УХВАЛА

м. Київ

25.01.2023Справа № 910/822/23

Суддя Борисенко І.І., розглянувши

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "МПС Карго"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬФАРА", Товариства з обмеженою відповідальністю "БГС РЕЙЛ", Товариства з обмеженою відповідальністю "Кленсмейд", Приватного підприємства "Павлоградська Зернова Компанія", Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРУПА КОМПАНІЙ АКВІЛОН"

про визнання недійсним договору та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Товариства з обмеженою відповідальністю "МПС Карго" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬФАРА", Товариства з обмеженою відповідальністю "БГС РЕЙЛ", Товариства з обмеженою відповідальністю "Кленсмейд", Приватного підприємства "Павлоградська Зернова Компанія", Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРУПА КОМПАНІЙ АКВІЛОН", в якому просить суд:

1) Визнати недійсним з моменту укладення Договір поставки № 1043-0306, укладений 03 червня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МПС КАРГО» та Товариством з обмеженою відповідальністю «АЛЬФАРА» в частині поставки вагонів, згідно переліку;

2) Застосувати наслідки недійсності Договору поставки № 1043-0306, укладений 03 червня 2019 року шляхом зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬФАРА» повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «МПС КАРГО» об`єкти рухомого майна за зазначеним у позові переліком;

3) Витребувати на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МПС КАРГО» з чужого незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «БГС Рейл» об`єкти рухомого майна згідно вказаного позивачем переліку;

4) Витребувати на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МПС КАРГО» з чужого незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «Кленсмейд» об`єкти рухомого майна згідно зазначеного позивачем переліку;

5) Витребувати на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МПС КАРГО» з чужого незаконного володіння Приватного підприємства «Павлоградська Зернова Компанія» об`єкти рухомого майна згідно переіку;

6) Витребувати на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МПС КАРГО» з чужого незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРУПА КОМПАНІЙ АКВІЛОН» об`єкти рухомого майна згідно переліку.

Дослідивши матеріали позовної заяви та додані до неї документи, суд дійшов висновку про повернення позовної заяви з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського процесуального кодексу України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

За своїм процесуальним призначенням інститут об`єднання позовних вимог забезпечує правильність і одностайність розгляду та вирішення окремих позовних вимог, які можуть бути розглянуті як самостійні справи, але об`єднуються однорідністю вимог, тобто вимог, які випливають з одних і тих же правовідносин.

Отже, порушенням правила об`єднання вимог, є об`єднання неоднорідних вимог, тобто таких, які не пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Так, підставою позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і докази, що стверджують позов, зокрема факти матеріально-правового характеру, що визначаються нормами матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, їх виникнення, зміну, припинення.

Доказами в господарському судочинстві є будь-які відомості, отримані у визначеному законом порядку, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин, на яких обґрунтовуються вимоги і заперечення осіб, що беруть участь у справі, та інші обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

Предмет і підстава позову сприяють з`ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного права і обов`язку.

Отже, об`єднані вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких ґрунтується позов в цілому.

Відтак, допускається можливість об`єднання в одній позовній заяві кілька вимог, якщо обставини, на яких вони ґрунтуються, підтверджуються тими самими доказами.

З позовної заяви вбачається, що позивачем заявлено позовні вимоги про визнання недійсним з моменту укладення Договір поставки № 1043-0306, укладений 03 червня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МПС КАРГО» та Товариством з обмеженою відповідальністю «АЛЬФАРА»; застосування наслідків недійсності Договору поставки № 1043-0306 від 03.06.2019 та повернути обєкт рухомого майна напіввагон 67096859; витребувати обєкти рухомого майна з чужого незаконного володіння (вагони та апіввагони згідно вказаного позивачем переліку).

Отже, підставами даного позову є окремий правочин, в даному випадку договір поставки та окремі обставини щодо перебування майна в чужому незаконному/законному володінні, встановлені ст. 388 ЦК України, при цьому кожний із предметів розгляду не пов`язаний між собою тими самими доказами та відповідно фактичними обставинами, а тому суд вважає, що сумісний розгляд таких позовних вимог перешкоджатиме з`ясуванню прав і взаємовідносин сторін, що ускладнить вирішення спору.

При цьому, судом береться до уваги суб`єтний склад визначений позивачем.

Так, судом має бути надана правова оцінка правочину, мають бути встановлені обставини щодо наявності чи відсутності підстав для повернення майна кожним із відповідачів, та обставини щодо порушення вимог закону при укладенні договору поставки, тобто фактично суду необхідно буде здійснити всебічний аналіз обставин правочинів.

Відповідно до п. 2 ч. 5. ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу).

Статтею 129 Конституції України, як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України", від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України", зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Тим не менш, обмеження, що застосовуються, не повинні обмежувати доступ, що залишається для особи, у такий спосіб або такою мірою, щоб сама суть права була порушена. Більш того, обмеження не відповідає п. 1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимну ціль та якщо немає розумного співвідношення між засобами, що застосовуються та ціллю, якої прагнуть досягти (п. 31 рішення Європейського суду з прав людини від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України").

Суд також зазначає, що об`єднання позовів є правом, а не обов`язком суду, що узгоджується із правовою позицією Верховного Суду викладеній у постанові від 14.08.2018 у справі № 910/3569/18.

Таким чином, обмеженням права на доступ до суду, зокрема, є, визначений в ГПК України, порядок об`єднання позовних вимог. Невиконання заявником вищенаведених вимог процесуального законодавства наділяє суд правом не приймати до розгляду та повертати позовну заяву заявнику.

Враховуючи вищевикладене, заявлені позивачем вимоги в одній справі ускладнять розгляд справи, при цьому судом береться до уваги що такі вимоги не пов`язані між собою підставами виникнення та не пов`язані в повному обсязі доказами, а тому не можуть вважатися однорідними, а відтак і норми статті 173 Господарського процесуального кодексу України в даному випадку не можуть бути застосовані.

Таким чином, позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "МПС Карго" підлягає поверненню.

Згідно із ч. 8 ст.174 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Керуючись статтями 174, 234 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "МПС Карго" до Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬФАРА", Товариства з обмеженою відповідальністю "БГС РЕЙЛ", Товариства з обмеженою відповідальністю "Кленсмейд", Приватного підприємства "Павлоградська Зернова Компанія", Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРУПА КОМПАНІЙ АКВІЛОН" про визнання недійсним договору та зобов`язання вчинити дії повернути.

2. Ухвала набирає законної сили 25.01.2023 та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили.

Суддя І.І. Борисенко