ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

(додаткова)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" січня 2023 р. Справа№ 910/1568/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсака В.А.

суддів: Євсікова О.О.

Демидової А.М.

за участю секретаря судового засідання: Заборовської А.О.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Морган кепітал» про ухвалення додаткового рішення

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс веста» на рішення Господарського суду міста Києва від 23.06.2022

у справі №910/1568/22 (суддя Ковтун С.А.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Морган кепітал»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс веста»

про стягнення 771081,68 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Морган кепітал» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс веста» про стягнення 771081,68 грн, в тому числі 650000,00 грн бору, 93192,56 грн інфляційних втрат, 27889,12 грн 3% річних

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.06.2022 позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс веста» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Морган кепітал» 650 000,00 грн боргу, 93192,56 грн інфляційних втрат, 27889,12 грн 3% річних,11566,23 грн судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс веста» звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 23.06.2022 у справі №910/1568/22 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.11.2022 апеляційну скаргу залишено без задоволення, оскаржуване рішення - без змін.

02.12.2022 до Північного апеляційного господарського суду від позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Морган кепітал» надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій заявник просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу за розгляд спраи в суді апеляційної інстанції у розмірі 38 554,08 грн. Також просить розглянути дану заяву без його участі.

Заяву з посиланням на положення статті 123, статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України обґрунтовано тим, що за час розгляду справи в суді апеляційної інстанції Товариство понесло витрати на правову допомогу в сумі 38 554,08 грн згідно додатку до договору та акту приймання-здачі наданої правової допомоги від 23.22.2021.

Згідно протоколу передачі апеляційної скарги раніше визначеному складу суду від 02.12.2022 заяву у справі №910/1568/22 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Корсак В.А., судді - Владимиренко С.В., Євсіков О.О.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду від 10.01.2023, у зв`язку з перебуванням судді Владимиренко С.В., яка входить до складу колегії суддів, у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/1568/22.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.01.2023, апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Корсак В.А. - головуючий суддя, судді - Євсіков О.О., Демидова А.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.01.2023 заяву прийнято до провадження у визначеному складі колегії суддів: Корсак В.А. - головуючий суддя, судді - Євсіков О.О., Демидова А.М.

У судове засідання 16.01.2023 представники сторін не з`явились. Представник позивача в поданій заяві просив її розглянути без його участі. Представник відповідача про причини неявки суд не повідомив, про розгляд заяви повідомлений належним чином у порядку ст.ст. 120, 242 ГПК України, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази.

Ураховуючи положення статті 202 ГПК, наявність відомостей про направлення зазначеним учасникам справи ухвали з повідомленням про дату, час і місце судових засідань, що підтверджено матеріалами справи, також те, що учасники справи не зверталися до суду з будь-якими заявами щодо розгляду справи, явка учасників справи не визнавалася судом обов`язковою, а участь у засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, колегія дійшла висновку про можливість розгляду заяви позивача за відсутності зазначених представників.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Морган кепітал» про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті додаткової постанови.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно зі ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України.

Частинами п`ятою, шостою статті 126 ГПК України передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У розумінні положень частини п`ятої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру". Дія вказаного закону поширюється тільки на осіб, які є адвокатами.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Разом із тим, згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Загальне правило розподілу судових витрат визначене статтею 129 ГПК України. Верховний Суд звертає увагу, що зазначена норма є загальною та повинна застосовуватись у системно-логічному зв`язку із частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України.

У частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначеними частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повиненконкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним, суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Отже, під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, зважаючи на приписи частини четвертої статті 129 ГПК України, суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 126 ГПК України (а саме співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи, не розподіляти такі витрати повністю або частково та покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України (а саме пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно із попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).

Така позиція випливає з правових висновків, які послідовно викладені у низці постанов Верховного Суду, зокрема у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2022 у справі № 922/1964/21, у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19, від 18.03.2021 №910/15621/19 тощо.

Такі критерії як обґрунтованість, пропорційність, співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката суд має враховувати як відповідно до частини четвертої статті 126 ГПК України, так і відповідно до частини п`ятої статті 129 цього Кодексу.

Тобто критерії, визначені частиною четвертою статті 126 ГПК України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами частини четвертої статі 129 цього Кодексу. Водночас критерії, визначені частиною п`ятою статті 129 ГПК України, враховуються для здійснення безпосередньо розподілу всіх судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі і інших, передбачених частиною четвертою статті 129 ГПК України.

Колегія вважає, що суд під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу може одночасно застосовувати критерії, що визначені як у частинах п`ятій-сьомій статті 129 ГПК України (з власної ініціативи), так і в частині четвертій статті 126 ГПК України (за клопотанням сторони).

Згідно зі ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

За приписами статті 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04, п. 269). (Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 22.11.2017 року у справі № 914/434/17).

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Колегією встановлено, що представництво інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Морган кепітал» в суді апеляційної інстанції в межах справи №910/1568/22 здійснював адвокат Дикий Юрій Олегович (свідоцтво про право па заняття адвокатською діяльністю № 5871, видане па підставі рішення Ради адвокатів міста Киева від 16.03.2017 №61) на підставі договору про надання правової (правничої) допомоги від 01.12.2021.

Матеріали справи містять копію Договору про надання правової (правничої) допомоги 01.12.2021, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Морган кепітал», як клієнтом, та адвокатом Диким Юрієм Олеговичем, як адвокатом.

Пунктом 1.1 сторони узгодили, що предметом цього договору є надання адвокатом усіма законними методами та. способами правової допомоги клієнту у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом, відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних прав та законних інтересів Клієнта, в тому числі, але не виключно: надавати клієнту консультації з питань кримінального, цивільного, господарського, адміністративного та податкового права; організовувати ведення претензійно-позовної роботи по матеріалах, що підготовлені Клієнтом; надавати Клієнту правовому допомогу щодо захисту прав та інтересів останнього в судах, під час розгляду господарських, цивільних, адміністративних кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення, в органах державної влади, па підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування; представляти інтереси клієнта та здійснювати його захист, в правоохоронних та контролюючих органах з питань, що стосуються до предмета договору, а клієнт зобов`язується сплатити гонорар (винагороду) за надану правову допомогу та компенсувати фактичні витрати на її надання в обсязі та на умовах, визначених Договором, а також додатками та додатковими угодами до нього.

Пунктом 3.1. Договору про надання правничої допомоги 01.12.2021 передбачено, що вартість падання правової допомоги визначається в Додатку № 1 до цього договору, який є невід`ємною частиною цього Договору.

На підтвердження факту надання адвокатом клієнту правової допомоги по мірі її надання сторони складають та підписують акт про надання правової допомоги. (п. 3.4. договору)

01.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Морган кепітал», як клієнтом, та адвокатом Диким Юрієм Олеговичем, як адвокатом укладено Додаткову угоду №1 до Договору про надання правової (правничої) допомоги 01.12.2021.

Пунктом 2.2. цього додатку №1 сторони погодили, що винагорода адвоката за надання правової допомоги клієнту у справі за позовом, пред`явленим в інтересах клієнта до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс веста» про стягнення коштів, пов`язаної із розглядом справи судом апеляційної інстанції, що включає: аналіз матеріалів справи та правової позиції суду першої інстанції для побудови правової позиції захисту інтересів клієнта; падання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань; підготовка, складання та подання/направлення апеляційної скарги / відзиву па апеляційну скаргу; підготовка, складання та подання / направлення інших заяв / клопотань по справі адвокатських запитів: участь адвоката у судовому засіданні, - складає 5% ціни позову та підлягає сплаті клієнтом на поточний банківський рахунок адвоката, вказаний у Акті про надання правової допомоги, протягом п`яти днів з дня ухвалення судового рішення апеляційним судом у цій справи.

У відповідності до акту приймання-здачі наданої правової допомоги за договором про надання правової (правничої) допомоги 01.12.2021 за умовами договору, адвокат надав, а клієнт прийняв правову (правничу) за період з 12.09.2022 по 23.11.2022 в наступному обсязі:

аналіз матеріалів апеляційної скарги Товариства в обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс веста» та правової позиції суду першої інстанції для побудови правової позиції захисту інтересів клієнта у суді апеляційної інстанції;

надання клієнту правової інформації, консультацій і роз`яснень в правових питань, описаних апелянтом у апеляційній скарзі па рішення Господарського суду міста Києва від 23.06.2022 у справі №910/1568/22, зокрема щодо дати припинення дії договору, щодо наслідків помилкового здійснення платежів після дати припинення дії договору, щодо переходу права вимоги до Товариства в обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс веста» на повернення коштів перевищуючих суму забезпечувального платежу сплачених клієнтом після дати припинення дії договору;

підготовка, складання та подання до суду відзиву на апеляційну скаргу Товариств в обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс веста» на рішення Господарського суду міста Києва від 23.06.2022 р. у справі у справі №910/1568/22;

здійснення контролю судового провадження у справі №910/1568/22 з відкриття апеляційного провадження у справі, дати розгляду апеляційної скарги відповідача, дати розгляду апеляційної скарги після зняття справи з розгляду з та 26 жовтня 2022 року;

представництво інтересів клієнта у Північному апеляційному господарському суді у справі №910/21264/21.

Згадана вартість наданої адвокатом правової (правничої) допомоги клієнту справи №910/1568/22 за період з 12.09.2022 по 23.11.2022 включно склала 38 554,08 грн, що становить 5% ціни позову та обумовлена пунктом 2.2. Додатку №1 до Договору.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду заяви.

Колегія суддів, дослідивши подані докази відповідачем, зазначає, що суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Підставою оплати наданої правничої допомоги клієнту за умовами договору є фактичне її надання, що має бути підтверджено належними та допустимими доказами, які б підтверджували і розкривали суть, внутрішню сторону наданих послуг, їх справжність, економічну вигоду й ділову мету. Без цього неможливо перевірити факт надання правової допомоги та встановити обґрунтованість і правомірність її оплати. (Наведена правова позиція викладена у додатковій постанові Верховного Суду від 06.02.2020 у справі №916/1830/19)

Крім того, суд враховує, що наданий акт приймання-здачі наданої правової допомоги послуг не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони. Суд виходить з того, що розмір таких витрат має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

У відзиві вих. №25082022/1 від 25.08.2022 заявник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Морган кепітал» просив стягнути з Товариств в обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс веста» (відповідач у справі) судові витрати на професійну правничу допомогу, орієнтовний розрахунок яких складає 10000,00 грн, докази розміру яких будуть надані в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

У подальшому, звертаючись із заявою про ухвалення додаткової постанови, позивач збільшив суму витрат до 38 554,08 грн. В поданій заяві, позивач зазначив про те, що винагорода адвоката за надані адвокатом послуги згідно з договором визначена сторонами у твердій (фіксованій) сумі у розмірі 5% від ціни позову за розгляд судом кожної із інстанцій, яка за весь час дії договору не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого часу.

Колегія вважає, що таке суттєве збільшення суми витрат порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком є безпідставним, а причини збільшення є неналежними. Колегія зазначає, що договір про надання правової (правничої) допомоги було укладено 01.12.2021, а орієнтовний розрахунок було подано пізніше - 20.09.2022. Орієнтовну суму понесених витрат на правничу допомогу позивач визначив на свій розсуд у розмірі 10000,00 грн з урахуванням того, який об`єм виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) буде виконано в майбутньому та якою буде їх вартість. Збільшення витрат більш ніж в три рази повинно бути обґрунтовано суттєвим збільшенням об`єму та складності наданих послуг, що у даному випадку не доведено.

З огляду на наведене, колегія звертається до правової позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 29.11.2022 у справі №910/95/21, відповідно до якої суд має врахувати необґрунтоване перевищення заявленої відповідачем суми судових витрат до відшкодування, над вказаною у попередньому (орієнтовному) розрахунку, а також її неспівмірність із складністю справи та виконаних адвокатом відповідача робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом відповідача на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом Відповідача послуг та виконаних робіт.

Крім того, колегія наголошує, що подання орієнтовного розрахунку здійснюється з метою дотримання прав іншої сторони, яка має право знати, які можливі судові витрати вона може понести у майбутньому за результатами розгляду справи.

За таких обставин, враховуючи необґрунтоване перевищення заявленої відповідачем суми судових витрат до відшкодування над вказаною у попередньому (орієнтовному) розрахунку, колегія вважає розмір судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн обґрунтованим і таким, що відповідає наведеним критеріям, які мають враховуватися судом при вирішенні розподілу цих витрат.

Керуючись ст.ст. 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Морган кепітал» задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс веста» (03035, м. Київ, вул. Сурикова, 3, корп. 8Б, офіс 103; ідентифікаційний код 41264766) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Морган кепітал» (04176, м. Київ, вул. Набережно-Рибальська, 3, прим. 139; ідентифікаційний код 40008320) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн 00 коп., понесені у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції.

В іншій частині в задоволенні заяви відмовити.

Господарському суду міста Києва видати відповідний наказ.

Матеріали справи повернути до господарського суду першої інстанції.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст додаткової постанови складено та підписано - 18.01.2023.

Головуючий суддя В.А. Корсак

Судді О.О. Євсіков

А.М. Демидова