РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30.01.2023Справа № 910/11405/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В. розглянувши матеріали справи

за позовом Фізичної особи-підприємця Шпиньова Дмитра Олександровича

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Алеол»

про стягнення 142575,34 грн

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємця Шпиньов Дмитро Олександрович звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Алеол» про стягнення 142575,34 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем порушено умови укладеного між сторонами Договору позики №27/07-2021 від 27.07.2021 в частині повного та своєчасного повернення грошових коштів, внаслідок чого за відповідачем утворилась заборгованість у розмірі 120000 грн, яку позивач просить суд стягнути з відповідача. Окрім того, відповідачем заявлено до стягнення 10% річних у розмірі 6673,97 грн та інфляційні втрати у розмірі 15901,37 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.11.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Визначено відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали, але не пізніше 11.11.2022, для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали, але не пізніше 21.11.2022 та для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо такі будуть подані) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив, але не пізніше 25.11.2022. Визначено позивачу строк для подання відповіді на відзив протягом 5 днів з дня його отримання, але не пізніше 01.12.2022.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 01.11.2022 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 01135, м. Київ, вул. В`ячеслава Чорновола, буд. 41.

Проте поштовий конверт із копією зазначеної ухвали було повернуто підприємством поштового зв`язку на адресу суду без вручення ТОВ «Алеол» у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

Виходячи зі змісту статей 120, 242 Господарського процесуального кодексу України, пунктів 11, 17, 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, суд дійшов висновку, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.

Крім того, відповідач мав право та можливість ознайомитись з ухвалою суду 01.11.2022 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

ТОВ «Алеол» в установлений судом строк відзиву на позовну заяву не подало, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не направило.

Положеннями ч.9 ст.165 ГПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Беручи до уваги належне повідомлення відповідача про розгляд даної справи, а також враховуючи наявність достатньої кількості документів для її розгляду по суті, суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27.07.2021 між Фізичною особою-підприємцем Шпиньовим Дмитром Олександровичем (далі - Позикодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Алеол» (далі - Позичальник) укладено Договір позики №27/07-2021 (далі - Договір), відповідно до умов якого Позикодавець надає Позичальнику безпроцентну поворотну фінансову допомогу (позику), а останній зобов`язується повернути таку ж суму грошових коштів у визначений цим Договором термін. (п.1.1. Договору)

Відповідно до п.2.1. Договору розмірі позики становить за цим Договором 250000 грн.

Термін позики визначається з дати перерахування грошових коштів на поточний рахунок Позичальника і діє до 31.12.2021. (п.4.1. Договору)

Термін, визначений у п.4.1. цього Договору може бути продовжений за письмовим погодженням Сторін. (п.4.2. Договору)

Згідно з п.5.1. Договору позика повертається Позичальником в українській гривні в безготівковій формі платіжним дорученням шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Позикодавця не пізніше 30.12.2021 включно.

Відповідно до п.5.3. Договору позика вважається повернутою Позичальником в момент зарахування уповноваженими банком на поточний рахунок Позикодавця грошової суми, що позичалась останнім.

У випадку порушення свої зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність, визначену цим Договором та чинним в Україні законодавством. Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. (п.6.1. Договору)

Додатковою угодою від 30.12.2021 до Договору, сторони продовжили термін позики до 31.03.2022 з наступним графіком погашення:

- 60000 грн не пізніше 31.01.2022;

- 60000 грн не пізніше 28.02.2022;

- 60000 грн не пізніше 31.03.2022;

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Положеннями ст.1046 Цивільного кодексу України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За приписами ч.2. ст.1047 Цивільного кодексу України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.1049 Цивільного кодексу України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 статті 1050 Цивільного кодексу України визначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Договір, відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Позивачем на виконання умов Договору було надано відповідачу позику на загальну суму 250000 грн, що підтверджується банківськими виписками АТ «Райффайзен Банк» та платіжним дорученням №12723 від 29.07.2021.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Алеол» було частково повернуто позивачу грошові кошти у розмірі 130000 грн у зв`язку з чим за відповідачем утворилась заборгованість у розмірі 120000 грн.

Положеннями ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.530 Цивільного кодексу України вставлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Позивач звертався до відповідача з вимогою №21/1 від 21.07.2022 у якій просив протягом 7 календарних днів з моменту отримання даної вимоги, повернути грошові кошти у розмірі 120000 грн.

Проте вказана вимога залишена відповідачем без задоволення, інших доказів погашення заборгованості матеріали справи не містять.

За таких обставин, враховуючи, що відповідачем своєчасно та в повному обсязі не повернуто грошові кошти, надані у вигляді позики, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості у розмірі 120000 грн є обґрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню.

Щодо заявлених позивачем вимог стосовно стягнення з відповідача 10% річних у розмірі 6673,97 грн та інфляційних втрат у розмірі 15901,37 грн, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з п.6.3. Договору Позичальник в разі порушення строків повернення позики, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплачує 10% річних від простроченої суми.

Перевіривши надані позивачем розрахунки 10% річних та інфляційних втрат, судом встановлено, що надані розрахунки відповідають вимогам чинного законодавства та є арифметично вірними, а тому позовні вимоги в даній частині підлягають задоволенню.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачем не надано суду доказів на спростування викладених у позові обставин чи погашення заборгованості за Договором позики.

Відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача у повному обсязі.

Враховуючи вкладене та керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Алеол» (01135, м. Київ, вул. В`ячеслава Черновола, буд. 41; ідентифікаційний код 40823866) на користь Фізичної особи-підприємця Шпиньова Дмитра Олександровича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) заборгованість у розмірі 120000 (сто двадцять тисяч) грн, 10% річних у розмірі 6673 (шість тисяч шістсот сімдесят три) грн 97 коп., інфляційні втрати у розмірі 15901 (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот одна) грн 37 коп., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено: 30.01.2023.

Суддя Я.В. Маринченко