ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

30 січня 2023 року Справа № 903/101/23

Суддя господарського суду Волинської області Дем`як В.М. розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Волинська облспоживспілка» про видачу судового наказу за вимогою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Луцький ринок» про стягнення 113 256, 08 грн. заборгованості згідно договору купівлі продажу майна від 29.10.2021, 5000 грн. коштів використаних на правничу допомогу та 268, 40 грн. витрат по сплаті судового збору.

Встановив: Товариство з обмеженою відповідальністю «Волинська облспоживспілка» звернулось до Господарського суду Волинської області із заявою про видачу судового наказу за вимогою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Луцький ринок» про стягнення 113 256, 08 грн. заборгованості в т.ч. 85 000 грн основної заборгованості, 14 531, 30 грн. пені, 1599, 28 грн. 3% річних, 12 125, 50 грн. інфляційних втрат, 5000 грн. коштів використаних на правничу допомогу та 268, 40 грн. витрат по сплаті судового збору.

Розглянувши подану заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу за вимогою про стягнення 113 256, 08 заборгованості, з огляду на наступне.

Господарський процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах (стаття 1 ГПК України).

Частина 1 ст. 12 ГПК України визначає, що Господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку:

1) наказного провадження;

2) позовного провадження (загального або спрощеного).

Відповідно ст. 147 ГПК України до судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень.

Згідно з ст. 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

З вищевикладеного вбачається, що наказне провадження передбачає можливість стягнення неоспорюваної заборгованості, за заявою особи, якій належить право вимоги про стягнення неоспорюваної грошової заборгованості за письмовими договорами, яка не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В свою чергу, відповідно до приписів ст. 150 ГПК України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником.

У заяві повинно бути зазначено:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника;

3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання;

4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються;

5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Як вбачається із матеріалів справи, заявник просить стягнути судові витрати у загальній сумі 5268, 40 грн. в т.ч. 5000 грн. коштів використаних на правничу допомогу та 268, 40 грн. витрат по сплаті судового збору. Однак, доказів понесення заявником витрат на правову допомогу суду не надав.

Відтак, враховуючи приписи ч. 2 п. 4 ст. 150 ГПК України у видачі наказу заявнику слід відмовити.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 152 ГПК України унормовано, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 ГПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ГПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

За приписами ч. 3 ст. 152 ГПК України, у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 152, 154, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Волинська облспоживспілка» у видачі судового наказу за вимогою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Луцький ринок» про стягнення 113 256, 08 грн. заборгованості згідно договору купівлі продажу майна від 29.10.2021, 5000 грн. коштів використаних на правничу допомогу та 268, 40 грн. витрат по сплаті судового збору.

Суддя В. М. Дем`як