ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" січня 2023 р. Справа№ 911/1187/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Євсікова О.О.

суддів: Корсака В.А.

Демидової А.М.

за участю:

секретаря судового засідання Звершховської І.А.,

від позивача: ОСОБА_1.

від відповідача: не з`явились;

розглянувши апеляційну скаргу

члена садівницького товариства «Берізка» ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду Київської області від 14.10.2022 (повний текст складено 14.10.2022)

за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом встановлення заборони відповідачу вчиняти певні дії до моменту завершення розгляду судом справи

у справі № 911/1187/22 (суддя Черногуз А.Ф.)

за позовом ОСОБА_1

до Садівницького товариства "Берізка"

про визнання незаконним та скасування рішення загальних зборів,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст і підстави вимог, що розглядаються.

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернувся Господарського суду Київської області із заявою (в порядку ст. 137 ГПК України) про забезпечення позову шляхом встановлення заборони відповідачу вчиняти певні дії до моменту завершення розгляду справи №911/1187/22.

У поданій заяві ОСОБА_1 просить заборонити відповідачу Садівницькому товариству «Берізка» (далі - СТ «Берізка») на час розгляду судової справи №911/1187/22 вчиняти певні дії, а саме: від`єднувати / припиняти електропостачання будинку №23 на земельній ділянці з кадастровим номером :03:038:0077 площею 0,0725 га, що розташована на території СТ «Берізка» у с. Підгірці (на території Підгірцівської сільської ради) Обухівського району Київської області, що є приватною власністю позивача ОСОБА_1 .

Заявник вказує, що є власником садового будинку загальною площею 94,6 кв. м №23 та земельної ділянки з кадастровим номером :03:038:0077 площею 0,0725 га,, розташованих на території СТ «Берізка» с. Підгірці (на території Підгірцівської сільської ради) Обухівського району Київської області.

У вересні 2021 року СТ «Берізка» за його (позивача) відсутності ухвалило незаконне та необґрунтоване рішення про примусове звільнення частини земельної ділянки позивача та в подальшому за відсутності будь-яких боргів від`єднало його домоволодіння від мережі живлення електроенергії та електропостачання. Вказане рішення відповідач оформив у вигляді витягу з протоколу загальних зборів від 12.09.2021.

У свою чергу ОСОБА_1 заявою від 30.09.2021 повідомляв СТ «Берізка», що частина земельної ділянки, рішення про примусове звільнення якої прийнято на загальних зборах СТ «Берізка» 12.09.2021, є частиною земельної ділянки з кадастровим номером :03:038:0077 площею 0,0725 га, що є приватною власністю позивача.

ОСОБА_1 повідомляє, що звертався до СТ «Берізка» (просив повідомити норму закону, якою СТ «Берізка» керувалось під час прийняття рішення 12.09.2012, надати копію Статуту СТ «Берізка» та копії матеріалів на підставі яких СТ «Берізка» 12.09.2021 прийняло рішення про примусове позбавлення його права власності / користування на частину належної йому земельної ділянки, у строк до 01.11.2021 винести на порядок денний загальних зборів членів СТ «Берізка» питання щодо скасування рішення загальних зборів від 12.09.2021; надати письмову відповідь на дане звернення), але Товариство відмовило йому у врегулюванні спірного питання у позасудовий спосіб.

В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_1 вказує, що 02.10.2022 року до нього надійшла інформація про те, що на території його земельної ділянки СТ «Берізка» в особі керівника Бабіча В.Д. , приблизно о 09:30, незаконно знаходячись біля території приватної власності ОСОБА_1 , земельної ділянки №:03:038:0077, в черговий раз відключило його домоволодіння від електропостачання. Вказаними вище незаконним діями правління товариства, за словами заявника, порушуються права позивача та права його неповнолітньої онуки - громадянки Італії ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Завдано непоправної шкоди їх здоров`ю. СТ «Берізка» постійно йому погрожує, що якщо він не вiддасть частину приватної власності та не відмовиться від позовних вимог, то СТ «Берізка» позбавить його електропостачання до домоволодіння, що садове товариство зараз і зробила у черговий раз.

ОСОБА_1 зазначає, що вказані події та інформація знаходяться на розгляду в органах прокуратури і поліції.

До поданої заяви ОСОБА_1 долучив: копію заяви про кримінальне правопорушення, адресованої до Обухівського районного управління поліції ГУ НП у Київській області (копія: Обухівська районна прокуратура, Обухівська РДА); фото Повідомлення.

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 14.10.2022 відмовлено у задоволенні клопотання позивача (заявлене у прохальній частині заяви про забезпечення позову) про розгляд заяви про забезпечення позову за участю сторін.

Господарський суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 (позивач) заявив тотожну позову вимогу у заяві про забезпечення позову, перефразувавши її зворотнім чином, замість «зобов`язати вчинити дії, що призведуть до відновлення електропостачання» на «заборонити від`єднувати (припиняти) електропостачання». Суд відмовив у задоволенні заяви про забезпечення позову на підставі ч. 11 ст. 137 ГПК України оскільки обраний позивачем захід забезпечення позову не покликаний уникнути ситуації, коли дії відповідача можуть призвести до складнощів з виконанням рішення, а є фактичною підміною однієї з позовних вимог на час розгляду справи.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погодившись з ухвалою Господарського суду Київської області від 14.10.2022, член садівницького товариства «Берізка» ОСОБА_1 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить оскаржувану ухвалу скасувати як таку, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на наявність передбачених ст. 280 ГПК України підстав для скасування оскаржуваної ухвали. Вказує, що є власником нерухомого майна та має членство у СТ «Берізка», вважає дії відповідача незаконними та зазначає про вчинені ним дії з метою позасудового врегулювання спору.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.10.2022 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Попікова О.В., Корсак В.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.10.2022 витребувано у Господарського суду Київської області матеріали справи №911/1187/22 та відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, за апеляційною скаргою члена садівницького товариства «Берізка» ОСОБА_1. на ухвалу Господарського суду Київської області від 14.10.2022 до надходження матеріалів справи №911/1187/22.

01.12.2022 матеріали справи №911/1187/22 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.12.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою члена СТ «Берізка» ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Київської області від 14.10.2022 у справі №911/1187/22. Розгляд справи призначено на 19.12.2022. Запропоновано учасникам справи надати відзив на апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня вручення копії даної ухвали. Роз`яснено апелянту право подати до суду відповідь на відзив протягом десяти днів з дня вручення йому відзиву на апеляційну скаргу.

Судове засідання 19.12.2022 не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Попікової О.В. у відпустці.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.12.2022 призначено судове засідання на 16.01.2023.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.01.2023 справа №911/1187/22 передана на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Демидова А.М., Корсак В.А. (у зв`язку з тим, що суддю Попікову О.В. обрано XIX позачерговим З`їздом суддів України членом ВРП).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.01.2023 прийнято апеляційну скаргу члена садівницького товариства «Берізка» ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Київської області від 14.10.2022 у справі №911/1187/22 до провадження у визначеному складі суду.

Позиції учасників справи.

Від СТ «Берізка» відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Згідно зі ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 271 ГПК України).

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції, перевірені та додатково встановлені апеляційним господарським судом.

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Київської області з позовною заявою, у якій просить визнати незаконним та скасувати рішення від 12.09.2021 загальних зборів СТ «Берізка» про зобов`язання та попередження звільнити частину земельної ділянки з кадастровим номером :03:038:0077 площею 0,0725 га, що розташована на території СТ «Берізка» у с. Підгірці (на території Підгірцівської сільської ради) Обухівського району Київської області, що є приватною власністю позивача ОСОБА_1 , і відключення його будинку №23 від електропостачання; відновити становище позивача ОСОБА_1 , яке існувало до порушення його прав, зобов`язавши відповідача СТ «Берізка» відновити електропостачання будинку №23 на земельній ділянці з кадастровим номером :03:038:0077 площею 0,0725 га, що розташована на території СТ «Берізка» у с. Підгірці (на території Підгірцівської сільської ради) Обухівського району Київської області, що є приватною власністю позивача ОСОБА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані незаконністю рішення загальних зборів відповідача про примусове звільнення частини земельної ділянки позивача та від`єднання позивача від мережі живлення електроенергії та електропостачання.

14.10.2022 до Господарського суду Київської області від ОСОБА_1 надійшла заява (в порядку ст. 137 ГПК України) про забезпечення позову шляхом встановлення заборони відповідачу вчиняти певні дії до моменту завершення розгляду справи №911/1187/22, зміст та вимоги якої наведено вище за текстом цієї постанови.

Джерела права та мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Згідно зі ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

За положеннями ст. ст. 136, 137 ГПК України заходи забезпечення позову є одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Так, згідно з рішенням Конституційного Суду України від 16.06.2011 №5-рп/2011 у справі №1-6/2011 судочинство охоплює, зокрема, інститут забезпечення позову, який сприяє виконанню рішень суду і гарантує можливість реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановленого ст. 55 Конституції України.

Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є запобігання можливому порушенню в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. Цим забезпечується можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову. Тобто, забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача (боржника) або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача або особи, яка звернулася з відповідними вимогами у справі про банкрутство.

При цьому у разі звернення особи до суду з немайновою позовною вимогою, у разі задоволення якої не вимагатиметься примусового виконання судового рішення, то має застосуватися та досліджуватися не така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, позаяк позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

У цьому висновку суд звертається до правової позиції, сформульованої Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 16.08.2018 у справі №910/1040/18.

За змістом статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Позов, зокрема, забезпечується в тому числі забороною відповідачу вчиняти певні дії, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

При цьому, зважаючи на практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову, під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення.

Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

За частиною одинадцятою статті 137 ГПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Слід зауважити, що розгляд справи по суті - це безпосередньо вирішення спору судом з винесенням відповідного рішення. У свою чергу забезпечення позову - це вжиття заходів щодо охорони інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача.

Такі заходи здійснюються до вирішення справи по суті з метою створення можливості реального та ефективного виконання рішення суду.

Подібний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021 у справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20).

Відповідно до частини першої статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права (частини четвертої статті 11 ГПК України).

У рішенні ЄСПЛ у справі «Дорани проти Ірландії» зазначено, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

ЄСПЛ неодноразово наголошував на тому, що п. 1 ст. 6 Конвенції забезпечує всім «право на суд», яке охоплює право на виконання остаточного рішення, ухваленого будь-яким судом. ЄСПЛ в контексті права на виконання остаточного рішення зауважує, що метою заходу забезпечення є підтримання status quo, поки суд не визначиться щодо виправданості цього заходу. Крім того, тимчасовий захід спрямований на те, щоб протягом судового розгляду щодо суті спору суд залишався в змозі розглянути позов заявника за звичайною процедурою. ЄСПЛ також звернув увагу на те, що тимчасові забезпечувальні заходи мають на меті забезпечити протягом розгляду продовження існування стану, який є предметом спору (рішення ЄСПЛ від 13.01.2011 у справі «Кюблер проти Німеччини»).

Отже, заходи забезпечення позову (вимог), без застосування яких існує ризик такої зміни обставин, внаслідок якої подальше ухвалення остаточного рішення суду на користь заявника вже не призведе до захисту прав або інтересів заявника, за яким він звертався до суду, слід розглядати як такі, що охоплені «правом на суд».

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання про обґрунтованість заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову (аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 17.12.2018 у справі № 914/970/18, від 10.11.2020 у справі №910/1200/20).

Зважаючи на наведене вище, апеляційний суд водночас бере до уваги і таке.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022.

На даний час ця військова агресія продовжується, і одним з її проявів є постійні ракетні атаки на місто Київ та Київську область, що призводить до ураження критичної інфраструктури, котра забезпечує життєдіяльність громадян, і як наслідок - серед іншого - до постійних відключень електричної енергії у столичному регіоні. Вказані обставини є загальновідомим фактом, який не потребує доказування. У такий ситуації іноді навіть дуже обмежений доступ до електричної енергії є критично важливим для життєдіяльності людини з урахуванням того, що використання саме електроенергії технічно забезпечує задоволення багатьох базових людських потреб хоча б на мінімальному рівні.

Апеляційний суд враховує, що заявлені позивачем до застосування заходи забезпечення позову певною мірою співвідносяться з позовними вимогами, але не є тотожними ним. При цьому апеляційний суд керується принципами розумності і справедливості у ситуації, що склалась в державі.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги. Ухвала місцевого господарського суду має бути скасована з прийняттям нового судового рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом встановлення заборони відповідачу вчиняти певні дії до моменту завершення розгляду судом справи.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 271, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу члена садівницького товариства «Берізка» ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Київської області від 14.10.2022 у справі №911/1187/22 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 14.10.2022 у справі №911/1187/22 скасувати.

3. Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом встановлення заборони відповідачу вчиняти певні дії до моменту завершення розгляду судом справи задовольнити.

4. Заборонити Садівницькому товариству «Берізка» () на час розгляду судової справи №911/1187/22 вчиняти певні дії, а саме: від`єднувати / припиняти електропостачання будинку №23 на земельній ділянці з кадастровим номером :03:038:0077 площею 0,0725 га, що розташована на території СТ «Берізка» у с. Підгірці (на території Підгірцівської сільської ради) Обухівського району Київської області, що є приватною власністю позивача ОСОБА_1 .

4. Справу №911/1187/22 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строк, передбачені ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 20.01.2023.

Головуючий суддя О.О. Євсіков

Судді В.А. Корсак

А.М. Демидова