В обґрунтування позовних вимог прокурор вказує, що відповідач безпідставно користується земельною ділянкою з кадастровим номером 0:03:003:0266 площею 3, 0529 га, яка належить до комунальної власності, на якій розташована група нежитлових будівель, належних на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "ХІМІЯ ПАРК".

Прокуратура зазначає, що відповідно до інформації Млинівської селищної ради № 1219 від 24.05.2022 договір оренди земельної ділянки з відповідачем не укладався, орендну плату та земельний податок останнім не сплачувався.

На переконання прокурора, відповідач, як фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки - Млинівської селищної ради, зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти у розмірі 462 159 грн 62 коп. (за період з 09.09.2021 по 31.08.2022) на підставі ч. 1 ст. 1212 ЦК України.

За розрахунками прокуратури, розмір недоотриманих доходів за використання земельної ділянки становить:

- з 09.09.2021 по 01.12.2021 (132 595,81 грн: 365 дн. * 83 дн.) - 30 151 грн 41 коп.;

- з 02.12.2021 по 31.12.2021 (530 383, 24 грн: 365 дн. * 30 дн.) - 43 593 грн 30 коп.;

- з 01.01.2022 по 31.08.2022 (530 383, 24 грн: 365 дн. * 243 дн. * 1, 1 коефіцієнт індексації) - 388 414 грн 91 коп.

Підставою для проведення прокуратурою означеного розрахунку є:

- рішення Млинівської селищної ради № 4209 від 09.07.2020, у якому визначено мінімальний розмір стави земельного податку в розмірі 3 % від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, що становить 132 595, 81 грн за рік;

- рішення Млинівської селищної ради № 1525 від 02.12.2021 "Про надання в оренду земельної ділянки терміном на 5 років для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємство переробної, машинобудівної та іншої промисловості", яким встановлена річна орендна плата за користування земельною ділянкою в розмірі 12 % від нормативно-грошової оцінки, тобто 530 383 грн 24 коп.

Прокуратура зазначає, що питання виконання своїх обов`язків з боку Млинівської селищної ради не є підставою для звільнення ТОВ «ХІМІЯ ПАРК» від обов`язку сплачувати за користування сформованою земельною ділянкою. Окрім того, нездійснення державної реєстрації речового права на сформовану земельну ділянку за органом місцевого самоврядування у відповідності до положень ст. 79-1 Земельного кодексу України не є підстрою для звільнення набувача права власності на будівлю або споруду від обов`язку сплачувати за активне користування земельною ділянкою комунальної власності, на якій розташований такий об`єкт нерухомості.

Крім того, особливу увагу прокуратура звертає на той факт, що відповідач звертався із зверненням про надання дозволу про передачу земельної ділянки, кадастровий номер .03.003:0266 в оренду саме до Млинівської селищної ради (а не до будь-якого іншого органу державної влади). Позивач розглянувши відповідне звернення виніс рішення від 02.12.2021 за № 1525, яким надав відповідачу в оренду строком на 5 років земельну ділянку, що вказує на те, що відповідач належним чином обізнаний про те, що саме Млинівська селищна рада є розпорядником спірної земельної ділянки.

Представник відповідача зазначає, що ТОВ "ХІМІЯ ПАРК" із 09.09.2021 є власником комплексу будівель нежитлової нерухомості, який знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером 0:03:003:0266, при цьому договір оренди щодо даної земельної ділянки не укладався. Оскільки договору укладено не було - рішення Млинівської селищної ради № 1525 від 02.12.2021 не створює жодних правових наслідків для ТОВ "ХІМІЯ ПАРК" та не може бути підставою для розрахунку безпідставно збережених коштів за ставкою 12 % від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки. Представник відповідача підкреслює, що підставою для такого розрахунку може бути виключно рішення Млинівської селищної ради № 4209 від 09.07.2020, у якому визначено розмір ставки земельного податку - 3 % від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, представник відповідача зазначає, що після отримання нерухомого майна у власність, ТОВ "ХІМІЯ ПАРК" активно вживалися заходи щодо належного оформлення права користування даною земельною ділянкою, а саме 29.10.2021 відповідач звертався до позивача із заявою про надання в її оренду. Разом з тим, за результатами прийнятого позивачем рішення № 1525 від 02.12.2021 про надання ділянки в оренду, яким визначено плату за користування ділянкою в розрахунку 12 % від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, - договір оренди земельної ділянки укладено не було. У подальшому, 22.12.2021, реалізуючи гарантоване законом право, відповідач звернувся до позивача з заявою про надання дозволу на розроблення проектної грошової оцінки для викупу земельної ділянки, на якій знаходиться нерухоме майно ТОВ "ХІМІЯ ПАРК". Лише через 5 місяців - 17.05.2022 рішенням Млинівської селищної ради № 2156 було відмовлено відповідачу в наданні дозволу на виготовлення Звіту з експертної грошової оцінки земельної ділянки. З прийнятим рішення про відмову відповідач не погодився та оскаржує його до адміністративного суду (справа № 460/29906/22).

Окрім того, представник відповідача наголошує, що Млинівська селищна рада у період з 22.12.2021 по 17.05.2022 (з моменту подання ТОВ "ХІМІЯ ПАРК" заяви і до прийняття рішення сесією міської ради) не зверталася із пропозицією укласти договір про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки. Водночас ТОВ "ХІМІЯ ПАРК" не відмовлялось від укладення такого договору, а отже у органу місцевого самоврядування були відсутні підстави для прийняття оскаржуваного рішення. Разом з тим, Млинівська селищна рада свідомо та умисно не здійснювала розгляду поданої відповідачем заяви на надання дозволу про розробку землеустрою. Саме Млинівська селищна рада чинить перешкоди ТОВ "ХІМІЯ ПАРК" у належному оформленні речового права на земельну ділянку. Такі дії органу місцевого самоврядування не можуть вважатися добросовісними та розумними, оскільки селищна рада створила ситуацію правової невизначеності і порушила в такий спосіб принцип верховенства права.

Водночас, надаючи оцінку обставинам формування земельної ділянки з кадастровим номером 0:03:003:0266, представник відповідача зауважує, що земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування та державної реєстрації права власності на неї. Ці поняття не є тотожними, та ці події можуть не збігатися в часі. Представник ТОВ "ХІМІЯ ПАРК" акцентує увагу, що право власності Млинівської селищної ради було належним чином оформлене 11.08.2022, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав, а до вказаної дати жодних майнових прав на цю земельну ділянку зареєстровано не було. Станом на 09.09.2021 (придбання у власність нерухомого майна) державний земельний кадастр не містив відомостей про форму власності означеної земельної ділянки. З урахуванням ст. 79-1 ЗК України ця ділянка набула статусу об`єкта цивільних прав лише 11.08.2022. Відсутність земельної ділянки як об`єкта цивільних прав виключає існування у будь-якого суб`єкта, в тому числі Млинівської селищної ради права вимоги за кондикційними зобов`язаннями у даному спорі. З огляду на такі обставини сумнівними є твердження прокурора про Млинівську селищну раду як про потерпілу особу, на чию користь прокурор просить суд стягнути безпідставно збережені кошти.

Разом з цим, представник відповідача надає контррозрахунок недоотриманих доходів за використання ТОВ "ХІМІЯ ПАРК" земельної ділянки з кадастровим номером 0:03:003:0266, які становлять 138 517 грн 23 коп., з яких:

- з 09.09.2021 по 31.12.2021 (132 595 грн. 81 коп.: 365 дн.*114 дн.) - 41 413 грн. 50 коп.;

- з 01.01.2022 по 31.08.2022 - (132 595 грн. 81 коп.: 365 дн.*243 дн.* 1,1 коефіцієнт індексації) - 97 103 грн. 73 коп.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються аргументи позивача та заперечення відповідача, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Із витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку вбачається, що державна реєстрація земельної ділянки площею 3,0529 га із кадастровим номером 0:03:003:0266 із кодом цільового призначення 11.02 - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості була проведена 15.05.2019. (далі - земельна ділянка).

Із відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що ТОВ «ХІМІЯ ПАРК» із 09.09.2021 є власником нерухомого майна - комплексу будівель нежитлової нерухомості, що знаходиться за адресою: вул. Народна, 61, село Підгайці, Дубенський район, Рівненська область.

Право власності на вказані об`єкти нерухомості зареєстровані на підставі договорів купівлі-продажу № 263 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 43872609 від 09.09.2021), № 264 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 43872884 від 09.09.2021), № 265 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 43873170 від 09.09.2021), № 266 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 43873597 від 09.09.2021), № 267 (рішення про державну реєстрацію обтяжень, індексний номер 43873913 від 09.09.2021), № 268 (рішення про реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 43874212 від 09.09.2021), № 269 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний, номер 43874514 від 09.09.2021), № 270 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 43874746 від 09.09.2021).

Судом з`ясовано, що вказане нерухоме майно, яке на праві власності належиться відповідачу, знаходиться на земельній ділянці площею 3,0529 га (кадастровий номер земельної ділянки :03:003:0266).

З моменту виникнення права власності на нерухоме майно у власника виникає обов`язок оформити та зареєструвати речове право на відповідну земельну ділянку, розташовану під цією будівлею, а також обов`язок по сплаті орендної плати за користування такою земельною ділянкою.

Рішенням Млинівської селищної ради № 4209 від 09.07.2020 встановлено на території Млинівської селищної ради Млинівського району Рівненської області ставки земельного податку. Дане рішення набирає чинності з 01.01.2021. Із додатку № 1 до даного рішення № 4209 від 09.07.2020 встановлено, що розмір ставки земельного податку на земельну ділянку із кодом 11.02 (кадастровий номер 0:03:003:0266) визначено в розмірі 3% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки за рік.

Рішенням Млинівської селищної ради №1525 від 02.12.2021 надано ТОВ «ХІМІЯ ПАРК» в оренду вказану земельну ділянку, встановлено плату за користування даною земельною ділянкою в розрахунку 12% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки. Вирішено покласти на відділ земельних відносин апарату виконавчого комітету Млинівської селищної ради обов`язок забезпечити підготовку договору оренди та внести зміни до земельно-кадастрової документації. Контроль за виконанням даного рішення покладено на постійну комісію з питань містобудування, будівництва, земельних відносин та охорони навколишнього середовища.

Як встановлено судом, Млинівська селищна рада підготувала проект договору оренди (у двох примірниках) від 16.11.2021 та листом № 2023 від 11.08.2022 направила даний проект на адресу ТОВ «ХІМІЯ ПАРК», разом із розрахунком розміру орендної плати та іншими документами.

За результатами направлення 11.08.2022 проекту договору оренди, договір оренди укладено не було.

Водночас, більше як за пів року до направлення для відповідача проекту договору оренди, а саме 22.12.2021 ТОВ «ХІМІЯ ПАРК» звернулася до Млинівської селищної ради із заявою № 344 про надання дозволу на розроблення експертної грошової оцінки для викупу земельної ділянки площею 3, 0529 га кадастровий номер :03:003:0266.

17.05.2022 року рішенням Млинівської селищної ради №2156 відмовлено ТОВ «ХІМІЯ ПАРК» в наданні дозволу на виготовлення Звіту з експертної грошової оцінки земельної ділянки площею 3,0529 га (кадастровий номер :03:003:0266). Зазначене рішення обґрунтоване відсутністю згоди на укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки.

Як вбачається із матеріалів справи, з прийнятим рішенням №2156 від 17.05.2022 органу місцевого самоврядування ТОВ «ХІМІЯ ПАРК» не погодилось та оскаржило його до адміністративного суду (справа № 460/29906/22). Підстави заявленого позову обґрунтовані тим, що «відсутність згоди на укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки» не є підставою для відмови, у розумінні ч. 5 ст. 128 ЗК України, якою ці підстави визначені. Млинівська селищна рада, в свою чергу, протягом майже 5 (п`яти) календарних місяців, від 22.12.2021 по 17.05.2022, з моменту подання Товариством відповідної заяви і до прийняття рішення сесією міської ради, не звертався до позивача із пропозицією укласти договір про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки. ТОВ «ХІМІЯ ПАРК» не відмовлялось від укладення такого договору, а отже у органу місцевого самоврядування були відсутні правові підстави для прийняття оскаржуваного рішення.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:003:0266 площею 3,0529 га зареєстровано за Млинівською селищною радою 11.08.2022.

З огляду на викладене, судом встановлено, що на земельній ділянці комунальної власності з кадастровим номером :03:003:0266 знаходиться нерухоме майно, яке належить ТОВ «ХІМІЯ ПАРК», водночас речових прав на означену земельну ділянку не оформлено.

Господарський суд відхиляє аргументи відповідача про те, що право вимоги безпідставно збережених коштів у Млинівської селищної ради виникло лише з 11.08.2022 (день оформлення права власності позивача), позаяк до цього моменту не існувало такого об`єкту цивільних прав як земельна ділянка з кадастровим номером :03:003:0266., при цьому господарський суд виходить із того, що Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду в постанові від 05.08.2022 у справі №922/2060/20 вказав, що за змістом пунктів 1, 3, 7, 9 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 5245-VІ державну реєстрацію речових прав на земельні ділянки державної та комунальної власності об`єктивно не можна було здійснити раніше, ніж із часу розмежування земель державної та комунальної власності, тобто до 01.01.2013. Подібну за змістом правову позицію Верховний Суд виклав у постанові від 12.05.2020 у справі № 911/488/18. Водночас відсутність державної реєстрації речового права на спірну земельну ділянку після 01.01.2013 не впливає на обставини виникнення та наявність права комунальної власності на відповідну земельну ділянку.

Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду в постанові від 05.08.2022 у справі №922/2060/20 сформулював правовий висновок:

"За загальним правилом, правом власності на земельну ділянку, розташовану в межах відповідного населеного пункту, орган місцевого самоврядування наділений в силу закону, зокрема з уведенням 01.01.2002 у дію нового Земельного кодексу України. При цьому відсутність державної реєстрації речового права на земельну ділянку після 01.01.2013 не впливає на наявність права комунальної власності на відповідну земельну ділянку.

Крім цього, нездійснення державної реєстрації речового права на сформовану земельну ділянку за органом місцевого самоврядування у відповідності до положень ст. 79-1 Земельного кодексу України не є підставою для звільнення набувача права власності на будівлю або споруду від обов`язку сплачувати за фактичне користування земельною ділянкою комунальної власності, на якій розташований такий об`єкт нерухомості".

Отже, ТОВ «ХІМІЯ ПАРК» як фактичний користувач земельної ділянки, зобов`язане було платити за її користування з моменту набуття права власності на розміщений на ній об`єкт нерухомості (09.09.2021) та до 31.08.2022 (кінцева дата розрахунку розміру недоотриманих доходів за використання земельної ділянки площею 3, 0529 га, визначена прокурором у позові).

Відповідно до пунктів 289.1, 289.2 статті 289 Податкового кодексу України (далі - ПК України) для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за станом на 1 січня поточного року, що визначається за певною формулою.

Отже, нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки - підставою для перегляду розміру орендної плати, який у будь-якому разі не може бути меншим, ніж установлено положеннями підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 ПК України.

При цьому ст. 12 Закону України "Про оцінку земель" у редакції, чинній на час вирішення спору судом, регламентовано, що нормативно-правові акти з проведення оцінки земель затверджуються Кабінетом Міністрів України. Для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності нормативна грошова оцінка земель проводиться обов`язково (стаття 13 цього Закону); нормативно-грошова оцінка земельних ділянок у межах населених пунктів проводиться не рідше ніж один раз на 5-7 років (ст. 18 Закону України "Про оцінку земель").

Відповідно до ст. 20 зазначеного Закону за результатами бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, а за результатами проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок складається звіт. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 23 Закону України "Про оцінку земель" (у редакції, чинній на час розгляду спору судом) витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Так, результатом нормативної грошової оцінки конкретної земельної ділянки є технічна документація на неї, а надання витягу з технічної документації є послугою компетентного органу (Держгеокадастру та його територіальних органів), який веде відповідний облік згідно з Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051 (далі - Порядок № 1051).

Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки - це роздруковані за допомогою програмного забезпечення актуальні дані про земельну ділянку, які є у Державному земельному кадастрі та технічній документації з нормативної грошової оцінки земель станом на певну дату. Витяг з нормативної грошової оцінки земельної ділянки може бути доказом проведення такої оцінки та визначати дані про таку оцінку як на момент його видачі, так за попередній період за умови, що нормативно-грошова оцінка земельної ділянки була сталою та не зазнала змін у цей період.

Отже, технічна документація на конкретну земельну ділянку, яка виготовляється на замовлення землекористувача (власника), відповідно до статті 20 Закону України "Про оцінку земель", є джерелом інформації про нормативну грошову оцінку певної земельної ділянки.

При цьому власник (землекористувач) може використати технічну документацію на обґрунтування нормативної грошової оцінки, надавши суду її оригінал або належно засвідчену копію. Так, технічна документація, виготовлена на конкретну земельну ділянку уповноваженим органом, може бути належним доказом на обґрунтування нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка набула статусу об`єкта цивільних прав.

Водночас у п. 162 Порядку № 1051 визначено відомості, які можуть бути надані державними кадастровими реєстраторами у формі: 1) витягу з Державного земельного кадастру про об`єкт Державного земельного кадастру; 2) довідки, що містить узагальнену інформацію про землі (території), за формою згідно з додатком 41; 3) викопіювання з картографічної основи Державного земельного кадастру, кадастрової карти (плану); 4) копій документів, що створюються під час ведення Державного земельного кадастру. Витяги, довідки, викопіювання та копії документів, що створюються під час ведення Державного земельного кадастру, в паперовій та електронній формі відповідно до Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" мають однакову юридичну силу.

Зважаючи на викладене, як положення ПК України, так і законодавство про оцінку земель визнають належними доказами на обґрунтування оцінки землі довідку, витяг із Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки, яка є об`єктом плати за землю, та технічну документацію на земельну ділянку, виготовлену компетентним органом.

З огляду на те, що земельне законодавство і ПК України не обмежують можливості подання доказів щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки державної (комунальної) власності для цілей сплати орендної плати виключно витягом із Державного земельного кадастру, належними доказами на обґрунтування нормативної грошової оцінки земельної ділянки можуть бути: технічна документація на спірну земельну ділянку, виготовлена компетентним органом для оформлення договору оренди, довідка із Державного земельного кадастру, витяг із Державного земельного кадастру, а також висновок судової експертизи про встановлення нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки, наданий відповідно до статей 98-103 ГПК України, які містять інформацію щодо предмета спору в цій справі.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 у справі № 905/1680/20.

Рішенням Млинівської селищної ради № 4209 від 09.07.2020 встановлено на території Млинівської селищної ради Млинівського району Рівненської області ставки земельного податку. Дане рішення набирає чинності з 01.01.2021. Із додатку № 1 до даного рішення № 4209 від 09.07.2020 встановлено, що розмір ставки земельного податку на земельну ділянку із кодом 11.02 (кадастровий номер 0:03:003:0266) визначено в розмірі 3% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки за рік.

Із витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 16.11.2021 вбачається, що нормативно-грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :03:003:0266 становить 4 419 860 грн 40 коп., площа ділянки 3,0529 га.

Відтак, 3 % від нормативно-грошової оцінки (4 419 860 грн 40 коп.) становить 132 595 грн. 81 коп.

Підсумовуючи усе вищевикладене, суд зазначає, що ТОВ «ХІМІЯ ПАРК» як фактичний користувач земельної ділянки, без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберегло у себе кошти, які мало заплатити за користування нею, зобов`язане повернути ці кошти власнику земельної ділянки. При цьому, період за який слід обраховувати розмір таких коштів становить з 09.09.2021 до 31.08.2022.

Господарський суд, перевіривши розрахунок розміру недоотриманих доходів за використання земельної ділянки з кадастровим номером :03:003:0266, наданий прокурором, дійшов висновку про його необґрунтованість з огляду на наступне.

Обґрунтовуючи заявлений розмір щодо періоду з 02.12.2021 по 31.12.2021 та з 01.01.2022 по 31.08.2022, прокурор вказує на наявність рішення Млинівської селищної ради від 02.12.2021 №1525 (річна орендна плата за користування земельною ділянкою становить 12% від нормативно-грошової оцінки в розмірі - 530 383,24 грн.

Однак, як встановлено судом та не заперечується сторонами у справі, договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером № :03:003:0266 укладено не було, а відтак рішення Млинівської селищної ради №1525 від 02.12.2021 не створює жодних правових наслідків для ТОВ "ХІМІЯ ПАРК".

З вказаного рішення Млинівської селищної ради вбачається, що воно спрямовувалось на надання ТОВ "ХІМІЯ ПАРК" земельної ділянки в оренду і зобов`язання підприємства укласти договір оренди.

Якщо б договір оренди земельної ділянки дійсно був укладений з ТОВ "ХІМІЯ ПАРК", то це було б реалізацією рішення Млинівської селищної ради від 02.12.2021 № 1525.

Однак, договір оренди спірної земельної ділянки з позивачем так і не був укладений, тому рішення селищної ради про надання земельної ділянки в оренду залишилось нереалізованим.

В свою чергу, рішенням Млинівської селищної ради № 4209 від 09.07.2020 встановлено на території Млинівської селищної ради Млинівського району Рівненської області ставки земельного податку. Із додатку № 1 до даного рішення № 4209 від 09.07.2020 встановлено, що розмір ставки земельного податку на земельну ділянку з кадастровим номером 0:03:003:0266 визначено в розмірі 3% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки за рік (132 595 грн 81 коп.).

Вказане рішення Млинівської селищної ради № 4209 від 09.07.2020 є нормативним актом, було офіційно оприлюднено, є чинним, діючим у відповідному періоді, та не скасованим у передбаченому законом порядку, а тому підлягає, у відповідності до ст. 144 Конституції України та ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», обов`язковому виконанню та застосуванню на всій території Млинівської територіальної громади при здійсненні розрахунку розміру плати за землю за відповідний рік.

При цьому всупереч тверджень прокурора, необхідність застосування рішення Млинівської селищної ради №1525 від 02.12.2021 у жодному випадку не може бути поставлене в залежність від рішення Млинівської селищної ради № 4209 від 09.07.2020, та яке за своєю правовою природою є актом індивідуальної дії та було прийняте виключно задля укладання між сторонами договору оренди спірної земельної ділянки. (Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06.09.2022 у справі № 904/4393/21).

Суд зазначає, що при визначенні розміру безпідставно збережених відповідачем коштів за 2021- 2022 рік, слід виходити з розміру орендної плати за землю, що встановлений ст. ст. 277, 278 Податкового кодексу України (далі - ПК України).

Згідно абз. 1 п. 288.1 ст. 288 Податкового кодексу України, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Відповідно до пп. 14.1.147, п. 147 ст. 14 ПК України, плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідач не є власником та постійним землекористувачем земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього, як землекористувача, є орендна плата.

Відповідно до п. 14.1.125 ст. 14 ПК України, нормативна грошова оцінка земельних ділянок для цілей розділу XII, глави 1 розділу XIV цього Кодексу - капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений відповідно до законодавства центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок (п. 289.1 ст. 289 ПК України).

Згідно з п. 14.1.136 ст. 14 ПК України, орендна плата для цілей розділу XII цього Кодексу - обов`язковий платіж за користування земельною ділянкою державної або комунальної власності на умовах оренди.

Власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році (п. 287.1 ст. 287 ПК України).

У відповідності до п. 288.5 ст. 288 ПК України, розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу: 288.5.1. не може бути меншою за розмір земельного податку: для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, - у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки.

Таким чином, ПК України визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є обов`язковим платежем, а його розмір визначається на підставі законодавчих актів, тобто є регульованою ціною.

Положення глави 15, статей 120, 125 ЗК України, ст. 1212 ЦК України дають підстави вважати, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, ураховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, особа яка придбала такий об`єкт стає фактичним користувачем тієї земельної ділянки, на якій такий об`єкт нерухомого майна розташований, а відносини з фактичного користування земельною ділянкою без оформлення прав на цю ділянку (без укладення договору оренди тощо) та недоотримання її власником доходів у виді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.

Подібний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17, від 13.02.2019 у справі № 320/5877/17, у постановах Верховного Суду від 14.01.2019 у справі № 912/1188/17, від 21.01.2019 у справі № 902/794/17, від 04.02.2019 у справі № 922/3409/17, від 12.03.2019 у справі № 916/2948/17, від 09.04.2019 у справі № 922/652/18, від 21.05.2019 у справі № 924/552/18, а також у постановах Верховного Суду України від 30.11.2016 у справі № 922/1008/15, від 07.12.2016 у справі № 922/1009/15, від 12.04.2017 у справах № 22/207/15 і № 922/5468/14 та у постанові Верховного Суду від 17.03.2020 у справі № 922/2413/19.

Отже, фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг (заощадив) у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути такі кошти власникові земельної ділянки на підставі положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України.

Такий самий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц та від 20.09.2018 у справі № 925/230/17.

З огляду на викладене, суд зазначає, що із дня набуття права власності на об`єкт нерухомого майна власник цього майна стає фактичним користувачем земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, а тому саме із цієї дати у власника об`єкта нерухомого майна виникає обов`язок сплати за користування земельною ділянкою, на якій таке майно розташовано.

При цьому до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, такі кошти є безпідставно збереженими.

Однак розрахунок розміру безпідставно збережених коштів за період з 02.12.2021 по 31.12.2021, та з 01.01.2022 по 31.08.2022 має здійснюватися на таких самих умовах, як і за період з 09.09.2021 по 01.12.2021.

Застосування для розрахунку безпідставно збережених коштів рішення Млинівської селищної ради від 02.12.2021 №1525 є безпідставним, оскільки покликання на таке рішення як правову підставу для розрахунку 12 % від нормативної грошової оцінки виключає кондикційність вимог прокурора у порядку ст. 1212 ЦК України, із якими і звернулася до суду прокуратура в особі Млинівської селищної ради.

Із викладеного у сукупності, суд прийшов до висновку, що розрахунок безпідставно збережених коштів у даному випадку повинен бути проведений виключно з урахуванням рішення Млинівської селищної ради від 09.07.2020 № 4209, в якому розмір ставки земельного податку визначений в розмірі 3% від нормативно - грошової оцінки земельної ділянки за рік (132 595 грн. 81 коп).

Відповідно, господарський суд погоджується із розрахунком, наданим відповідачем, та вважає його обґрунтованим.

За таких обставин, належним є наступний розрахунок розміру безпідставно збережених коштів, які підлягають стягненню з відповідача у розмірі 138 517 грн. 23 коп.:

- за період з 09.09.2021 по 31.12.2021 (132 595 грн. 81 коп.: 365 дн.*114 дн.) - 41 413 грн 50 коп.;

- за період з 01.01.2022 по 31.08.2022 - (132 595 грн. 81 коп.: 365 дн.* 243 дн. *1,1 коефіцієнт індексації) - 97 103 грн. 73 коп.

При цьому суд зауважує, що з 01.01.2022 по 31.0.82022 додатково обраховується індексація коефіцієнтом 1,1 згідно з листом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру № 6-28-0.222-275/2-22).

Щодо представництва прокурором інтересів держави у суді суд зазначає наступне.

Статтею 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно із ч. 4 ст.53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Разом з тим, поняття інтереси держави, відповідно до Рішення Конституційного суду України №3-рп/99 від 08.04.1999, є оціночним і в кожному конкретному випадку прокурор чи його заступник самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, в чому полягає порушення інтересів держави чи в чому існує загроза інтересам держави.

При цьому, в основі інтересів держави, згідно даного рішення, завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання. В п. З зазначеного рішення суд в загальному, не пов`язуючи вказане поняття з конкретними нормами, які підлягали тлумаченню, вказує, що державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.

Вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної особи Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі "Трегубенко проти України" від 02.11.2004 категорично ствердив, що "правильне застосування законодавства незаперечно становить "суспільний інтерес" (п. 54 рішення).

Предметом даного судового спору є стягнення безпідставно утриманих коштів за користування земельною ділянкою комунальної власності за кондикційним зобов`язанням.

Конституція України (статті 13, 14) визначає, що земля є об`єктом власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону.

Земля як основне національне багатство, що перебуває під охороною держави, є об`єктом права власності Українського народу, а органи державної влади та органи місцевого самоврядування здійснюють права власника від імені народу, в тому числі й тоді, коли приймають рішення щодо розпорядження землями державної чи комунальної власності.

Земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні об`єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться, якщо інше не встановлено законом та не порушує прав інших осіб. Право власності на земельну ділянку розповсюджується на простір, що знаходиться над та під поверхнею ділянки на висоту і на глибину, необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд. (ст. 79 ЗК України).

Таким чином, спірні правовідносини, пов`язані з користуванням земельною ділянкою комунальної власності без достатніх на те підстав, становлять суспільний, публічний інтерес, а невжиття Рівненською міською радою заходів щодо стягнення безпідставно утриманих коштів із відповідача порушують права Млинівської територіальної громади.

Суспільним, публічним інтересом звернення прокуратури до суду з вимогою про повернення земельної ділянки є задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно важливого та соціально значущого питання - захисті суспільних інтересів загалом, права власності на землю Українського народу.

Згідно з ст. 80 ЗК України суб`єктами права власності на землю, є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам, є комунальною власністю.

Як вбачається із ч. 2 ст. 83 ЗК України у комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування; в) землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до закону.

Частиною 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до п. 5 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюю відповідні ради.

Згідно з п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

До відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження щодо здійснення контролю за додержанням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель, природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів. (ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Частиною 5 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності.

Таким чином, суб`єктом владних повноважень, уповноваженим представляти інтереси держави у даних спірних правовідносинах, є Млинівська селищна рада.

Як вбачається із матеріалів справи, Дубенською окружною прокуратурою направлено на адресу Млинівської селищної ради лист № 51-2085вих-22 від 23.08.2022, у якому повідомлено про факт тривалого користування TOB «ХІМІЯ ПАРК" земельною ділянкою за відсутності договору оренди.

Згідно з відповіддю Млинівської селищної ради № 2135 від 25.08.2022, органом місцевого самоврядування заходи щодо стягнення безпідставно збережених коштів не вживались у судовому порядку. Так, селищна рада обмежилась лише надісланням на адресу власника нерухомості листів про необхідність оформлення правовстановлюючих документів на ділянку, що свідчить про неефективний захист інтересів територіальної громади.

Обізнаність Млинівської селищної ради також підтверджується тим, що листом № 2104 від 22.08.2022 рада надала виконувачу обов`язків заступника керівника Дубенської окружної прокуратури розрахунок недоотриманих доходів.

Отже, незважаючи на те, що саме Млинівська селищна рада зацікавлена в отриманні коштів за оренду землі, розпорядником якої вона є, з метою їх подальшого використання на потреби територіального громади, жодних заходів для стягнення вказаних коштів не вжито.

Таким чином, Млинівська селищна рада була обізнана про необхідність захисту інтересів держави, мала відповідні повноваження для їх захисту, поте ефективних заходів не вжила.

Однією з умов для наявності підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді є нездійснення або неналежним чином здійснення захисту інтересів держави органом місцевого самоврядування чи іншим суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження.

Нездійснення захисту полягає у тому, що уповноважений суб`єкт владних повноважень за наявності факту порушення інтересів держави, маючи відповідні повноваження для їх захисту, всупереч цим інтересам за захистом до суду не звернувся.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах (ч.4 цієї ж статті).

Частиною 1 ст. 55 ГПК України встановлено, що органи та особи, які відповідно до цього Кодексу звернулися до суду в інтересах інших осіб, мають процесуальні права та обов`язки особи, в інтересах якої вони діють, за винятком обмежень, передбачених частиною другою цієї статті.

Отже, судом встановлено, що у даному випадку має місце порушення інтересів держави, що є підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді.

Відтак з огляду на предмет та підстави заявленого позову, прокурором належним чином обґрунтовано, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту та вбачаються виключні підстави для представництва прокурором інтересів держави у спірних правовідносинах відповідно до ст. 23 Закону України "Про прокуратуру".

Отже суд встановив наявність у прокурора підстав для звернення до суду в інтересах держави з відповідним позовом.

Водночас, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Судом встановлено, що між сторонами склалися правовідносини пов`язані як з користуванням спірною земельною ділянкою, так і пов`язані з оформлення речових прав не неї, які врегульовано нормами Цивільного та Земельного кодексів України.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Тлумачення як ст. 3 Цивільного кодексу України загалом, так і п. 6 ч. 1 ст. ст. 3 Цивільного кодексу України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії.

Справедливість та добросовісність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Принцип добросовісності покладено, зокрема, в основу доктрини venire contra factum proprium, яка спрямована на унеможливлення суперечливої поведінки. Наприклад, у статті I.-1:103 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права вказується, що поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Таким чином, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони договору чи відповідного правовідношення.

Подібний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 01.07.2020 у справі № 686/9834/17-ц, від 28.10.2020 у справі № 372/4029/18, від 09.06.2021 у справі №948/393/20.

Суд додатково враховує й те, що у пункті VII.-2:101 вже цитованих Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права вказано, що збагачення є безпідставним, за винятком таких випадків: особа, яка збагатилася, має право на отримання збагачення за рахунок потерпілого в силу договору чи іншого юридичного акту, судового рішення або норми права; або потерпілий вільно і без помилки погодився на настання невигідних для себе наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України. Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим, у тому числі обмежувати свободу та рівність особи.

Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права (пункт 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004).

Таким чином, при визначенні того чи підлягають безпідставно набуті грошові кошти потерпілій особі слід враховувати, що акти цивільного законодавства і договори, мають відповідати змісту загальних засад, зокрема, добросовісності.

При цьому відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Як встановлено судом, ТОВ "Хімія ПАРК" вчиняв дії з метою оформлення речових прав на земельну ділянку, а саме: звертався до позивача із заявою від 29.10.2021 про надання в її оренду та 22.12.2021, реалізуючи гарантоване законом право, відповідач звернувся до позивача з заявою про надання дозволу на розроблення проектної грошової оцінки для викупу земельної ділянки, на якій знаходиться нерухоме майно ТОВ "ХІМІЯ ПАРК". Рішенням Млинівської селищної ради № 2156 від 17.05.2022 (яке прийнято через 5 місяців після звернення заявника) було відмовлено відповідачу в наданні дозволу на виготовлення Звіту з експертної грошової оцінки земельної ділянки.

Викладене свідчить про те, що відповідач вживав заходів задля оформлення речових прав на земельну ділянку, а дії Млинівської селищної ради із затягуванням такого оформлення, а саме - прийняття рішення за результатами розгляду заяви від 22.12.2021 лише 17.05.2021 та надіслання проекту договору оренди лише з листом від 11.08.2022 свідчать про недобросовісність дій самого органу місцевого самоврядування та не відповідають критеріям розумності.

Суд звертає увагу, що в розумінні статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод до змісту поняття "майно" до об`єктів права власності можуть належати "правомірні очікування"/"законні сподівання" вчиняти певні дії відповідно до виданого державними органами дозволу.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 17 Закону України 23.02.2006 № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року (далі - Конвенція) та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (див. рішення від 21.01.1999 року в справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 28.10.2010 року в справі «Трофимчук проти України», від 09.12.1994 року в справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 01.07.2003 року в справі «Суомінен проти Фінляндії», від 07.06.2008 року в справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії») свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Вимога п. 1 ст. 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Суд наголошує на недопустимості порушення одного з основоположних принципів правосуддя, що його було сформульовано Європейським судом з прав людини у рішенні у справі «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium) від 26.10.1984 - має не лише здійснюватися правосуддя, ще має бути видно, що воно здійснюється.

За результатами з`ясування обставин, на які прокурор посилається як на підставу своїх вимог, а відповідач своїх заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст. ст. 75-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 138 517 грн 23 коп. безпідставно збережених коштів. У задоволенні позовних вимог про стягнення 323 642 грн 39 коп. - слід відмовити.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню частково в сумі 138 517 грн 23 коп., відтак судовий збір у розмірі 2 077 грн 76 коп. пропорційно задоволеним вимогам покладається на відповідача.

Решта судового збору у розмірі 1 724 грн 20 коп., сплачений згідно з платіжним дорученням № 1270 від 01.09.2022, залишається за Рівненською окружною прокуратурою.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 91, 119, 120, 123, 129, 202, 233, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ХІМІЯ ПАРК" (вул. Центральна, 38 А, смт. Клевань, Рівненський район, Рівненська область, 35312, ) на користь Млинівської селищної ради (вул. Степана Бандери, 1, смт. Млинів, Рівненська область, 35100, ) 138 517 (сто тридцять вісім тисяч п`ятсот сімнадцять) грн 23 коп. безпідставно збережених коштів.

3. У решті позовних вимог про стягнення 323 642 грн 39 коп. відмовити.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ХІМІЯ ПАРК" (вул. Центральна, 38 А, смт. Клевань, Рівненський район, Рівненська область, 35312, ) на користь Рівненської обласної прокуратури вул. 16-го Липня, 52, м. Рівне, Рівненська область, 33028, ; одержувач: р/р UА0015371, МФО 820172, ЗКПО 02910077, банк Державна казначейська служба України, м. Київ, код класифікації видатків бюджету - 2800) 2 077 (дві тисячі сімдесят сім) грн 76 коп. судового збору.

5. Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 261 ГПК України.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повний текст рішення складено та підписано "20" січня 2023 року.

Суддя Романюк Ю.Г.