ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" січня 2023 р. Справа№ 910/6322/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Агрикової О.В.

Мальченко А.О.

секретар судового засідання: Михайленко С.О.

за участі представників сторін:

від позивача: Гордієнко В.М. (довіреність № 1/23 від 10.01.2023);

від відповідача: адвокат Завірюха М.І. (ордер серія АІ № 1246910 від 01.07.2022)

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Приватна служба охорони «Яструб»

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.09.2022

у справі № 910/6322/21 (суддя Підченко Ю.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватна служба охорони "Яструб"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Шейк"

про стягнення 460 419, 53 грн,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог:

1.1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Приватна служба охорони "Яструб" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Шейк" про стягнення заборгованості в розмірі 245 910, 00 грн, пені в розмірі 152 297, 66 грн, 3% річних в розмірі 20 726,85 грн та інфляційних втрат в розмірі 41 485, 01 грн.

2. Короткий зміст ухвали суду першої інстанції:

2.1. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.09.2022 позов залишено без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги:

3.1. 27.10.2022 до Північного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Приватна служба охорони «Яструб» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.09.2022 у справі № 910/6322/21, в якій апелянт просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу:

4.1. У поданій апеляційній скарзі апелянт зазначає, що явка учасників судового процесу не визнавалася судом першої інстанції згідно ухвал про призначення судового засідання на 07.07.2022 та на 15.09.2022 обов`язковою. При цьому неявка позивача в судове засідання є підставою для залишення позову без розгляду за наявності одночасно двох умов: явка позивача була визнана судом обов`язковою, позивач не з`явився на виклик у засідання суду першої інстанції, неявка позивача перешкоджає вирішенню спору.

4.2. Вказує на те, що позивач не скористався правом, рекомендованим судом першої інстанції, надати суду аргументи щодо неможливості вирішення спору без участі представника позивача, оскільки вважає, що надав всі наявні на належні докази (документи) для розгляду справи по суті, тому немає жодних обставин та причин, які б першкоджали розгляду справи по суті та прийняття справедливого рішення.

4.3. Також, апелянт зазначає, що жодним нормативно-правовим актом України не передбачений обов`язок на подання до суду заяви про розгляд справи за його відсутності.

4.4. Крім того, позивач приймав активну участь у попередніх судових засіданнях, надавав необхідні пояснення, подавав заяву про збільшення позовних вимог, яка прийнята судом першої інстанції, на вимогу суду подавав оригінали документів для подальшої передачі до інституту судових експертиз, подавав письмові пояснення на вимогу суду першої інстанції.

4.5. Вважає, що в оскаржуваній ухвалі не зазначено про перешкоди в розгляді справи по суті за відсутності учасників судового процесу (позивача). Також, суд першої інстанції несправедливо, необ`єктивно та упереджено розподілив судові витрати, які були понесені відповідачем у зв`язку із призначенням судової експертизи.

5. Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи:

5.1. 08.12.2022 до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив відповідача на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

5.2. У поданому відзиві відповідач зазначає, що зміну місцезнаходження позивача зареєстровано 03.10.2022. При цьому рекомендований лист, надісланий судом першої інстанції з оскаржуваною ухвалою вручено уповноваженій особі позивача. Вказує на те, що позивач не забезпечив явку уповноваженого представника двічі, у підготовче засідання 07.07.2022 та у судове засідання з розгляду справи по суті 15.09.2022. Про причини неявки позивач суд не повідомляв.

6. Розподіл справи:

6.1. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.10.2022, матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватна служба охорони "Яструб" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.09.2022 у справі № 910/6322/21 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Агрикова О.В., Мальченко А.О.

6.2. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.10.2022 зобов`язано Господарський суд міста Києва направити до Північного апеляційного господарського суду матеріали справи № 910/6322/21.

6.3. 10.11.2022 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 910/6322/21.

6.4. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.11.2022 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Приватна служба охорони "Яструб" строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 15.09.2022 у справі № 910/6322/21. Відкрито апеляційне провадження у справі № 910/6322/21 за вказано. апеляційною скаргою та повідомлено учасників справи, що розгляд справи № 910/6322/21 за даною апеляційною скаргою відбудеться 13.12.2022.

7. Інші процесуальні дії у справі:

7.1. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.12.2022 розгляд справи відкладено та повідомлено сторін, що наступне судове засідання відбудеться 17.01.2023.

7.2. В судовому засіданні 17.01.2023 представник позивача підтримав подану апеляційну скаргу, просив її задовольнити, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

7.3. Представник відповідача в судовому засіданні 17.01.2023 проти апеляційної скарги заперечувала, просила відмовити в її задоволенні, оскаржувану ухвалу просила залишити без змін.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

8. Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини справи:

8.1. Як вбачається з наявних у матеріалах справи фактичних даних, позивач не забезпечив явку уповноваженого представника двічі, у підготовче засідання 07.07.2022 та у судове засідання з розгляду справи по суті 15.09.2022.

9. Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносин:

9.1. Спірні правовідносини між сторонами виникли з підстав виконання зобов`язань відповідачем в частині оплати охоронних послуг в травні 2018 - липні 2018 за договорами.

9.2. Позивач звернувся з позовною заявою 19 квітня 2021 року ( а.с. 1-7 т. 1).

9.3. Ухвалою від 24 квітня 2021 року місцевим господарським судом, відкрито провадження у справі та призначено проводити розгляд справи у порядку спрощеного провадження ( а.с.86-87 т.1).

9.4. 01 червня 2021 року суд ухвалив розглядати справу за правилами загального позовного провадження а призначив підготовче засідання на 16.07.2021( а.с.107-108 т.1).

9.5. Ухвало від 24 вересня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 22 жовтня 2021 року ( а.с.172-173 т.1).

9.6. 22 жовтня 2021 року місцевим господарським судом було призначено експертизу та зупинено провадження у справі (представник позивача був присутній в судовому засіданні) ( а.с. 183-190 т.1).

9.7. Ухвалою місцевого господарського суду від 14 лютого 2022 року поновлено провадження у справі та призначено розгляд справи на 17 березня 2022 року яке не відбулось у зв`язку із військовою агресією росії ( а.с.236-237 т.1).

9.8. 08 квітня 2022 року позивач звернувся з клопотання про проведення судових засідань в режимі відео конференції, з посиланням на введення воєнного стану, рекомендації Ради суддів України та Верховного суду ( а.с.240 т.1).

9.9. Ухвалою від 31 травня 2022 року розгляд справи призначено на 07 липня 2022 року, при цьому судом вказано, що у разу неявки представників сторін - справі буде розглянута без їхньої участі (а.с. 243 т.1).

9.10. Копію ухвали від 31.05.2022 про призначення підготовчого засідання на 07.07.2022 позивачем не було отримано, а копія ухвали була повернута до суду із відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 245-247, том 1).

9.11. Копію ухвали від 25.07.2022 про призначення справи до судового розгляду по суті на 15.09.2022 позивачем не було отримано, а копія ухвали була повернута до суду із відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 278-280, том 1).

10. Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції:

10.1. Колегія суддів не погоджується у даній справі із висновками суду першої інстанції, що правом на залишення позову без розгляду суд наділений у разі неявки належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і якщо його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

10.2. Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 в Україні, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб.

10.3. В подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався та досі триває.

10.4. Розгляд справи № 910/6322/21 є тривалим, представник позивача неодноразово приймав участь у підготовчих засіданнях, звертався з клопотанням про розгляд справи у режимі відеоконференції. Судом першої інстанції не вказано чим саме неявка позивача перешкоджає вирішенню спору враховуючи неодноразові судові засідання та надання позивачем власних пояснень та викладення власної позиції по справі, подання заяви про збільшення позовних вимог.

10.5. При цьому колегія суддів не погоджується із висновком суду про наявність обставин, які є достатніми для залишення позову без розгляду в контексті застосування норми п. 4 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України щодо належного повідомлення позивача про судові засідання 07.07.2022 та 15.09.2022.

10.6. З матеріалів справи вбачається, що копію ухвали від 31.05.2022 про призначення підготовчого засідання на 07.07.2022 та копію ухвали від 25.07.2022 про призначення справи до судового розгляду по суті на 15.09.2022 позивачем отримані не були.

10.7. Статтею 93 Цивільного кодексу України визначено, що місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

10.8. Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» В Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб - місцезнаходження юридичної особи.

10.9. Таким чином, матеріали справи не містять належних доказів повідомлення позивача про розгляд справи 07.07.2022 та 15.09.2022 у зв`язку з чим п. 4 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України не підлягає застосуванню.

11. Мотиви прийняття або відхилення аргументів, викладених учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу:

11.1. Колегія суддів погоджується із твердженнями апелянта, що в оскаржуваній ухвалі не зазначено про перешкоди в розгляді справи по суті за відсутності учасників судового процесу (позивача).

11.2. Колегія суддів відхиляє аргументи апелянта, що неявка позивача в судове засідання є підставою для залишення позову без розгляду за наявності одночасно двох умов: явка позивача була визнана судом обов`язковою, позивач не з`явився на виклик у засідання суду першої інстанції, неявка позивача перешкоджає вирішенню спору.

11.3. Так, Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 916/3616/15 у постанові від 13.09.2019 відступила від висновків щодо застосування положень частини четвертої статті 202 та пункту 4 частини першої статті 226 ГПК України, викладених у постановах Касаційного господарського суду від 08.10.2018 зі справи № 910/16157/14, від 18.03.2019 зі справи № 910/1615/16, від 20.11.2018 зі справи № 908/104/18, про те, що обов`язковою умовою для залишення позову без розгляду з підстав неявки позивача (його представника) у судове засідання є неможливість вирішення судом спору по суті за наявними матеріалами справи.

11.4. У постанові від 05.06.2020 у справі № № 910/16978/19 Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду роз`яснила, що обов`язковими умовами для застосування передбачених ч. 4 ст. 202, п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України процесуальних наслідків неявки позивача у судове засідання є одночасно його належне повідомлення про час і місце судового засідання та відсутність заяви позивача про розгляд справи за його відсутності.

11.5. Отже, правом на залишення позову без розгляду суд наділений у разі неявки належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не недійшла заява про розгляд справи за його відсутності і якщо його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи. Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду зауважує, що в даному випадку у разі відсутності у позивача наміру брати участь у судовому засіданні, приписами ст.ст. 202, 226 ГПК України передбачено подання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності. Тобто право позивача як особи, яка подала позов та зацікавлена в його розгляді, не бути присутнім у судовому засіданні кореспондується з його обов`язком подати до суду відповідну заяву про розгляд справи за його відсутності. При цьому у разі подання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності і якщо його нез`явлення перешкоджає розгляду справи, суд відповідно до вимог ст.ст. 120, 121 ГПК України може визнати явку позивача обов`язковою та викликати його у судове засідання. Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду також зауважила, що ч. 4 ст. 202, п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України не передбачають вимоги, що для залишення позову без розгляду позивач має не з`явитися у судове засідання саме у зв`язку з визнанням судом його явки обов`язковою та викликом до суду.

11.6. Колегія суддів приймає до уваги вказані висновки та погоджується із ними. В той же час обставини справи у вказаних постановах та у справі № 910/6322/21 не є ідентичними. Розгляд даної справи є тривалим, сторонами надавалися відповідні пояснення, заяви, явка позивача судом першої інстанції не була визнана обов`язковою. Крім того, судом першої інстанції не було повідомлено позивача про розгляд справи (07.07.2022 та 15.09.2022) належним чином. Вказані обставини у сукупності свідчать про те, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права.

11.7. Колегія суддів також приймає до уваги, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (§ 57 рішення у справі "Ashingdane v. the United Kingdom" від 28 травня 1985 року, § 96 рішення у справі "Krombach v. France" від 13 лютого 2001 року).

11.8. У такий спосіб здійснюється "право на суд", яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати "вирішення" спору судом (рішення у справі "Кутіч проти Хорватії" від 01.03.2002).

11.9. Важливим елементом верховенства права є гарантія справедливого судочинства. Так, у рішенні у справі "Беллет проти Франції" ("Bellet v. France", заява N 13343/87) від 04.12.1995 Європейський суд з прав людини зазначив, що "стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів якого є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права у демократичному суспільстві.

11.10. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях також неодноразово наголошував, що застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження, так і надмірної гнучкості, яка призведе до анулювання вимог процесуального законодавства (рішення у справі "Волчлі проти Франції" (Walchli v. France), заява №35787/03, п. 29, від 26.07.2007). Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28.10.1998).

11.11. Отже, як засвідчує позиція Європейського суду з прав людини, основною складовою права на суд є право доступу в тому розумінні, що особі має бути забезпечено можливість звернутися до суду для вирішення певного питання, і держава, у свою чергу, не повинна чинити правових чи практичних перешкод для здійснення цього права. Застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження, так і надмірної гнучкості, яка призведе до анулювання вимог процесуального законодавства.

11.12. Тобто, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішенні питання щодо неявки представника позивача у судове засідання, якщо він звертався із клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції, а суд в ухвалах зазначав, що явку представників не є обов`язковою - є порушенням права на справедливий судовий захист.

11.13. Відповідно до рекомендацій Ради суддів України щодо роботи суддів в умовах воєнного стану від 02.03.2022 суддям необхідно виважено підходити до питань, пов`язаних з поверненням різного роду процесуальних документів, залишення їх без руху, встановлення різного роду строків та по можливості продовжувати їх щонайменше до закінчення воєнного стану.

11.14. Запровадження воєнного стану може бути підставою, яка відповідно повинна враховуватися при вирішенні питання щодо неявки позивача в судове засідання яке знаходиться у прямому причинному зв`язку з такими обставинами.

11.15. Решта аргументів викладених учасниками справи не входять до предмету доказування в даній справі, ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи.

12. Посилання на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції:

12.1. Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

12.2. Згідно зі статтею 2 та частиною першою статті 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд здійснює правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

12.3. Стаття 2 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України) визначає, що «Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.»

12.4. Згідно ч. 1 ст.5 ГПК України: «Здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.»

12.5. Відповідно до ч.1 ст. 14 ГПК України: «Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.»

12.6. При оцінці доказів суд керувався статтями 79 та 86 ГПК України, згідно яких «Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.», «Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.»

12.7. Відповідно до статті 269 ГПК України: « 1. Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

2. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

3. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

4. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

5. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.»

12.8. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, або позивач (його представник) не з`явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору

12.9. Згідно із ч. 1, 2 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.

12.10. Статтею 93 Цивільного кодексу України визначено, що місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

12.11. Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» В Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб - місцезнаходження юридичної особи.

12.12. Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. (ч.1 та 4 ст. 11 ГПК України).

12.13. Відповідно до частини п`ятої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

12.14. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.(ч. 4 ст. 236 ГПК України)

12.15. Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

13. Висновки Північного апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги:

13.1. Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовано всі обставини справи в частині наявності підстав для розгляду справи без участі позивача, відсутні підстави для залишення позову без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України.

13.2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.09.2022 у справі № 910/6322/21 скасувати.

13.3. Матеріали справи №910/6322/21 направити для продовження розгляду до Господарського суду міста Києва.

14. Розподіл судових витрат:

14.1 Положеннями ч. 14 ст. 129 ГПК України визначено, що якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

14.2 Разом з тим, оскільки у даному випадку суд апеляційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, а скасовує ухвалу місцевого господарського суду з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не проводиться та повинен здійснюватися судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 11, 14, 129, 174, 269, 270, 271, п. 6 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 280, 282, 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Приватна служба охорони «Яструб» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.09.2022 у справі № 910/6322/21 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.09.2022 у справі № 910/6322/21 скасувати.

3. Матеріали справи №910/6322/21 для продовження розгляду до Господарського суду міста Києва.

4. Доручити Господарському суду міста Києва за результатами розгляду справи здійснити розподіл судових витрат у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Приватна служба охорони «Яструб».

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 288, 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 23.01.2023.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді О.В. Агрикова

А.О. Мальченко