ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2023 року м.Дніпро Справа № 904/1429/22

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Вечірко І.О. (доповідач), судді Парусніков Ю.Б., Верхогляд Т.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.10.2022р. у справі №904/1429/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургтранс", м. Дніпро

до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця", м. Дніпро

про стягнення 26400,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 17.10.2022р. (повне рішення складено - 17.10.2022р., суддя - Васильєв О.Ю., м. Дніпро) у справі №904/1429/22 Товариству з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" відмовлено у задоволенні позовних вимог про стягнення з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" 26400,00 грн. збитків.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що зазначаючи про пошкодження вагонів та передачу запчастин відповідачу позивач не надав суду доказів, з яких можна було б беззаперечно встановити характер пошкоджень вагонів №56724206 та №56724222 та необхідність проведення саме того виду ремонтних робіт, на які вказує позивач. Позивачем на підтвердження експлуатації вагонів №56724206 та №56724222 надано акт взаєморозрахунків з ТОВ "Укрметалургтранс", в якому зазначені акти та платіжні документи за період з 04.01.2019р. по 31.10.2019р., однак з вказаного акту неможливо встановити, в який період часу позивач зазнавав збитків, пов`язаних з пошкодженням та ремонтом саме спірних вагонів. Також з наданих позивачем копій платіжних доручень та акту звірки розрахунків неможливо встановити чи сплачував позивач орендну плату за користування спірними вагонами в період знаходження їх в ремонті.

2. Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи учасників справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.10.2022р. у справі №904/1429/22 скасувати і постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

2.1. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

- факт понесених позивачем збитків підтверджений актами виконаних робіт №57 від 31.07.2019р., №58 від 10.08.2019р., №59 від 20.08.2019р. (де містяться номери спірних вагонів), платіжними дорученнями та актом взаєморозрахунків між ТОВ "Металургтранс" та ТОВ "Укрметалургтранс";

- висновки суду про відсутність у повідомленнях, складених відповідачем, інформації про характер пошкоджень та необхідність проведення конкретного виду ремонтних робіт не відповідають дійсності, оскільки факт розукомплектації вагонів №56724206, №56724222 встановлений судом раніше, рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 25.02.2020р. у справі №904/6190/19, а саме: факт пошкодження вагонів №56724206 та №56724222; вина відповідача та наявність підстав для його відповідальності; причинний зв`язок між фактом пошкодження вагонів та протиправними діями (бездіяльністю) відповідача; розмір шкоди у вигляді вартості ремонту пошкоджених вагонів, який було відшкодовано позивачу відповідно до прийнятих рішень; висновки, зроблені судом у справі 904/6190/19 мають преюдиційне значення для даної справи та повторному доведенню не підлягають;

- документи форми ВУ-23М, ВУ-36 складаються саме відповідачем, тому неналежне оформлення ним в односторонньому порядку документів, на підставі яких у позивача виникає право до АТ "Українська залізниця" з відшкодування збитків, не може стати наслідком нівелювання можливості реалізувати таке право відповідною особою, а тим більше не може бути основою правової позиції відповідача з приводу безпідставності позовних вимог у даному спорі;

- надані позивачем в якості додатків до позовної заяви докази (в тому числі рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.02.2020р. по справі №904/6190/19) доводять факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов`язань, а також причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням зобов`язань та заподіяними збитками;

- з огляду на те, що відповідач прийняв вагони до перевезення, він, як виконавець послуг у сфері залізничних перевезень, мав вжити всіх належних заходів щодо їхнього збереження, а також зберігання всіх комплектуючих, іншого обладнання. Прийнявши вагони до перевезення - відповідач має нести відповідальність за їх збереження перед власником/ володільцем/ користувачем, в протилежному випадку права власника/ володільця/ користувача будуть порушені.

2.2. Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі.

Відповідач своїм процесуальним правом не скористався, відзив на апеляційну скаргу не надав.

Відповідно до ч.3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

3. Апеляційне провадження.

3.1. Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 09.12.2022р. у складі колегії суддів: головуючий суддя - Вечірко І.О. (доповідач), судді - Парусніков Ю.Б., Білецька Л.М. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.10.2022р. у справі №904/1429/22. Вирішено розглянути апеляційну скаргу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

За розпорядженням керівника апарату суду від 27.01.2023р., у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Білецької Л.М., проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, за результатами якого визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Вечірко І.О. (доповідач), судді - Парусніков Ю.Б., Верхогляд Т.А.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 27.01.2023р. визначеним складом суду прийнято апеляційну скаргу до свого провадження.

3.2. Фактичні обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції.

05.12.2016р. між ТОВ "Укрметалургтранс" (лізингоодержувач) та ТОВ "Металургтранс" (піднаймач) укладено договір піднайму №32а/16, відповідно до п. 1.1 якого лізингоодержувач передає, а піднаймач приймає в тимчасове оплатне користування - піднайом залізничний рухомий склад (далі - вагони, вагон), з метою подальшого надання третім особам послуг з організації процесу перевезення вантажів з використанням вагонів. Перелік вагонів із зазначенням по кожному номера вагону, моделі, вантажопідйомності, тари, року випуску, балансової вартості наведено у додатках, які становлять невід`ємну частину договору.

В п. 2.1 договору сторони погодили, що передача вагонів здійснюється з наступним оформленням актів приймання - передачі вагонів в піднайом. Технічний і комерційний стан вагонів повинен відповідати вимогам, що пред`являються до вагонів інвентарного парку залізниць України.

Пунктами 2.4., 2.5 передбачено, що в процесі експлуатації вагонів, що знаходяться в піднаймі у піднаймача, він за свій рахунок проводить: поточне обслуговування з відчеплення і без відчеплення; плановий ремонт; реконструкцію, невіддільні поліпшення. У разі розукомплектування або пошкодження вагонів у період знаходження вагонів в піднаймі у піднаймача, всі витрати, пов`язані з ремонтом, оплатою тарифу за перевезення в ремонт і повернення з ремонту несе піднаймач.

Пунктом 1.1 додаткової угоди №12 до договору піднайму №32а/16 від 05.12.2016р. встановлена плата за піднайом вагонів в розмірі 660,00 грн. за добу включно з ПДВ.

Актами прийому - передачі вагона у піднайом від 28.04.2017р. та 01.05.2017р. підтверджується передача позивачу від лізингоодержувача вагонів, в тому числі №56724206 та №56724222 (а.с.14).

Актом виконаних робіт №57 від 31.07.2019р. згідно з договором №32а/16 від 05.12.2016р. та наданим до нього розрахунком підтверджується надання ТОВ "Укрметалургтранс" послуг з піднайму вагонів ТОВ "Металургтранс" у період 21.07.2019р. - 31.07.2019р. на загальну суму 5248980,00 грн., в тому числі і вагонів №56724206 та №56724222 та узгоджений сторонами розмір плати за їх користування в сумі 6050,00 грн. без ПДВ за кожен з них (а.с. 15, 16-23).

Актом виконаних робіт №58 від 10.08.2019р. згідно договору №32а/16 від 05.12.2016р. та наданим до нього розрахунком підтверджується надання ТОВ "Укрметалургтранс" послуг з піднайму вагонів ТОВ "Металургтранс" в період 01.08.2019р. - 10.08.2019р. на загальну суму 4771800,00 грн., в тому числі і вагонів №56724206 та №56724222 та розмір плати за їх користування в сумі 5500,00 грн. без ПДВ за кожен з них (а.с. 24, 25-32).

Актом виконаних робіт №59 від 20.08.2019р. згідно договору №32а/16 від 05.12.2016р. та наданим до нього розрахунком підтверджується надання ТОВ "Укрметалургтранс" послуг з піднайму вагонів ТОВ "Металургтранс" в період 11.08.2019р. - 20.08.2019р. на загальну суму 4771800,00 грн., в тому числі і вагонів №56724206 та №56724222 та розмір плати за їх користування в сумі 5500,00 грн. без ПДВ за кожен з них (а.с. 33, 34-44).

Прямуючи до пункту призначення зі станції відправлення спірні вагони були пошкоджені та відчеплені. Причиною відчеплення була розукомплектація деталей.

Повідомленням форми ВУ-23М від 29.07. (без зазначення року) підтверджується передання на ремонт вагону №; а проведення його ремонту структурним підрозділом експлуатаційного вагонного депо регіональної філії АТ "Українська залізниця" підтверджується повідомленням №7950 форми ВУ-36М від 16.08.2019р. (а.с. 44, 45).

Повідомленням форми ВУ-23М №3319 від 25.07. (без зазначення року), підтверджується передання на ремонт вагону №; а виконання ремонту цього вагону структурним підрозділом експлуатаційного вагонного депо регіональної філії АТ "Українська залізниця" підтверджується повідомленням №7950 форми ВУ-36М від 16.08.2019р. (а.с. 46, 47).

На підтвердження оплати ТОВ "Металургтранс" на користь ТОВ "Укрметалургтранс" послуг з піднайму вагонів згідно договору №32а/16 від 05.12.2016р. позивачем надано копії платіжних доручень на загальну суму 20260000,00 грн. (а.с.87-91).

Також матеріали справи свідчать про те, що станом на 31.10.2019р. між ТОВ "Укрметалургтранс" та ТОВ "Металургтранс" складено акт звірки взаєморозрахунків, за яким підтверджується внесення оплати за користування вагонами, які перебувають в експлуатації позивача в загальному розмірі 21879680,00 грн. та відсутність заборгованості (а.с.109-110).

Враховуючи викладені обставини, позивачем розраховано та заявлено до стягнення збитки, у розмірі орендної плати у сумі 26400 грн., сплаченої ним за договором піднайму, за період знаходження вагонів №56724206 та №56724222 у ремонті, виходячи з встановленого розміру плати за користування вагонами в сумі 660 грн. за добу з урахуванням ПДВ (18 днів * 660 грн. = 11880 грн., 22 дні * 660,00 грн. = 14520,00 грн.).

Несплата відповідачем вказаної вище суми стала підставою для звернення ТОВ "Металургтранс" до суду з даним позовом.

3.3. Оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку про наступне.

Статтею 23 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України. За незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про залізничний транспорт" підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

За приписами ст. 110 Статуту залізниць України залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Відповідно до ст. 113 Статуту залізниць за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Згідно з ч. 2 ст. 126 Статуту залізниць України за пошкодження залізницею вагонів або контейнерів, що належать підприємствам, залізниця несе матеріальну відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди.

Отже, чинне законодавство встановлює презумпцію вини залізниці у разі пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо нею не буде доведено іншого.

За змістом ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у наслідок порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Одночасно, ст. 224 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки, суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно зі ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Щодо досліджуваної справи, то з урахуванням положень наведених норм та факичних обставин справи апеляційний суд вважає, що у даному випадку наявна вина відповідача, яка полягає у незабезпеченні схоронності орендованих позивачем вагонів, що призвело до розукомплектування останніх та, як наслідок, ремонт вагонів, а збитки полягають у сплаті позивачем орендодавцю вартості оренди вагонів за час перебування останніх в ремонті, причинно-наслідковий зв`язок характеризується тим, що у випадку виконання відповідачем свого обов`язку та забезпечення схоронності вагонів, позивач сплачував би оренду плату за час фактичного користування ним у своїй господарській діяльності, як це передбачено договором піднайму, а не простою в ремонтних депо відповідача.

Постановляючи оскаржуване рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції наведеного не врахував, натомість послався на недоведення позивачем обставин, покладених ним в обґрунтування позову.

Колегія суддів не погоджується з вищенаведеними висновками місцевого господарського суду, вважає їх помилковими та такими, що зроблені при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У справі №904/1429/22 обставини, викладені позивачем у позові - факт понесення збитків, підтверджуються матеріалами справи, зокрема копіями: договору піднайму №32а/16 від 05.12.2016, актів приймання-передачі спірних вагонів у піднайм від 01.05.2017р. та від 28.04.2017р., актів виконаних робіт №57 від 31.07.2019р., №58 від 10.08.2019р., №59 від 20.08.2019р., платіжних доручень, з зазначенням в графі призначення платежу: сплата за оренду напіввагонів згідно дог.32А/16 від 05.12.2016р., повідомлень форми ВУ-25М та форми ВУ-36М.

Представлений позивачем розрахунок вартості користування вагонами №56724206 та №56724222 під час знаходження їх у ремонті є обґрунтованим та відповідає поданим позивачем доказам щодо часу знаходження вагонів в ремонті і розміру сплаченої орендної плати за користування вагонами.

Про підтвердження факту оплати позивачем орендних платежів у повному обсязі свідчить, зокрема, акт взаєморозрахунків між ТОВ "Металургтранс" та ТОВ "Укрметалургтранс", який також міститься у справі. При цьому акт складено за весь період користування вагонами, а отже й за період знаходження вагонів у ремонті.

Також, апеляційним судом встановлено, що Господарським судом Дніпропетровської області розглядалася справа №904/6190/19 за позовом ТОВ "Металургтранс" до залізниці про відшкодування збитків у розмірі 164760 грн. Під час розгляду вказаної справи судом встановлено факт пошкодження вагонів №56724206 та №56724222, вина залізниці та наявність підстав для її відповідальності, а також розмір шкоди у вигляді вартості ремонту пошкоджених вагонів, який було відшкодовано позивачу відповідно до прийнятого рішення у цій справі.

Вказане рішення ґрунтується на доказах, які були визнані судом належними та які надані позивачем й в обґрунтування позову у справі №904/1429/22.

Отже, висновки суду про відсутність у повідомленнях, складених відповідачем, інформації про характер пошкоджень та про необхідність проведення саме того виду ремонтних робіт, на які вказує позивач не відповідають дійсності, оскільки факт розукомплектації вагонів №56724206, №56724222 встановлений судом раніше, рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 25.02.2020р. у справі №904/6190/19.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що обставини, встановлені у рішенні Господарського суду Дніпропетровської області у справі №904/6190/19, зокрема, щодо встановлення характеру пошкоджень, необхідності проведення саме відповідного виду робіт, періоду часу в який позивач зазнавав збитків, пов`язаних з пошкодженням та ремонтом саме спірних вагонів, а також саме факт експлуатації спірних вагонів, на які суд першої інстанції послався в оскаржуваному рішенні у справі №904/1429/22, не потребують повторного доказування при вирішенні спору у цій справі.

Крім того, за переконанням колегії суддів, обставини стосовно встановлення характеру пошкоджень та виду ремонтних робіт не впливають на юридичну оцінку обставин справи №904/1429/22 та не мають суттєвого значення для вирішення останньої.

Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову є безпідставними та свідчать про порушення судом першої інстанції вимог ч. ч. 1, 3 ст. 86 та ч. 5 ст. 236 ГПК України і, як наслідок, ухвалення необґрунтованого рішення.

3.4. Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами п. 2 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частини або змінити рішення.

Підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення визначені у статті 277 ГПК України.

Перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що у даному випадку, наявні передбачені положеннями статті 277 Господарського процесуального кодексу України підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Отже, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.10.2022р. у справі №904/1429/22 скасуванню, з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог.

3.5. Розподіл судових витрат.

Відповідно до пп. б п. 4 ч. 1 ст. 282 ГПК України у зв`язку зі скасуванням судового акту попередньої інстанції і ухваленням нового рішення, підлягають новому перерозподілу і судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанцій.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Зважаючи на задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургтранс", витрати зі сплати судового збору за її подання, понесені останнім, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 275-282 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" - задовольнити.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.10.2022р. у справі №904/1429/22 - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" збитки у розмірі 26400,00 грн. та судовий збір у розмірі 2481,00 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" 3721,50 грн. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

Видачу відповідних наказів, з урахуванням необхідних реквізитів, доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя І.О. Вечірко

Суддя Ю.Б. Парусніков

Суддя Т.А. Верхогляд