ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"24" січня 2023 р. Справа № 911/33/23

Господарський суд Київської області у складі судді Яреми Валерія Анатолійовича, розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (ідентифікаційний код 41084239) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи-підприємця Мартишка Богдана Олеговича (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) заборгованості у розмірі 110 664, 48 грн, що виникла внаслідок порушення умов Договору № 200919-КС-002 про надання кредиту від 13 червня 2021 року,

встановив:

02 січня 2023 року до Господарського суду Київської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (далі - заявник) до Фізичної особи-підприємця Мартишка Богдана Олеговича (далі - позичальник) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення грошової заборгованості за договором № 200919-КС-002 про надання кредиту від 13 червня 2021 року в загальному розмірі 110 664, 48 грн, яка складається із сум: суми прострочених платежів по тілу кредиту 40 000, 00 грн, суми прострочених платежів по процентах 66 515, 68 грн, суми прострочених платежів за комісією 4 148, 80 грн.

Обґрунтовуючи подану заяву, ТОВ «Бізнес Позика» зазначає, що 13.06.2021 з Фізичною особою-підприємцем Мартишком Богданом Олеговичем (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) було укладено договір про надання кредиту № 200919-КС-002, шляхом обміну електронними повідомленням, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 40 000, 00 грн, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти в строк до 28.11.2021 та сплатити проценти за користування. Сторонами погоджено, що процентна ставка складає 1,07978750 % в день та є фіксованою, комісія за надання кредиту складає 6 000, 00 грн.

Заявник вказує, що свої зобов`язання за договором про надання кредиту виконав в повному обсязі та надав позичальнику грошові кошти в розмірі 40 000, 00 грн шляхом перерахування на розрахунковий рахунок позичальника (котрий позичальник вказав при заповненні анкетних даних). Натомість позичальник узяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, кошти не повернув, у зв`язку із чим в останнього виникла зазначена заборгованість в загальному розмірі 110 664, 48 грн. Також заявник просить стягнути з боржника витрати по сплаті судового збору в розмірі 248, 10 грн.

23.01.2023 через канцелярію Господарського суду Київської області надійшла заява від боржника -Фізичної особи-підприємця Мартишка Богдана Олеговича із проханням відмовити у видачі судового наказу в справі № 911/33/23 та розглянути вказану справу в порядку позовного провадження.

Дослідивши матеріали поданої заяви з додатками, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, з огляду на таке.

Відповідно до пунктів 1, 8 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу; із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Пунктами 3, 4 ч. 3 ст. 150 ГПК України встановлено, що до заяви про видачу судового наказу додаються копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 5, ч. ч. 1-2 ст. 6, ч. 1 ст. 9, ч. 1 ст. 11 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис, накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Електронний документообіг (обіг електронних документів) - сукупність процесів створення, оброблення, відправлення, передавання, одержання, зберігання, використання та знищення електронних документів, які виконуються із застосуванням перевірки цілісності та у разі необхідності з підтвердженням факту одержання таких документів.

Електронний документ вважається одержаним адресатом з часу надходження авторові повідомлення в електронній формі від адресата про одержання цього електронного документа автора, якщо інше не передбачено законодавством або попередньою домовленістю між суб`єктами електронного документообігу.

Пунктами 12, 19-20 ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 2 Закону України «Про електронні довірчі послуги» встановлено, що електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис; ідентифікаційні дані особи - унікальний набір даних, який дає змогу однозначно встановити фізичну, юридичну особу або представника юридичної особи; ідентифікація особи - процедура використання ідентифікаційних даних особи з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних, в результаті виконання якої забезпечується однозначне встановлення фізичної, юридичної особи або представника юридичної особи.

Указаний закон регулює відносини, що виникають між юридичними, фізичними особами, суб`єктами владних повноважень у процесі надання, отримання електронних довірчих послуг, процедури надання цих послуг, нагляду (контролю) за дотриманням вимог законодавства у сфері електронних довірчих послуг, а також основні організаційно-правові засади електронної ідентифікації.

Згідно з ч. ч. 1, 3-5, 6, 12, 13 ст. 11, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною, і вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах, і може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів

Відповідно до п. п. 1, 9 договору № 200919-КС-002 про надання кредиту від 13.06.2021 правовідносини сторін регулюються у порядку та на умовах, визначених цим договором та Правилами про надання грошових коштів у кредит Фізичним особам-підприємцям. Також зазначено, що вказані Правила є невід`ємною частиною договору.

Заявником додано до заяви Правила про надання грошових коштів у кредит Фізичним особам-підприємцям Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» 2020 року (далі - правила).

Відповідно до пунктів 1.4.1, 2.10, 3.1.1, 3.1.4 - 3.1.6, 12.1 правил акцептом є відповідь заявника про повне та безумовне прийняття пропозиції (оферти) кредитодавця укласти договір в електронній формі. Акцепт здійснюється (надається) в Інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця шляхом надсилання електронного повідомлення кредитодавцю, яке (таке електронне повідомлення) підписане шляхом використання Електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

При поданні заявки заявник зобов`язаний вказати повні точні та достовірні особисті дані, що необхідні для прийняття кредитодавцем рішення про можливість надання кредиту. У разі використання електронної автентифікації заявника за допомогою його даних в банку, де він обслуговується (BANKID) заявник зобов`язаний перевірити актуальність, повноту та точність даних та несе відповідальність за їх дійсність, достовірність.

Після отримання заявником від кредитодавця повідомлення про прийняте рішення щодо можливості надання кредиту в особистому кабінеті заявника розміщається оферта, яка є пропозицією та включає умови, викладені у цих правилах, які є невід`ємною частиною договору. Після отримання заявником оферти заявнику надсилається одноразовий ідентифікатор.

Відповідь заявника/позичальника, якому адресована пропозиція укласти договір про надання кредиту, про повне та безумовне її прийняття (акцепт) надається шляхом надсилання електронного повідомлення кредитодавцю. Позичальник отримує підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа, у момент укладення договору.

Укладаючи договір, кредитодавець та позичальник визнають договір про надання кредиту еквівалентним за значенням (з точки зору правових наслідків) документам у письмовій формі відповідно до Закону України «Про електрону комерцію».

Ці Правила затверджуються наказом директора Кредитодавця, розміщуються на сайті Кредитодавця та на інформаційних стендах у Філіях Кредитодавця для ознайомлення з ними всіма зацікавленими особами. Правила набирають чинності з дати вказаної в Наказі про їх затвердження, та є чинними до моменту їх скасування або до прийняття нового редакції Правил. Прийняття нової редакції Правил автоматично призводить до втрати чинності попередньої.

Ураховуючи приписи ч. 1 ст. 74, ст. ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Докази повинні відповідати таким критеріям: належність, допустимість, достовірність, вірогідність. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Допустиміть полягає в тому, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування, а докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Вірогідність означає наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

До заяви про видачу судового наказу товариством не додано доказів, що підтверджують затвердження вказаних Правил у долученій редакції; будь-які дані щодо їх затвердження на самому примірнику Правил також відсутні. Отже, в матеріалах заяви відсутні докази набрання чинності цими Правилами, які є невід`ємною частиною договору.

Як вбачається з матеріалів заяви, на підтвердження укладання вказаного кредитного договору, підписаного, як стверджує заявник, з використанням боржником електронного підпису одноразовим ідентифікатором, заявником надані, як електронні докази у формі паперових копій, договір № 200919-КС-002 про надання кредиту від 13.06.2021; пропозиція (оферта) укласти договір про надання кредиту від 13.06.2021; прийняття (акцепт пропозиції (оферти) щодо укладення договору № 200919-КС-002 про надання кредиту від 13.06.2021 та анкета-згода клієнта від 13.06.2021.

У реквізитах сторони позичальника в договорі зазначено, що договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором G-6614 13.06.2021 19:01:33, так як зі сторони кредитодавця будь-які позначки про підписання договору в тексті відсутні.

Водночас пропозиція, прийняття/акцепт, та анкета-згода клієнта не містять відомостей ані про використання електронного підпису боржника-позичальника, ані одноразового ідентифікатора.

Отже, належні та допустимі докази підписання договору № 200919-КС-002 про надання кредиту від 13.06.2021 та вказаних документів боржником - Фізичною особою-підприємцем Мартишком Богданом Олеговичем , через використання останнім електронного підпису одноразовим ідентифікатором в матеріалах заяви відсутні.

З наданих заявником документів не вбачається можливим встановити наявність волевиявлення боржника на укладення кредитного договору та підписання його сторонами електронними підписами, зокрема Фізичною особою-підприємцем Мартишком Богданом Олеговичем через використання одноразового ідентифікатора, оскільки відповідні докази відсутні, додані до заяви документи складені заявником одноособово.

Крім того, заявником надано візуальну форму послідовності дій Клієнта (Фізичної особи-підприємця Мартишка Богдана Олеговича ) і довідку про укладення договору вих. 200919-КС-002 від 17.12.2021, складену ним в односторонньому порядку, підписану директором ТОВ «Бізнес Позика», у якій зазначено, що договір підписано одноразовим ідентифікатором G-6614, відправленим кредитором 13.06.2021 за номером телефону НОМЕР_2 , і введеним позичальником та відправленим кредитору 13.06.2021, кошти перераховані позичальнику 13.06.2021.

Втім надані заявником візуальна форма послідовності дій Клієнта (Фізичної особи-підприємця Мартишка Богдана Олеговича ) і довідка про укладення договору за № 200919-КС-002 від 17.12.2022 за підписом директора ТОВ «Бізнес Позика» не можуть вважатися належними та допустимими доказами в розумінні вимог ст. ст. 74, 76-79 ГПК України, оскільки, по суті, є лише викладенням певної інформації безпосередньо зацікавленою особою на власний розсуд.

Крім того, заявник посилається на те, що на виконання умов договору грошові кошти в сумі 40 000 грн були перераховані заявником на вказаний позичальником картковий рахунок № НОМЕР_3 , на підтвердження чого долучено довідки б/н від 19.10.2022, видані ТОВ Фінансовою компанією «Елаєнс».

До того ж, будь-які докази того, що рахунок № НОМЕР_3 належить боржнику Фізичній особі-підприємцю Мартишку Богдану Олеговичу в матеріалах заяви також відсутні.

Поряд з тим, із долученої паперової копії анкети-згоди клієнта від 13.06.2021, яка також не містить ні електронного підпису боржника, ні доказів її підписання шляхом використання одноразового ідентифікатора останнім (поле «підпис» взагалі залишено не заповнене), вбачається, що в якості номеру банківського рахунку/банківської картки для перерахунку коштів зазначено такі дані № НОМЕР_4 , що не дають можливість ідентифікувати повний номер рахунку, який зазначено в анкеті. Будь-яких пояснень та доказів щодо зазначеного заявником не вказано.

Однак, ні в умовах договору, ні в оферті (пропозиції) про укладання договору про надання кредиту, ні в прийнятті (акцепті пропозиції (оферти) щодо укладення договору № 200919-КС-002 про надання кредиту від 13.06.2021 не містяться дані про рахунок позичальника, на який будуть перераховані грошові кошти, зокрема рахунок № НОМЕР_4 , який наявний в анкеті-згоді клієнта.

Суд звертає увагу, що за вказаних обставин з поданої заяви про видачу судового наказу не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги у заявника, оскільки останнім не надано належних та допустимих доказів, передбачених законодавством розрахункового документа (платіжного доручення, меморіального ордеру, тощо) або виписки з банківського рахунку, передачі боржнику в кредит грошових коштів заявлених до стягнення в повному обсязі.

Наразі ж довідки б/н від 19.10.2022, видані ТОВ Фінансовою компанією «Елаєнс», не є такими розрахунковими документами, не підтверджують переказ коштів, операцій по банківському рахунку заявника або боржника, не підтверджують проведення касових операцій з видачі боржнику грошових коштів в кредит, а тому не є належними доказами перерахування коштів боржнику в розумінні вимог ст. ст. 74, 76-79 ГПК України.

Суд зазначає, що з наданих заявником документів не вбачається за можливе встановити, чи були перераховані грошові кошти на належний Фізичній особі-підприємцю Мартишку Богдану Олеговичу банківський/картковий рахунок, оскільки на підтвердження вказаних обставин заявником не долучено жодних належних доказів.

Суд звертає увагу заявника на те, що виходячи із загальних засад наказного провадження та встановленого порядку розгляду заяви про видачу судового наказу, наказне провадження у господарському судочинстві забезпечує можливість стягнення грошової заборгованості, наявність та безспірність якої підтверджується доданими до заяви документами.

Відповідно до приписів п.7 с.1 ст. 155 Господарського процесуального кодексу України при розгляді вимог в порядку наказного провадження суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті. Водночас підставою для відмови у видачі наказу є, зокрема, встановлення судом обставин, що з поданої заяви про видачу судового наказу не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги.

Отже, розглядаючи заяву про видачу судового наказу, суд має встановити обставини виникнення або порушення права грошової вимоги зокрема, й саме в тій сумі, щодо стягнення якої подано відповідну заяву, на підставі викладених у ній обставин та доданих до заяви доказів.

Так, при зверненні заявника до господарського суду із заявою про видачу судового наказу та при викладенні обставин, на яких ґрунтуються вимоги заявника, останнім мають бути зазначені та надані належні, допустимі, достовірні та вірогідні докази, на підтвердження заявлених ним вимог та обставини їх виникнення.

Однак, заявником не надано допустимих та вірогідних доказів, зокрема електронних та/або їх паперових копій, які б підтверджували укладення сторонами договору шляхом обміну електронними повідомленнями, підписання договору, анкети, оферти та акцепту шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відправки боржнику коду, надання останнім номеру свого телефону заявнику та введення коду-ідентифікатору боржником, як і не надано доказів того, що відповідний рахунок, на який посилається заявник про перерахування коштів, належить Фізичній особі-підприємцю Мартишку Богдану Олеговичу та на який було перераховано зазначену суму.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заявником не доведено належними та допустимими доказами укладення між ТОВ "Бізнес Позика" та Фізичною особою-підприємцем Мартишком Богданом Олеговичем договору про надання кредиту № 200919-КС-002 від 13.06.2021 шляхом обміну електронними повідомленнями з підписанням електронними підписами з використанням одноразового ідентифікатора; що стороною договору, отримувачем грошових коштів та боржником є саме Фізична особа - підприємець Мартишко Богдан Олегович , отже, і наявність та безспірність грошової заборгованості саме у цієї особи.

З огляду на викладене, суд на підставі п.п. 1, 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України, відмовляє у задоволенні заяви ТОВ "Бізнес Позика" про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи-підприємця Мартишка Богдана Олеговича заборгованості за договором № 200919-КС-002 про надання кредиту від 13.06.2021 в загальній сумі 110 664 грн 48 коп.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 152 ГПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Згідно з ч. 2 ст.151 ГПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись ст. ст. 150, 152-154, 232, 234, 235 ГПК України, суд

ухвалив:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» у видачі судового наказу за заявою від 02.01.2023 про стягнення з боржника - Фізичної особи-підприємця Мартишка Богдана Олеговича заборгованості за договором № 200919-КС-002 про надання кредиту від 13 червня 2021 року в загальному розмірі 110 664, 48 грн, яка складається із сум: суми прострочених платежів по тілу кредиту 40 000 грн 00 коп., суми прострочених платежів по процентах 66 515 грн 68 коп., суми прострочених платежів за комісією 4 148 грн 80 коп.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч. 1 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення її недоліків

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею відповідно до ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена у апеляційному порядку - до Північного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з моменту її складення відповідно до ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.А. Ярема