СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
19 січня 2023 року м. Харків Справа №917/378/22
Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя Россолов В.В., суддя Слободін М.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу вимогу позивача фізичної особи-підприємця Риболовлєвої Наталії Юріївни про відшкодування судових витрат на правничу допомогу за результатом розгляду апеляційної скарги Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради (вх.№1210П/1) на рішення Господарського суду Полтавської області від 19.07.2022 року у справі №917/378/22,
за позовом фізичної особи-підприємця Риболовлєвої Наталії Юріївни, м.Полтава,
до Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради, м.Полтава,
про стягнення 124426,32 грн.,-
У квітні 2022 року фізична особа-підприємець Риболовлєва Наталія Юріївна звернулась до Господарського суду Полтавської області з позовом до Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради про стягнення 124426,32 грн. заборгованості з оплати виконаних проектних робіт за договором від 26.03.2020 року №58 на розробку проектної документації на об`єкт: «Капітальний ремонт провулку Димський (від вул. Панянка до вул. Шолом-Алейхема) у місті Полтава» від 26.03.2020 року.
Рішенням Господарського суду Полтавської області від 19.07.2022 року у справі №917/378/22 (повний текст складено 19.07.2022 року, суддя Тимощенко О.М.) позов задоволено.

Стягнуто з Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради на користь фізичної особи-підприємця Риболовлєвої Наталії Юрівни 124426,32 грн основного боргу, 2481,00 грн - відшкодування витрат з оплати судового збору, 3500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідач з вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм права, на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення Господарського суду Полтавської області від 19.07.2022 року скасувати та прийняти нове, яким у задоволені позову відмовити в повному обсязі. Апелянт також просив суд стягнути з позивача на свою користь понесені судові витрати.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 18.01.2023 року у справі №917/378/22 апеляційну скаргу Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради залишено без задоволення. Рішення Господарського суду Полтавської області від 19.07.2022 року у справі №917/378/22 залишено без змін.

29.11.2022 року позивача на електронну пошту суду надав відзив на апеляційну скаргу (вх.№7510), в якому вказав про понесені ним витрати на правничу допомогу у зв`язку з апеляційним розглядом справи у сумі 2500,00 грн. та просив їх стягнути з відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, судом не вирішено питання про судові витрати.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (ст. 123 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Враховуючи, що апеляційний перегляд справи здійснювався в порядку письмового провадження та без виклику в судове засідання представників сторін, то вирішення питання про розподіл судових витрат, а саме на професійну правничу допомогу також здійснюється в порядку письмового провадження без виклику в судове засідання представників сторін.

Так, положеннями статті 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до пункту 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є: відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Метою запровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективного захисту своїх прав в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Відповідно до ст. 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Стаття 13 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлює, що адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою.

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер (ст.26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Статтею 16 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас, за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Вказаної позиції дотримується також Верховний Суд у постанові від 08.04.2020 року у справі №922/2685/19.

При визначенні суми відшкодування адвокатських витрат, суд має виходити з критерію їх реальності (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

У рішенні ЄСПЛ «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Статтею 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Так, з метою захисту своїх прав та інтересів ФОП Риболовлєва Н.Ю. уклала з адвокатом Сучковою Ю.О. договір про надання правової допомоги б/н від 31.01.2022 року (далі - договір).

21.09.2022 року між ФОП Риболовлєва Н.Ю. та адвокатом Сучковою Ю.О. укладено додаткову угоду №1 до договору про надання правової допомоги. За вказаною додатковою угодою сторони пункти 1.1. та 1.2. виклали в новій редакції.

Так, пункт 1.1: «Предметом даного договору с надання адвокатом усіма законними методами та способами правової допомоги клієнту, а саме: опрацювання документів на предмет можливості пiдготовки, складання та подання позову до Господарського суду Полтавської області про стягнення заборгованості з Управління ЖКГ ВК Полтавської області та в разі виникнення необхідності супроводження (представництва клієнта) порушеної справи в судах різних інстанцій.

Пункт 1.2: «Клієнт зобов`язується прийняти та оплатити юридичні послуги (правову допомогу), визначені у п. 1.1. даного договору. Сторони домовились, що гонорар адвоката складає за надані юридичні послуги 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень. В разі супроводження ( представництва клієнта) справи в господарському суді апеляційної фіксований гонорар складає 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень, в господарському суді касаційної інстанції фіксований гонорар складає 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень.

У пункті 2.8. додаткової угоди до договору сторони визначили, що клієнт за надання послуг за цим договором зобов`язується сплатити фіксований гонорар адвокату розмір якого визначено п. 1 2.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано до суду копію акта наданих послуг №1 ап від 28.11.2022 року та копію квитанції №18/ап від 28.11.2022 року у підтвердження оплати послуг адвоката.

Вирішуючи питання про розподіл витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги адвокатом (адвокатським об`єднанням), суд враховує, що розмір гонорару визначається за погодженням виконавця з клієнтом. Суд не має право втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, для включення всієї суми гонорару та фактичних витрат у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний, виправданий, що передбачено у ст.126 Господарського процесуального кодексу України та у ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Враховуючи те, що позивачем підтверджено наявність доказів нарахування адвокатом коштів на підставі договору з урахуванням додаткової угоди до нього, а також співмірність розміру витрат з наданими послугами, апеляційний суд дійшов висновку, що у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати позивача на правничу професійну допомогу в сумі 2500,00 грн. покладаються на відповідача.

Одночасно, колегією суддів враховано, що розмір гонорару, визначений за погодженням позивача та адвоката, а згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, який викладений у додатковій постанові від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц, суд не вправі втручатися у ці правовідносини (п. 28 постанови).

Так матеріали справи свідчать, що докази понесених позивачем судових витрат були надані представником разом із відзивом на апеляційну скаргу. У відзиві міститься вимога про необхідність розподілу таких витрат.

Отже, оскільки позивач надав суду докази отримання ним правничої допомоги, довів обставини виконання адвокатом дій по представництву і вирішенню питань, які виникали при вирішенні спору у даній справі, а постановою суду апеляційної інстанції від 18.01.2023 року у цій справі апеляційну скаргу відповідача залишено без задоволення, то необхідно винести додаткову постанову про розподіл витрат на правничу допомогу з покладенням таких витрат на відповідача в розмірі 2500,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Стягнути з Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради (вул. Стрітенська, буд. 19, м.Полтава, 36020; ідентифікаційний код 03365854) на користь Фізичної особи-підприємця Риболовлєвої Наталії Юрівни ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) 2500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду. Порядок і строки її оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.С. Хачатрян

Суддя В.В. Россолов

Суддя М.М. Слободін