ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

17.01.2023м. ДніпроСправа № Б29/334-09 (904/214/23)

за позовом Керівника Слобожанської окружної прокуратури Дніпропетровської області (52005, Дніпропетровська область, Дніпровський район, смт. Слобожанське, вулиця Теплична, 7, ) в інтересах держави в особі Слобожанської селищної ради (52005, Дніпропетровська область, Дніпровський район, смт. Слобожанське, вулиця Василя Сухомлинського, 56 б, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна будівельна компанія "Україна-Канада" (52005, Дніпропетровська область, Дніпровський район, смт. Слобожанське, вулиця Харківська, 14А, )

про розірвання договору оренди землі та повернення земельної ділянки

в межах справи №Б29/334-09

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми "Будмехсервіс", місто Дніпропетровськ, вулиця Будьонного, 4

до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна будівельна компанія "Україна-Канада" (52005, Дніпропетровська область, Дніпровський район, смт. Слобожанське, вулиця Харківська, 14А, )

про визнання банкрутом

Суддя Первушин Ю.Ю.

за участю секретаря судового засідання Рустамової З.Р.

Від представників учасників справи:

від позивача: повноважний представник не з`явився.

від відповідача: повноважний представник не з`явився.

від прокуратури Риженко Вікторія Олегівна, посвідчення №058609 від 14.12.2020.

ВСТАНОВИВ:

09.01.2023 до Господарського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Керівника Слобожанської окружної прокуратури Дніпропетровської області () в інтересах держави в особі Слобожанської селищної ради () до Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна будівельна компанія "Україна-Канада" () про розірвання договору оренди землі та повернення земельної ділянки.

Разом з позовною заявою позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить суд вжити заходи забезпечення позовної заяви про розірвання договору оренди землі та повернення земельної ділянки шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме земельні ділянки.

Згідно витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 09.01.2023, справу №904/Б29/334-09(904/214/23) передано на розгляд судді Первушину Ю.Ю.

Позовна заява подана в межах справи №Б29/334-09 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна будівельна компанія "Україна-Канада" (52005, Дніпропетровська область, смт. Слобожанське, вулиця 8 Березня, 11,70, ).

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 12.01.2023 заяву позивача про забезпечення позову призначено до розгляду в судовому засіданні на 17.01.2023 о 14:30 год.

Позивач та відповідач у судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

У судовому засіданні заслухано пояснення представника від прокуратури Риженко В.О. щодо заяви про забезпечення позову.

Дослідивши матеріали справи та подану заяву, заслухавши представника від прокуратури суд вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

За пунктами 1, 2, 4, 10 частини 1 статті 137 ГПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову прокурор просив суд накласти арешт на визначені ним земельні ділянки, що знаходяться в оренді у відповідача.

У заяві про забезпечення позову прокурор навів міркування про які вказують на обґрунтованість позовних вимог по суті. Також прокурор вказав, що у зв`язку з тим, що на теперішній час існує ризик подальшої передачі земельних ділянок під забудову на користь інших осіб, що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, прокурор звертається до суду із заявою про забезпечення шляхом накладення арешту на спірне нерухоме майно та заборону вчиняти певні дії щодо такого майна.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі за для попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення (постанова Верховного Суду України від 15.01.2020 у справі №915/1912/19).

За змістом позовної заяви прокурор просив суд розірвати договір оренди землі та зобов`язати відповідача повернути за актом прийому-передачі Слобожанський селищній раді земельну ділянку загальною площею 99,6083 га.

Таким чином, предметом позову прокурор визначив права оренди позивача на земельну ділянку, та обов`язок позивача повернути земельну ділянку орендодавцю - державі в особі Слобожанської селищної ради.

Спір щодо прав власності на земельні ділянки відсутній.

Відповідно до абзацу сьомого пункту 2 статті 4 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») право оренди (суборенди) земельної ділянки відноситься до речових прав на нерухоме майно, похідних від права власності.

Аналіз наведених вище положень зазначених законів не дає підстав стверджувати, що майно і речові права на це майно - це один об`єкт.

За вказаного, суд враховує, що при розгляді поданої заяви має досліджуватися обґрунтованість і адекватність вимог заявника щодо забезпечення позову, а також питання, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду. Аналогічну правову позицію викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18.

Водночас суд бере до уваги, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" та постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №910/19256/16, від 14.05.2018 у справі №910/20479/17, від 23.06.2018 у справі №916/2026/17, від 16.08.2018 у справі №910/5916/18, від 11.09.2018 у справі №922/1605/18, від 14.01.2019 у справі №909/526/18, від 21.01.2019 у справі №916/1278/18, від 25.01.2019 у справі №925/288/17, від 26.09.2019 у справі №904/1417/19.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про те, що заява про забезпечення позову, не містить обґрунтованих мотивів та посилань на відповідні докази, на підставі яких, суд міг би дійти висновку щодо доцільності обраного ним забезпечення позову. Заявником не підтверджено, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

За частиною одинадцятою статті 137 ГПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Господарський суд дійшов до висновку про невідповідність заяви прокурора про забезпечення позову вимогам процесуальних норм - статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України, оскільки, суд дослідивши матеріали справи, заслухавши представника прокурора не встановив зв`язку між вказаним заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог у цій справі.

На думку суду, прокурор не зазначив, чи здатний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову у цій справі та не встановив імовірність утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття такого заходу.

З огляду на наведене, враховуючи предмет позову, господарський суд дійшов висновку, що застосування судом заходу забезпечення позову у цьому спорі шляхом накладення арешту на земельну ділянку, що знаходиться в оренді, виходить за рамки предмету позову, а арешт, як захід забезпечення позову не є співвідносним та адекватним із заявленими прокурором позовними вимогами.

Накладання арешту на земельні ділянки призведе до обмеження прав власника майна держави в особі Слобожанської селищної ради, та не буде стосуватися предмету спору права оренди земельних ділянок.

Крім того, застосування арешту може призвести до наслідків які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, оскільки, фактично арешт земельної ділянки фактично може обмежити права орендаря за договором оренди до ухвалення рішення по суті спору.

За вказаного, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заявлених ним заходів, з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись частиною 2 статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства, статтями 136, 137, 140, 234,235,255 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви позивача про забезпечення позову (вх. № 1026/23) - відмовити.

Ухвала набирає законної сили - 17.01.2023 та може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її підписання до Центрального апеляційного господарського суду України в порядку статей 254-259 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено та підписано - 23.01.2023.

Суддя Ю.Ю. Первушин