ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" січня 2023 р. Справа№ 910/18417/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсака В.А.

суддів: Євсікова О.О.

Демидової А.М.

за участю секретаря судового засідання: Заборовської А.О.

за участю представників учасників справи:

від позивача: Фурман Т.О.

від відповідача: Рижаков А.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 07.09.2022, повний текст складено 07.09.2022

у справі № 910/18417/21 (суддя Комарова О.С.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеценергомонтаж Київ"

до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

про визнання договору недійсним та стягнення 9 500,00 грн,

ВСТАНОВИВ

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 07.09.2022 Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеценергомонтаж Київ" про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково. Прийнято додаткове рішення, яким стягнуто з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеценергомонтаж Київ" 1 789,47 грн витрат на професійну правничу допомогу та 340,36 грн витрат, пов`язаних з підготовкою справи до розгляду. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеценергомонтаж Київ" на користь Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" 455,26 грн витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до частини 11 статті 129 Господарського процесуального кодексу України ухвалено провести зустрічне зарахування грошових сум, що підлягають стягненню за наслідком розподілу судових витрат. Стягнуто з Державного підприємства «Національна атомнаенергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеценергомонтаж Київ" 1 674,57 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погоджуючись з прийнятим додатковим рішенням, Відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати в частині стягнення з Державного підприємства «Національна атомнаенергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеценергомонтаж Київ" 1 789,47 грн витрат на професійну правничу допомогу та 340,36 грн витрат, пов`язаних з підготовкою справи до розгляду, та прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні вимог про стягнення з відповідача судових витрат.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не врахував, що оплата гонорару успіху пов`язана с настання певної події - досягнення адвокатом позитивного результату при вирішення судової справи. За результатами розгляду даної справи позов було задоволено частково. Тому, на думку апелянта, розцінювати таке рішення як позитивний результат роботи виконавця можна лише при умові проведення клієнтом оплати гонорару успіху. У той же час доказів оплати гонорару успіху до матеріалів справи не надано. Суму понесених витрат на професійну правничу допомогу апелянт вважає необґрунтованою.

Позиція Позивача щодо апеляційної скарги.

У відзиві на апеляційну скаргу на додаткове рішення від 19.11.2022 Позивач зазначив, що додаткове рішення вважає цілком законним та обґрунтованим, тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржене додаткове рішення без змін.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду справи.

Відповідно до протоколу передачі апеляційної скарги раніше визначеному складу суду від 05.10.2022 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Корсак В.А., судді: Євсіков О.О., Попікова О.В.

Ухвалою від 20.10.2022 р. Північного апеляційного господарського суду поновлено Державному підприємству «Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" пропущений строк на подання апеляційної скарги на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 07.09.2022 у справі №910/18417/21. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою на додаткове рішення. Повідомлено учасників справи про призначення апеляційної скарги до розгляду на 28.11.2022 о 15:30 год. Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв та клопотань в письмовій формі до 21.11.2022. Явка учасників справи не визнана обов`язковою.

28.11.2022 протокольною ухвалою колегії було оголошено перерву у судовому засідання до 16.01.2023.

Межі перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Згідно із ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Статтею 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши пояснення присутніх учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного додаткового рішення, дійшов висновку апеляційну скаргу слід залиши без задоволення, а оскаржене рішення без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Товариство з обмеженою відповідальністю «Спеценергомонтаж Київ" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" у якому просило:

- визнати договір про надання послуг № 11-124-01-21-15430 від 26 серпня 2021 року, щодо закупівлі робіт «ДБН А2.2-3:2014. Ремонт приміщень загального користування турбінного відділення енергоблоків № 1 та № 2 ВП ХАЕС» між Відокремленим підрозділом Хмельницької атомної електричної станції Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Спеценергомонтаж Київ" недійсним;

- стягнути в порядку застосування наслідків недійсності нікчемного договору суму збитків у розмірі 9 500,00 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.08.2022 позов задоволено частково. Стягнуто Відповідача на користь Позивача 1 700,00 грн збитків та 406,21 грн судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Це рішення набуло законної сили після його перегляду в апеляційному провадженні.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції 12.08.2022 від Позивачем була подана заява з клопотанням про долучення до матеріалів справи доказів понесених судових витрат про ухвалення додаткового рішення, у якій заявник просив присудити на його користь 23 804,00 грн понесених судових витрат, з яких 20 000,00 грн витрат на правничу допомогу адвоката та 3 804,00 грн витрат, пов`язаних з розглядом справи. Заява обґрунтована тим, що Позивач при розгляді справи в суді першої інстанції отримав професійну правничу допомогу, вартість якої підлягає стягненню з Відповідача на його користь.

Норми права та мотиви з яких виходить суд апеляційної інстанції при стягненні судових витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно зі статтею 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

За приписами частин 1, 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат та пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

У відповідності до частин 1-4 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним в постанові від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених витрат, понесених у зв`язку із наданням такої допомоги.

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Положеннями ст. 19 цього Закону визначено такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Згідно з частиною 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

Судом першої інстанції встановлено що, 11.10.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Спеценергомонтаж Київ" (замовник/клієнт) та Адвокатським бюро «РИЖАКОВ І ПАРТНЕРИ» (виконавець) було укладено Договір про надання правової допомоги № 27/111021/СЕМ (далі Договір).

Відповідно до п. 4.1 Договору за надання правової допомоги в суді першої інстанції клієнт сплачує виконавцю гонорар у фіксованій сумі за надання комплексної послуги (п. 1 Договору), а також винагороду за позитивне для клієнта вирішення справи у загальному розмірі 20000,00 грн, з яких 12 000,00 грн гонорар (аванс) та 8 000,00 грн гонорар (винагорода) за позитивне для клієнта вирішення справи.

Суд першої інстанції зазначив, що на підтвердження понесених витрат на послуги адвоката в розмірі 20 000,00 грн в суді позивачем надано належним чином засвідчені копії наступних документів:

- Договору про надання правової допомоги № 27/111021/СЕМ від 11.10.2021;

- детального опису робіт (наданих послуг) по справі № 910/18417/21;

- актів здачі-прийняття виконаних робіт (надання послуг) № 1 на суму 12 000,00 грн та № 2 на суму 8 000,00 грн;

- рахунків-фактур № 27 від 11.10.2021 на суму 5 000,00 грн, № 27-1 від 08.11.2021 на суму 7 000,00 грн та № 27-2 від 10.08.2022 на суму 8000,00 грн;

- платіжних доручень № 1547 від 13.10.2021 на суму 5 000,00 грн та № 1586 від 08.11.2021 на суму 7 000,00 грн.

За умовами укладеного між позивачем та адвокатом угоди, вартість правничої допомоги встановлюється у фіксованому розмірі, який становить 20 000,00 грн, з яких 12 000,00 грн вартість послуг адвоката та 8 000,00 грн гонорар успіху.

Заявлені витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 20 000, 00 грн є співмірними зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), а відтак заявлена до стягнення сума витрат є достатньо обґрунтованою.

Колегія вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відхилив заперечення відповідача щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, з огляду на складність справи, характер спірних правовідносин, кількість та обсяг наданих адвокатом послуг.

На підставі викладеного колегія відхиляє доводи апелянта про те, що сума витрат на правничу допомогу є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 3 частини 4 статті 129 ГПК України, судові витрати покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У позовній заяві було об`єднано вимоги майнового та немайнового характеру, суд здійснює розподіл судових витрат виходячи з кількості задоволених позовних вимог.

Суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про те, що половина судових витрат позивача, а саме 10 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу та 1 902,00 грн витрат пов`язаних з підготовкою справи до розгляду залишаються за позивачем і не розподіляються, оскільки у задоволенні позову в частині визнання договору недійсним (немайнова вимога) було відмовлено.

Також колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що витрати позивача на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані з підготовкою справи до розгляду за заявленою вимогою майнового характеру, відповідно до положень статті 129 ГПК України, слід покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 1 789,47 грн та 340,36 грн відповідно. Решта судових витрат позивача стягненню не підлягають.

Колегія також відхиляє доводи апелянта про те, що відсутність доказів оплати гонорару успіху є підставою для відмови у позові.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

При встановленні розміру гонорару відповідно до частини третьої статті 30 Закону № 5076-VI врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно -виборним з`їздом адвокатів України від 9 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Велика Палата Верховного Суду зауважує, що за наявності угод, які передбачають «гонорар успіху», ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22 лютого 2005 року у справі «Пакдемірлі проти Туреччини» (Pakdemirli v. Turkey, заява № 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала «гонорар успіху» у сумі 6 672,9 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70-72).

З урахуванням наведеного вище не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

У цій справі підставою для звернення із заявою про винесення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу є приписи статей 126, 129, 244 ГПК України, і вимога позивача обумовлена саме необхідністю вирішити питання про розподіл судових витрат (визначених як професійна правнича допомога), що відповідно до вказаних норм процесуального права підлягають розподілу між сторонами у тому числі з урахуванням «гонорару успіху».

За умовами укладеного між позивачем та адвокатом угоди, вартість правничої допомоги встановлюється у фіксованому розмірі, який становить 20 000,00 грн, з яких 12 000,00 грн вартість послуг адвоката та 8 000,00 грн «гонорар успіху».

Суд першої інстанції, враховуючи викладені обставини цілком обґрунтовано здійснив розподіл судових витрат, у тому числі витрат на правничу допомогу відповідно до положень статті 129 ГПК України, поклавши їх на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 1 789,47 грн та 340,36 грн відповідно.

«Гонорар успіху» є частиною професійної правничої допомоги, а тому витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Також суд першої інстанції правильно застосував приписи ч. 11 ст. 129 ГПК України, яка передбачає, що при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні та провів зустрічне зарахування судових витрат сторін.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Нормою ст. 276 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши справу колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги. Оскаржене рішення суду першої інстанції відповідає вимогам чинного законодавства.

Судові витрати.

Відповідно до вимог статті 129 ГПК України, у зв`язку із відмовою у задоволенні апеляційної скарги судові витрати покладаються на апелянта.

Керуючись Главою 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 07.09.2022 у справі №910/18417/21 залишити без змін.

Матеріали справи повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного суду у порядку та строк, передбачений ст.ст.287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано, - 19.01.2023.

Головуючий суддя В.А. Корсак

Судді О.О. Євсіков

А.М. Демидова