ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2023 року м. Черкаси Справа № 925/906/22

Господарський суд Черкаської області у складі судді Гладуна А.І. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармако"

до Фізичної особи-підприємця Бугайова Максима Юрійовича

про стягнення 33789,92 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фармако" (ідентифікаційний код 20037376, адреса місцезнаходження: 08132, Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Балукова, 21) звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Бугайова Максима Юрійовича (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 )

Предметом позову є майнова вимога позивача до відповідача про стягнення 33789,92 грн заборгованості за отриманий товар відповідно до договору поставки від 13.12.2019 №ПК/293.

У позові позивач просив стягнути з відповідача понесені судові витрати на сплату судового збору у розмірі 2481 грн та розглянути позов в порядку спрощеного позовного провадження, зважаючи на військовий стан, без присутності позивача за наявними матеріалами справи.

Підставами позову є обставини, якими позивач обґрунтовує виконання ним договору поставки №ПК/293 від 13.12.2019, та неналежне виконання відповідачем свого обов`язку у зобов`язанні та здійснення оплати за поставлений товар.

14.09.2022 суд ухвалив прийняти позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №925/906/22, ухвалив розглянути справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. Встановив строки для подання до суду: відзиву (стаття 251 ГПК України) та заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження (пункту 1 частини 2 статті 250 ГПК України) - п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали суду; відповіді на відзив - п`ять днів з дня вручення відзиву; заперечення - п`ять днів з дня вручення відповіді на відзив.

Ухвалу суду від 14.09.2022 про відкриття провадження у справі надіслано учасникам справи: відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою місця проживання, який було вручено відповідачу 17.09.2022 (а. с. 85); позивачу - рекомендованим листом та електронною поштою.

15.09.2022 суд з метою забезпечення прав відповідача Фізичної особи-підприємця Бугайова Максима Юрійовича бути поінформованим про розгляд справи №925/906/22 оприлюднив інформацію про розгляд справи на офіційній сторінці Господарського суду Черкаської області веб-порталу судової влади у мережі Інтернет (а. с. 84).

Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав.

11.10.2022 відповідач подав до суду заяву, у якій просив суд продовжити процесуальний строк на подання відзиву на позовну заяву, визначивши його у 15 днів з дня отримання ним позовної заяви, оскільки не отримав від позивача позовної заяви з додатками, а тому позбавлений можливості підготувати відзив на позов. Також просив суд процесуально вплинути на позивача з метою належного направлення відповідачу копії позовної заяви з додатками у найближчий час, в тому числі і на електронну пошту: .

Суд встановив, що позивач подав до суду докази, які підтверджують відправлення відповідачу копії позовної заяви і доданих до неї документів, а саме опис вкладення та накладну № 488 від 07.09.2022 про відправлення позовної заяви цінним листом на адресу відповідача: 20700, Черкаська область, м. Сміла, вул. Міщенка, буд.1 (а. с. 5).

При відкритті провадження у справі з метою перевірки територіальної підсудності справи суд перевірив місце проживання/місцезнаходження відповідача Фізичної особи-підприємця Бугайова Максима Юрійовича за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та установив, що місцем проживання/місцезнаходження відповідача є: 20700, Черкаська область, м. Сміла, вул. Міщенка, буд. 1 (а. с. 80).

З інформації з веб-сайту АТ "Укрпошта" у мережі Інтернет https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html поштове відправлення за № 488 (цінний лист) відповідачу не вручено 24.09.2022 та повернуто за зворотною адресою за закінченням встановленого терміну зберігання. 06.10.2022 цінний лист повернутий на адресу позивача, проте не вручений адресату у зв`язку з письмовою відмовою його отримати (а. с. 89-92).

З дня отримання 17.09.2022 ухвали суду від 14.09.2022 відповідач мав право знайомитися з матеріалами справи №925/906/22 як в суді, так і через підсистему ЄСІТС «Електронний суд».

Відповідач правом на ознайомлення з матеріалами справи не скористався та не звертався до Господарського суду Черкаської області із заявою про ознайомлення з матеріалами справи чи із заявою про надання доступу до справи за допомогою Електронного кабінету користувача ЄСІТС.

З огляду на вказане, наведені відповідачем причини пропуску строку на подання відзиву на позов суд визнає неповажними та доходить висновку про відсутність підстав для продовження відповідачу процесуального строку для подання відзиву на позов за клопотанням відповідача.

Водночас, з метою забезпечення рівності прав учасників господарського процесу, враховуючи неотримання відповідачем копії позовної заяви і доданих до неї документів, суд дійшов висновку про продовження строку на подання відзиву на позовну заяву з власної ініціативи.

Відповідно до частини 2, 3 статті 119 Господарського процесуального кодексу України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

12.10.2022 суд ухвалив продовжити відповідачу процесуальний строк для подання відзиву на позовну заяву ТОВ "Фармако" на 15 днів (а. с. 93-96).

Ухвалу суду від 12.10.2022 про продовження відповідачу процесуального строку для подання відзиву надіслано учасникам справи: позивачу та відповідачу - рекомендованим листом (а. с. 96).

Відповідач у продовжений судом строк відзив на позовну заяву не подав.

Дослідивши письмові докази, що містяться у справі, суд

ВСТАНОВИВ:

1. Перелік обставин, які є предметом доказування у справі.

Предметом позову є майнова вимога позивача до відповідача про стягнення 33789,92 грн заборгованості за отриманий товар відповідно до договору поставки від 13.12.2019 №ПК/293.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач стверджує, що відповідач не виконав належним чином своє зобов`язання за договором поставки №ПК/293 від 13.12.2019, в частині оплати вартості отриманого товару від позивача внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 33789,92грн.

Відповідно до частини 2 статті 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Предметом доказування у справі є виникнення між сторонами майнового господарського зобов`язання; невиконання відповідачем зобов`язання зі сплати коштів за поставлений позивачем товар; розмір заборгованості; порушення суб`єктивного права за захистом якого позивач звернувся до суду.

2. Перелік доказів, якими сторони підтверджують або спростовують наявність кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.

На підтвердження обставин, які є предметом доказування, позивач подав письмові докази, дослідивши які суд встановив:

13.12.2019 позивач та відповідач уклали договір поставки №ПК/293, термін дії договору до 13 грудня 2022 р.

п.1.1 предметом договору, є те, що: постачальник зобов`язується поставити і передати у власність покупцеві, а покупець прийняти та оплатити певний товар, асортимент, кількість та ціна якого, зазначені у видаткових накладних, які є його невід`ємною частиною.

п.6.1. договору, оплата покупцем товару за цим договором здійснюється шляхом попередньої оплати або з відстроченням платежу. При цьому порядок оплати товару за цим договором (попередня оплата чи оплата з відстроченням платежу) визначається постачальником при поданні замовлення на поставку покупцем.

п. 6.2. договору, при здійсненні покупцем оплати товару за цим договором з відстроченням платежу строк, протягом якого покупець зобов`язаний здійснити оплату за товар на

користь постачальника, визначається постачальником у видаткових накладних на товар, який

поставляється.

п.9.1. договору, сторони погодились, що у випадку виникнення форс-мажорних обставин (дій непереборної сили, яки не залежить від волі сторін, контролювати чи запобігти виникненню яких, використовуючи розумні засоби застереження, вони не змогли), а саме: війни, військових дій, блокади, пожеж, землетрусів, повені, а також інших обставин подібного роду, які знаходяться поза межами розумного контролю сторін та які впливають на виконання сторонами зобов`язань за цим договором, строки виконання таких зобов`язань продовжуються на строк строку дії вказаних обставин, якщо вони значною мірою впливають на виконання в належний строк всього договору чи тієї його окремої частини, яка підлягає виконанню після настання форс-мажорних обставин.

п.9.2. договору, достатнім доказом дії форс-мажорних обставин є документ, видний Торгово-Промисловою Палатою України.

п.10.3. договору, у випадку несвоєчасної оплати товару покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочки.

10.4. За умови прострочення покупцем строків оплати за товар за цим договором, він повинен сплатити постачальнику суму боргу ,з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та проценти за користування чужими грошовими коштами у розмірі трьох відсотків від простроченої суми оплати.

10.6. Постачальник вправі припинити поставку наступних партій товару до спати покупцем суми пені та основного боргу.

З січня 2022 по червень 2022 позивач поставив відповідачу товару, згідно накладних (№164826/0 від 07.04.2022, №164826/1 від 07.04.2022, №164826/0 від 08.04.2022, №164826/0 від 08.4.2022, №164826/4 від 08.04.2022, №164826/1 від 08.04.2022, №164826/0 від 08.04.2022, №166281/0 від 12.04.2022, №166281/4 від 12.04.2022, 166281/0 від 12.04.2022, 166809/1 від 12.04.2022, №166281/1 від 12.04.2022, №167392/0 від 15.04.2022, №167392/4 від 15.04.2022, №167392/1 від 15.04.2022, №168030/1 від 14.04.2022, №168030/0 від 14.04.2022, №169524/4 від 20.04.2022, №169524/1 від 20.04.2022, №169524/0 від 20.04.2022, №102239/11 від 24.01.2022, №110049/11 від 27.01.2022, №116781/11 від 31.01.2022, №177349/0 від 04.05.2022, №177349/1 від 04.05.2022, №125089/11 від 03.02.2022, №129834/11 від 07.02.2022, №180923/0 від 10.05.2022, №180923/1 від 10.05.2022, №184247/0 від 17.05.2022, №184247/1 від 17.05.2022, №184247/4 від 17.05.2022, №189148/4 від 26.05.2022, №189148/1 від 26.05.2022, №189148/0 від 26.05.2022, №191413/4 від 02.06.2022, №191413/0 від 02.06.2022, №200978/1 від 16.06.2022, №200978/0 від 16.06.2022, №199001/1від 16.06.2022, №199001/0 від 16.06.2022, №199001/4 від 16.06.2022, №203230/0 від 23.06.2022, №2032301 від 23.06.2022, №203230/4 від 23.06.2022, №207703/0 від 28.06.2022, №207703/4 від 28.06.2022) на загальну суму 34816,67грн (а. с. 13-60).

Відповідно до розрахунку заборгованості (додаток №1) до позовної заяви, заборгованість відповідача за поставлений товар становить 33789,92грн (а. с. 4).

13.05.2022 позивач направив на електронну адресу відповідача вимогу щодо погашення заборгованості (а. с. 62-63).

30.06.2022 сторонами проведено звірку взаєморозрахунків за період з 01.04.2022 по 30.06.2022, про що було складено акт звіряння. Заборгованість відповідача сторони узгодили у розмірі 43789,92 грн. (а. с. 64).

19.07.2022 позивач звернувся до Господарського суду Черкаської області з заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі - 43789,92 грн за договором поставки від 13.12.2019 № ПК/293.

20.07.2022 Господарський суд Черкаської області видав судовий наказ про стягнення з відповідача на користь позивача 43789,92 грн.

03.08.2022 відповідач звернувся до Господарського суду Черкаської області з заявою про скасування виданого судового наказу від 19.07.2022.

В обґрунтування своєї заяви боржник вказав на свою незгоду із судовим наказом через його передчасність, враховуючи п.п.6.1., 6.2., 9.1., 9.2. погодженого сторонами договору поставки № ПК/293 від 13.12.2019 року, якими визначено здійснення оплати отриманого заявником товару на умовах відстрочки платежу та врахування наявності форс-мажорних обставин. Зважаючи на Указ Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022, Закон України № 2102-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", Указ Президента України № 341/2022 від 17.05.2022 року, яким зокрема продовжено строк дії воєнного стану в Україні до 23.08.2022 року - строк виконання зобов`язань заявника ще не настав.

05.08.2022 Господарського суду Черкаської області ухвалив скасувати судовий наказ Господарського суду Черкаської області від 22.07.2022 року у справі № 925/692/22 про стягнення суми боргу в розмірі 43789,92 грн, а також 248,10 грн судового збору.

25.07.2022 відповідач частково оплатив заборгованість у розмірі 2500,00грн (а. с. 65).

08.08.2022 відповідач частково оплатив заборгованість у розмірі 2500,00грн (а. с. 66).

16.08.2022 відповідач частково оплатив заборгованість у розмірі 2500,00грн (а. с. 67).

22.08.2022 відповідач частково оплатив заборгованість у розмірі 2500,00грн (а. с. 68).

06.09.2022 позивача склав бухгалтерська довідку, вих.№ 144 про дебіторську заборгованість відповідача у сумі 33789,22грн (а. с. 69).

3. Висновок суду про те, яка обставина, що є предметом доказування у справі, визнається судом встановленою або спростованою з огляду на більшу вірогідність відповідних доказів. Мотиви визнання доказів більш вірогідними щодо кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.

Відповідно до частини 1-3 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінивши зібрані у справі докази в цілому та кожен доказ окремо, суд визнає встановленими обставини:

- виникнення між сторонами майнового господарського зобов`язання на підставі договору поставки №ПК/293 від 13.12.2019;

- виконання позивачем свого обов`язку у зобов`язанні, в частині поставки та передання у власність відповідача товару на підставі накладних виданих позивачем з січня 2022 по травень 2022;

- виникнення у відповідача обов`язку сплатити визначену в накладних суму позивачу за поставлений товар;

- дотримання позивачем порядку досудового врегулювання даного спору, зокрема направлення на електронну адресу відповідача вимогу щодо погашення заборгованості від 13.05.2022;

- звернення позивача 19.07.2022 до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з відповідача;

- звернення відповідача 03.08.2022 до суду з заявою про скасування виданого судового наказу від 20.07.2022;

- внесення часткової оплати позивачу відповідачем, за поставлений та переданий у власність відповідача товару, у загальному розмірі 10000,00грн;

- невиконання відповідачем свого обов`язку за договором, в частині повної оплати за поставлений позивачем товар протягом січня - травня 2022.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечення.

За змістом статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Зміст принципу змагальності господарського судочинства наведений у статті 13 Господарського процесуального кодексу України, відповідно норм якої судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частин 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були. Тобто обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

У даній справі, враховуючи наявність переконливих доказів, а також вірогідність поданих позивачем доказів суд дійшов висновку про доведеність обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зокрема виникнення між сторонами майново-господарського зобов`язання на підставі господарського договору та неналежне виконання відповідачем свого обов`язку у зобов`язанні.

Відповідачем не подано суду доказів на спростування обставин, яким позивач обґрунтовує свої позовні вимоги.

З огляду на вказане суд не наводить у рішенні суду мотивів визнання доказів більш вірогідними щодо кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.

4. Висновки суду щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Висновок про порушення, невизнання або оспорення права чи інтересу, за захистом яких мало місце звернення до суду, та мотиви такого висновку.

Правовідносини між учасниками справи є приватноправовими, врегульовані нормами цивільного права. Висновки про застосування норм права, що регулюють спірні правовідносини, неодноразово наведені у постановах Верховного Суду.

Дослідивши умови укладеного договору між сторонами, суд дійшов висновку, що передумовою виникнення спору є виникнення між сторонами майново-господарського зобов`язання на підставі договору поставки №ПК/293 від 13.12.2019.

Позивач належним чином виконав зобов`язання та поставив відповідачу протягом січня - травня 2022 року товар. За поставлений товар відповідач в повній мірі та вчасно не заплатив. Заборгованість відповідача становить 33789,92 грн, стягнення якої є змістом позовних вимог позивача.

Позивач у цій справі прагне захистити своє право на оплату поставленого товару.

Однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність. Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Учасники цивільних відносин при здійсненні своїх прав зобов`язані діяти добросовісно, утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Однією із загальних засад цивільного законодавства є судовий захист цивільного права та інтересу. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Передумовою для захисту прав та охоронюваних законом інтересів особи є наявність такого права або інтересу та порушення або оспорювання їх іншою особою (іншими особами).

Невиконання відповідачами свого обов`язку у зобов`язанні порушує право позивача на належне виконання зобов`язаною стороною свого обов`язку у зобов`язанні з оплати поставленого товару.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересу є примусове виконання обов`язку в натурі.

На підставі встановлений у справі обставин суд дійшов висновку про порушення відповідачем господарського зобов`язання внаслідок його неналежного виконання, зокрема неповної та несвоєчасної оплати за поставлений товар, відповідно до умов укладеного між сторонами договору.

Вимогу позивача про стягнення з відповідача 33789,92 грн за поставку товару суд визнає обґрунтованою, спосіб захисту обраний позивачем є належним та ефективним, та доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову.

5. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з частиною першої статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Наведеними вище нормами господарського законодавства врегульовано правові підстави виникнення господарських зобов`язань, до яких, зокрема, належить господарський договір.

Дослідивши правовідносини сторін, суд дійшов висновку, що між сторонами виникли майново-господарські зобов`язання.

Відповідно до частини першої статті 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Зобов`язання, що виникли між сторонами за своїм правовим змістом опосередковують відносини поставки.

Відповідно до частини першої статті 264 Господарського кодексу України матеріально-технічне постачання та збут продукції виробничо-технічного призначення і виробів народного споживання як власного виробництва, так і придбаних у інших суб`єктів господарювання, здійснюються суб`єктами господарювання шляхом поставки, а у випадках, передбачених цим Кодексом, також на основі договорів купівлі-продажу.

Згідно з частиною першою статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини першої статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини першої статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі статтею 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно частини 3 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до частини 1 статті 526 зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Мотивом застосування вказаних норм прав є висновок суду про порушення відповідачем зобов`язання, зокрема оплати за поставлений товар у меншому обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина 1 статті 526 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частинами 1 статті 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Невиконання відповідачем обов`язку у зобов`язанні порушує право позивача на належне виконання зобов`язання управленою стороною та надає позивачу право вимагати у судовому порядку повернення суми оплати за поставлений позивачем відповідачу товар.

Відповідно до частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема примусове виконання обов`язку в натурі.

6. Розподіл судових витрат.

При зверненні до суду позивач сплатив за подання позовної заяви судовий збір у розмірі 2481,00грн, на підставі платіжного доручення №488816 від 6 вересня 2022 року (а. с. 7).

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволено повністю, сплачений позивачем судовий збір підлягає відшкодуванню йому за рахунок відповідача.

Керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Бугайова Максима Юрійовича (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармако" (ідентифікаційний код 20037376, адреса місцезнаходження: 08132, Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Балукова, 21) 33789,92 грн (тридцять три тисячі сімсот вісімдесят дев`ять гривень 92 копійки) та 2481,00грн (дві тисячі чотириста вісімдесят одну гривню 00 копійок) витрат на сплату судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя А.І. Гладун