УХВАЛА

м. Київ

17.01.2023Справа № 910/17310/21

За заявою ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

про неплатоспроможність

Суддя Пасько М.В.

Представники:

від заявника (боржника) Коваленко І.Є.

В судовому засіданні приймали участь: Вегера А.А. - керуючий реструктуризацією боргів боржника, Тадика Є.Д. - представник ГУ ДПС у м. Києві

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Заявник звернувся до суду з заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, оскільки неспроможний сплатити борг.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.12.2021 відкрито провадження у справі № 910/17310/21 та призначено керуючим реструктуризацією боргів боржника арбітражного керуючого Вегеру Андрія Анатолійовича.

Ухвалою попереднього засідання Господарського суду міста Києва від 12.07.2022 затверджено реєстр вимог кредиторів на загальну суму 1.332.649, 62 грн.

Постановою Господарського суду міста Києва від 16.08.2022 визнано боржника банкрутом та призначено керуючим реалізацією майна боржника арбітражного керуючого Вегеру Андрія Анатолійовича.

19.09.2022 від ГУ ДПС у м. Києві надійшла заява з грошовими вимогами до боржника на суму 11.513, 04 грн.

29.09.2022 від ГУ ДПС у м. Києві надійшли докази сплати судового збору.

Враховуючи викладене розгляд справи призначено на 29.11.2022.

16.11.2022 від керуючого реалізацією майна боржника надійшли заперечення на грошові вимоги ГУ ДПС у м. Києві з грошовими вимогами до боржника на суму 11.513, 04 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.11.2022 відкладено розгляд справи на 17.01.2023.

03.01.2023 від керуючого реалізацією майна боржника надійшов звіт за наслідками проведеної роботи та про оплату послуг.

17.01.2023 від ГУ ДПС у м. Києві надійшли пояснення.

У судовому засіданні, розглянувши грошові вимоги ГУ ДПС у м. Києві на суму 11.513, 04 грн., суд встановив наступне.

Відповідно до ст.2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Вимоги кредитора ґрунтуються на заборгованості зі сплати податкового зобов`язання з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 11.513, 04 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, у боржника відсутня заборгованість перед кредитором, що підтверджується довідкою Акціонерного товариства "Комерційний Банк "Глобус" вих. № 55-22/169 від 04.11.2022, квитанціями № ПН72842С1 від 15.04.2021, № ПН136135С1 від 14.07.2021, № ПН208467С1 від 18.10.2021 та № ПН8929С1 від 18.01.2022.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до статті 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З системного аналізу вищевикладеного, суд дійшов висновку, що грошові вимоги ГУ ДПС у м. Києві на суму 11.513, 04 грн. не підлягають визнанню та включенню до реєстру вимог кредиторів, у зв`язку із їх необґрунтованістю.

Також, у судовому засіданні, розглянувши клопотання керуючого реалізацією майна боржника про затвердження та стягнення основної грошової винагороди та відшкодування витрат, суд встановив наступне.

В поданому клопотанні керуючий реалізацією майна боржника просить суд затвердити звіт арбітражного керуючого Вегери Андрія Анатолійовича про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування його витрат у справі № 910/17310/21 на загальну суму 28.723,02 грн. та стягнути їх з єдиного кредитора на його користь.

Згідно ст. 43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства, арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду.

Відповідно ч. 2 ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства, розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна або ліквідатора визначається в розмірі середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останніх 12 місяців його роботи до відкриття провадження у справі, але не менше трьох розмірів мінімальної заробітної плати за кожний місяць виконання арбітражним керуючим повноважень.

Оскільки, виробнича діяльність боржника припинена, коштів від реалізації майна боржника виявилося недостатньо для погашення заборгованості зі сплати винагороди та відшкодування витрат ліквідатора, то єдиним джерелом оплати послуг та відшкодування витрати ліквідатора є кошти кредиторів.

Відповідно до судової позиції Верховного суду, викладеної у постановах від 19.04.2018 у справі № 265/26-02/14/13-08, від 30.01.2019 № 910/32824/15 та від 01.08.2018 у справі № 912/1783/16, якщо у банкрута відсутні активи, а саме майно, грошові кошти, за рахунок яких можливе було б створення фонду для оплати послуг арбітражного керуючого, а тому у випадку, коли оплата послуг арбітражного керуючого здійснюється не за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника, чи коштів, одержаних у результаті господарської діяльності боржника, така оплата повинна здійснюватись за рахунок коштів кредиторів.

Крім того, законодавець не ставить порядок розподілу витрат на оплату послуг ліквідатора в залежність від майнового стану кожного кредитора у справі про банкрутство, правового статусу кредитора (особа, заснована на приватній чи державній формі власності, державний орган, громадська організація тощо), від джерел фінансування того чи іншого кредитора, а також від майнових результатів арбітражного керуючого у справі про банкрутство.

Невиявлення ліквідатором боржника в процедурі ліквідації майна боржника, інших його активів чи грошових коштів жодним чином не має впливати на оплату його послуг.

Верховний Суд визнав за необхідне відзначити, що ініціюючи провадження у справі про банкрутство, кредитори як споживачі послуг арбітражного керуючого, котрі очікують на результат його діяльності, мають усвідомлювати, що надавши на свій ризик згоду на участь у справі про банкрутство, однак не знайшовши майна як джерела своїх доходів і покриття видатків, арбітражний керуючий правомірно очікує покриття забезпечення процедури, яке у такому випадку лягає тягарем на кредиторів (кредитора) неплатоспроможного боржника.

При цьому, відмова від авансування, відсутність майна у боржника або ж відсутність інших джерел для покриття витрат на виплату винагороди арбітражному керуючому можна розцінювати як примушування до безоплатної праці, що забороняється та прирівнюється до рабства в контексті ст. 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та інших міжнародних актів (зокрема, Конвенції 1926 року про заборону рабства, Конвенції Міжнародної організації праці про примусову чи обов`язкову працю 1930 року ратифіковану Україною 10.08.1956 року, Конвенції Міжнародної організації праці №105 про скасування примусової праці 1957 року ратифіковану Україною 05.10.2000 року).

Частиною 3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку задовольнити подане клопотання.

Керуючись ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 233, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1.Відмовити ГУ ДПС у м. Києві у визнанні кредитором до боржника на суму 11.513, 04 грн.

2.Задовольнити клопотання керуючого реалізацією майна боржника № 02-01/1844 від 28.12.2022 року.

3.Затвердити звіт арбітражного керуючого Вегери Андрія Анатолійовича про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування його витрат у справі № 910/17310/21 на загальну суму 28.723,02 грн.

4.Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ТРАСТ ФІНАНС" (01001, м. Київ, вул. Софіївська, буд.10, прим.4; ідентифікаційний код 40514657) на користь арбітражного керуючого Вегери Андрія Анатолійовича (місцезнаходження офісу: 09152, Київська область, с. Трушки, вул. Набережна, буд. 47; адреса для листування: 01103, м. Київ, бульвар Дружби Народів, 8а, офіс 57; РНОКПП НОМЕР_2 ) грошову винагороди та витрати на загальну суму 28.723,02 грн.

5.На виконання ухвали видати наказ.

6.Ухвала набрала чинності негайно після її оголошення та підлягає оскарженню в установленому законом порядку.

Суддя Пасько М.В.

Повний текст ухвали складено 25.01.2022.