ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2023 року м. ОдесаСправа № 915/240/22
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Колоколова С.І.,

суддів: Діброви Г.І., Разюк Г.П.

секретар судового засідання: Кратковський Р.О.

за участю представників сторін:

від позивача не з`явився;

від відповідача не з`явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртрансюг»

на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від „08 серпня 2022 про забезпечення позову

у справі № 915/240/22

за позовом: Фермерського господарства «Каскад»

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртрансюг»

про: 2364222,01 грн,

головуючий суддя: Мавродієва М.В.

місце прийняття ухвали: Господарський суд Миколаївської області

Сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2022 Фермерське господарство «Каскад» звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртрансюг», в якій просив суд стягнути з останнього вартість втраченого вантажу у розмірі 2364222,01 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що 25.06.2022 згідно шести товарно-транспортних накладних відповідачем, як автомобільним перевізником, власними вантажними автомобілями з напівпричепами було прийнято до перевезення товар позивача соняшник насипом загальною вагою 155,04 тони, вантажоодержувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «АТС Успіх»; пункт розвантаження: Одеська обл., Овідіопольський р-н, смт.Великодолинське, вул.Станцiйна, бул.61.

Позивач вважає, що вчинення сторонами дій на підтвердження укладення договору перевезення випливає з обставин справи, зокрема, що відповідач надав під завантаження зерна власні транспортні засоби, якими керували його ж водії, про що свідчать підписи таких водіїв на товарно-транспортних накладних, а тому між сторонами було укладено договір перевезення вантажів (зерна), який є дійсним та підтверджується належними документами.

Позивач стверджує, що відповідач зобов`язаний був перевезти та доставити вантаж до погодженого пункту призначення (Одеська обл., Овідіопольський р-н, смт. Великодолинське, вул.Станцiйна, бул.61) та видати вантаж уповноваженій особі вантажоодержувача - ТОВ «АТС Успіх». В разі необхідності відповідач зобов`язаний був погодити з уповноваженим представником позивача зміну пункту доставки, а також вантажоодержувача. Однак перевізник не зробив цього в зв`язку із чим завдав позивачу збитків у розмірі дійсної (фактичної) вартості наданого йому до перевезення вантажу.

Позивач вказує, що з моменту завантаження жодних відомостей про перевезення та розвантаження транспортних засобів, рівно як i товарно-транспортних накладних з відомостями про розвантаження вантажу від відповідача, як перевізника, не надходило.

У відповідь на запит позивача до вантажоодержувача за товарно-транспортними накладними ТОВ «АТС Успіх», останнє листом за №24 від 04.08.2022 повідомило про те, що не розвантажувало та не приймало на своїй території протягом червня-липня 2022 року транспортні засоби від перевізника ТОВ «Укртрансюг» та вантажовідправника ФГ «Каскад».

Виходячи з викладених обставин, позивач вважає, що на сьогодні вантаж є втраченим, що зумовлює обов`язок відповідача відшкодувати позивачу дійсну вартість вантажу.

05.08.2022 позивачем до суду було подано заяву про забезпечення позову, в якій заявник просить суд вжити заходів до забезпечення вказаного позову шляхом накладення арешту на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртрансюг» в межах суми позовних вимог 2364222,01 грн., що знаходяться на банківських рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртрансюг», а також інших рахунках в банківських та фінансових установах України, які будуть виявлені під час виконання ухвали суду.

В обґрунтування поданої заяви позивач посилається на те, що виходячи з викладених у позові обставин, очевидно, що на сьогодні вантаж є втраченим, що свідчить про умисне порушення відповідачем взятих на себе за договором перевезення господарських зобов`язань з метою заволодіння вантажем. В такому разі подальша поведінка відповідача також буде направленою лише на те, щоб уникнути передбаченої законом відповідальності пов`язаною із втратою вантажу та відповідно ускладнить або зробить неможливим виконання можливого рішення по даній справі.

Заявник вказує, що до того ж, відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру боржників ТОВ «Укртрансюг» має заборгованість по 20-ти штрафам перед Державною службою України з безпеки на транспорті, що підтверджує погіршення фінансового стану такого товариства.

Враховуючи викладене, з наведених у заяві про забезпечення позову фактів та обґрунтувань заявник вважає, що предмет позову у даній справі щодо стягнення вартості втраченого вантажу у розмірі 2364222,01 грн. та заявлений захід забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти, що підлягають стягненню на користь позивача, є взаємопов`язаним з предметом спору, а невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

При цьому, заявник звертає увагу суду на те, що позивач поки що не просить суд накладати арешт на майно відповідача у вигляді транспортних засобів, які йому належать та за рахунок роботи яких він здійснює власну господарську діяльність в дану пору року. За такого у відповідача буде можливість здійснювати господарську діяльність навіть за умови накладення арешту на його кошти на банківських рахунках.

Заявник вважає, що наявність зв`язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог є очевидною, оскільки застосування такого заходу забезпечення позову спроможне забезпечити ефективний захист порушеного права та поновлення порушених прав та інтересів позивача.

З приводу визначеної позивачем ціни позову, останнім зазначено, що виходячи з офіційних даних Електронної зернової біржі України GrainTrade, розміщених на офіційному web-порталі за посиланням https://graintrade.com.ua/ru вартість однієї тони соняшника станом на 01.07.2022 складала 417 доларів США, що еквівалентно 12200 грн. за курсом НБУ станом на 01.07.2022 за 1 долар США 29,2549 грн. Враховуючи той факт, що на момент подачі позову офіційний курс долара США змінився та склав 36,5686 грн., вартість втраченого вантажу та відповідно суми збитків позивача зросла до 15249,11 грн. за 1 тону соняшника (417 доларів США х 36,5686 грн.). Таким чином попередня загальна вартість втраченого під час перевезення вантажу складає 2364222,01 грн. (15249,11 грн. х 155,04 тон).

Позивач вказує, що для підтвердження дійсної (фактичної) вартості втраченого вантажу, позивач звернувся із відповідною заявкою на проведення експертизи до Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 08.08.2022 року у справі №915/240/22 (суддя Мавродієва М.В.) заяву Фермерського господарства «Каскад» за вх.№2960/22 від 05.08.2022 про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртрансюг» в межах суми позовних вимог 2364222,01 грн., що знаходяться на банківських рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртрансюг», а також інших рахунках в банківських та фінансових установах України, які будуть виявлені під час виконання ухвали суду.

У вказаній ухвалі суд першої інстанції врахувавши значний розмір заявлених позовних вимог, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову у визначений ним спосіб, оскільки такий спосіб лише обмежить право відповідача розпорядженням грошових коштів, що знаходяться на його рахунках, в межах суми позовних вимог 2364222,01 грн., а не всіх коштів, які є у нього в наявності, а також не призведе до зупинення господарської діяльності підприємства-відповідача.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю «Укртрансюг» звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 08.08.2022 про забезпечення позову по справі №915/240/22 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви ФГ «Каскад» про забезпечення позову по справі №915/240/22 відмовити повністю.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції формально підійшов до вирішення заяви про забезпечення позову, допустив порушення норм процесуального права, що призвело до незаконного та необґрунтованого вжиття заходів забезпечення позову, з наступних підстав:

- до позовної заяви та заяви про забезпечення позову не надано доказів належного уповноваження Сафронової Ю.Ю. на вчинення будь-яких процесуальних дій від імені позивача у розумінні ст.ст. 56,60 ГПК України. Суд не мав права приймати до розгляду заяву про забезпечення позову та повинен був на підставі ч.7 ст.140 ГПК України повернути її заявнику;

- при пошуку у Єдиному державному реєстрі судових рішень інформації щодо позивача, апелянтом було виявлено постанову Господарського суду Миколаївської області від 17.01.2007 року по справі №17/645/06, відповідно до якої припинено юридичну особу та скасовано державну реєстрацію Фермерського господарства «Каскад». Вказана обставина взагалі ставить під сумнів можливість юридичної особи звертатись з позовом до суду після її припинення та скасування державної реєстрації за рішенням суду;

- при звернені з позовною заявою до суду, позивач вказав ціну позову 2 364 222,01 грн. Отримавши позовну заяву з додатками, відповідачу стало відомо, що 12.08.2022 позивач подав заяву про зменшення розміру позовних вимог до 1 859 123 грн. на підставі висновку експертного дослідження №137-016 від 08.08.2022. Таким чином на теперішній час сума грошових коштів, яка була арештована на підставі ухвали від 08.08.2022 перевищує суму позову на 505 099,01 грн., що є значно вищою від ціни позову і в свою чергу створює перешкоди товариству у здійсненні господарської діяльності;

- з ухвали про забезпечення позову вбачається, що суд при обранні виду забезпечення позову підставою для його обрання зазначив лише про значний розмір заявлених вимог. Будь-яке обґрунтування в ухвалі відсутнє. Також, в ухвалі про забезпечення позову відсутні посилання на конкретні дії відповідача, спрямовані на ухилення від виконання судового рішення чи зменшення його майна, а також відсутні будь-які докази вчинення відповідачем таких дій;

- стосовно відкритих виконавчих проваджень, апелянт вказав,що на даний час у нього вістуні відкриті виконавчі провадження, які можуть вплинути на його майновий стан. Вказана обставина підтверджується.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.09.2022 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртрансюг» про поновлення строку на апеляційне оскарження задоволено. Поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Укртрансюг» строк на апеляційне оскарження. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртрансюг» на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від „08 серпня 2022 про забезпечення позову у справі № 915/240/22.Призначено розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртрансюг» на 01 грудня 2022 року об 11:30 год.

29.11.2022 від Фермерське господарство "Каскад" надійшло клопотання про направлення на електронну адресу копії апеляційної скарги для написання відзиву на апеляційну скаргу та відкладення розгляду справи на іншу дату.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.12.2022 продовжено розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртрансюг» на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від „08 серпня 2022 про забезпечення позову у справі №915/240/22 на розумний строк. Призначено апеляційну скаргу скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртрансюг» на 17 січня 2023 року об 11:00 год.

16.01.2023 від Фермерського господарства «Каскад» надійшло клопотання про зобов`язання апелянта на виконання вимог ст. 259 ГПК України надіслати на офіційну адресу позивача копію апеляційної скарги з додатками; відкласти розгляд апеляційної скарги на іншу дату.

17.01.2023 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртрансюг» надійшла заява про відкладення судового засідання на іншу дату.

Розглянувши клопотання позивача та заяву відповідача про відкладення розгляду справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

Враховуючи викладене, а також зважаючи, що явка сторін обов`язковою не визнавалась, колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ст. 120, ст. 202, ст. 270, ч. 2 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України, вважає за можливе розглянути справу за відсутністю представників сторін, за наявними в ній матеріалами.

В судове засідання представники сторін не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

За нормами ч.1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною 4 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали суду, встановила наступне.

Як зазначалося раніше, ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 08.08.2022 року у справі №915/240/22 (суддя Мавродієва М.В.) заяву Фермерського господарства «Каскад» за вх.№2960/22 від 05.08.2022 про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртрансюг» в межах суми позовних вимог 2364222,01 грн, що знаходяться на банківських рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртрансюг», а також інших рахунках в банківських та фінансових установах України, які будуть виявлені під час виконання ухвали суду.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначені статтею 136 ГПК України, згідно з якою господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Верховний Суд зазначає, що виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод.

Європейським судом з прав людини у справі "Горнсбі проти Греції" (рішення від 19.03.1997) зазначено, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не можуть вважатися дієвими, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням.

Також у рішенні Європейського суду з прав людини від 18.05.2004 у справі "Продан проти Молдови" Суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантований Європейською конвенцією з прав людини, буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме остаточному, обов`язковому судовому рішенню залишатися невиконаним, завдаючи шкоди одній із сторін.

Таким чином, саме вжиття судом заходів забезпечення позову сприяє гарантуванню відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання постановленого судового рішення, що повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини.

Господарський суд повинен врахувати потенційні ризики можливості невиконання рішення суду та гарантувати відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання ухваленого рішення.

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом наведеної норми обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

Згідно з положеннями пункту 1 частини 1 статті 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Таким чином, необхідною умовою вжиття заходів для забезпечення позову є наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду. Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення ефективного судового захисту порушених чи оспорюваних прав позивача та у подальшому виконання рішення суду. Інститут забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення ефективного судового захисту та гарантії виконання майбутнього судового рішення.

Адекватність заходу для забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків від заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази про наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, у кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність реальної загрози ефективному захисту порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся/має намір звернутися до суду, а також наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову.

При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачеві ефективний захист його порушених чи оспорюваних прав та інтересів, за захистом яких він звернувся/має намір звернутися до суду, а також реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Тобто, крім того, що суд має дослідити таку підставу вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, також об`єктом дослідження має бути така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, зокрема, у постановах від 25.02.2019 у справі № 924/790/18, від 11.10.2019 у справі № 910/4762/19, від 21.02.2020 у справі № 910/9498/19, від 21.05.2020 у справі № 906/20/20, від 30.09.2020 у справі № 910/19113/19, від 30.11.2020 у справі № 910/217/20, від 17.12.2020 у справі № 910/11857/20, від 15.01.2021 у справі № 914/1939/20, від 13.05.2021 у справі № 916/2761/20).

Заявник у заяві про забезпечення позову зазначив, що на сьогодні вантаж є втраченим, що свідчить про умисне порушення відповідачем взятих на себе за договором перевезення господарських зобов`язань з метою заволодіння вантажем. В такому разі подальша поведінка відповідача також буде направленою лише на те, щоб уникнути передбаченої законом відповідальності пов`язаною із втратою вантажу та відповідно ускладнить або зробить неможливим виконання можливого рішення по даній справі.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів усіх учасників; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу. Вжиті заходи забезпечення позову не повинні перешкоджати господарській діяльності учасників правовідносин.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Мотивувальна частина ухвали суду має містити, зокрема, зазначення мотивів, з яких суд дійшов висновків (частина перша статті 234 Господарського процесуального кодексу України).

Обґрунтованим є таке судове рішення, яке ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (частина 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України).

Із огляду на викладені заявником обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції наявність підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову у визначений ним спосіб, оскільки такий спосіб лише обмежить право відповідача розпорядженням грошових коштів, що знаходяться на його рахунках, в межах суми позовних вимог 2364222,01 грн, а не всіх коштів, які є у нього в наявності, а також не призведе до зупинення господарської діяльності підприємства-відповідача.

Судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду зазначає, що доводів та доказів, які б слугували підставою для скасування оскарженої ухвали апелянтом не наведено. Аргументи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Оскаржувана ухвала є вмотивованою, місцевим судом зазначено з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтуються його висновки.

Суд, керуючись Рішенням ЄСПЛ від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", аналізуючи повноту дослідження судами обставин при розгляді даної справи зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції не зобов`язує національні суди надавати детальну відповідь на кожен аргумент заявника (сторони у справі). Суди зобов`язані давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Питання чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає із статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. Аналізуючи через призму зазначених висновків ЄСПЛ повноту дослідження судом першої істанції обставин даної справи та обґрунтування судових рішень, колегія суддів погоджується з виконанням судом першої інстанції обов`язку щодо обґрунтування своїх висновків та не вбачає порушення норм матеріального та процесуального права, які могли б потягнути наслідки скасування ухвали суду.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, колегія суддів вважає, що ухвала місцевого суду прийнята з повним та всебічним дослідженням обставин, а також з дотриманням норм процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртрансюг» на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 08.08.2022р. у справі № 915/240/22 слід залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 08.08.2022 у справі №915/240/22 - без змін.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 129, 255, 269, 270, 276, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртрансюг» - залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 08.08.2022 року по справі №915/240/22 залишити без змін.

Відповідно до ст.284 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом 20 днів, які обчислюються у відповідності до ст.288 ГПК України.

Повний текст постанови

складено та підписано 25.01.2023р.

у звязку з відрядженням судді Дібрової Г.І.

з 22.01.2023 по 24.01.2023 (наказ в.о. голови суду

від 18.01.2023 №18-к)

Головуючий суддя С.І. Колоколов

Суддя Г.І. Діброва

Суддя Г.П. Разюк