ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" січня 2023 р. Справа №914/694/22

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Галушко Н.А.

суддів Желіка М.Б.

Орищин Г.В.

секретар судового засідання Олійник Н.Б.

за участю представників учасників процесу:

від позивача не з`явився;

від відповідача Юзвак І.П. - представник

розглядаючи апеляційну скаргу Дрогобицької міської ради Львівської області №3-35/4637 від 17.08.2022 (вх.№01-05/2108/22 від 25.08.2022)

на рішення Господарського суду Львівської області від 18.07.2022 (повний текст рішення складено 28.07.2022)

у справі №914/694/22

за позовом Акціонерного товариства Таскомбанк, м. Київ

до відповідача Дрогобицької міської ради Львівської області, м. Дрогобич, Львівської обл.,

про звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції.

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов АТ Таскомбанк до Дрогобицької міської ради Львівської області про звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна: будинок номер АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_1 та відповідно до постанови Апеляційного суду Львівської області від 25.03.2021 (справа №442/3046/20) передано у власність Дрогобицької міської ради в рахунок часткового погашення заборгованості перед АТ «ТАКСОМБАНК» за кредитним договором №32/33/308 від 22.08.2007 в розмірі 2 487 200 грн шляхом проведення електронних торгів та встановити початкову ціну предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 22.08.2007 між АТ Універсал Банк (первісний кредитор) та ОСОБА_1 (позичальник/іпотекодавець/боржник) укладено кредитний договір № 32/33/308, на підставі якого останньому надано кредит у розмірі 250 тис.дол.США. Для забезпечення виконання кредитного зобов`язання між сторонами укладено договір іпотеки від 23.08.2007, згідно з яким в іпотеку передано нерухоме майно: будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності іпотекодавцю.

Згідно з рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 31.10.2011 у справі № 2-1836/11 з ОСОБА_1 стягнуто 270 488,23 дол. США. Вказаним рішення встановлено складову частину заборгованості: 246 516,63 доларів США заборгованість за тілом кредиту, 18 265,93 доларів США - заборгованість за відсотками, 5 705,67 доларів США - пеня.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 помер, що підтверджується довідкою із Спадкового реєстру від 23.10.2012.

16.10.2012 АТ Універсал Банк заявив свої вимоги спадкоємцям померлого до Першої Дрогобицької нотаріальної контори. На підставі зазначеної претензії було заведено спадкову справу, з заявами на прийняття спадщини ніхто не звернувся. Відповідно до листа державної нотаріальної контори від 08.11.2012 вих. № 1637/01-16 донька та син спадкоємця подали заяви про відмову від спадщини, а дружина подала заяву про те, що спадкове майно є особистою власністю померлого.

У зв`язку з неприйняттям спадщини спадкоємцями, АТ Універсал Банк звернувся до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області з заявою про визнання спадщини ОСОБА_1 , а саме будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (предмета іпотеки) - відумерлою.

Постановою Львівського апеляційного суду у справі № 442/3046/20 від 25.03.2021 задоволено апеляційну скаргу АТ Універсал Банк та визнано спадщину ОСОБА_1 будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (предмета іпотеки) - відумерлою та передано у власність Дрогобицької міської ради. Постанова апеляційного суду залишена в силі постановою Верховного Суду від 15.12.2021.

Між АТ Таскомбанк (надалі Позивач) та АТ Універсал Банк (який є правонаступником ВАТ Банк Універсальний шляхом зміни найменування) укладено договір факторингу № НІ/11/2-Ф від 29.04.2021. Відповідно до розділу 2 зазначеного договору АТ Таскомбанк набув права вимоги до боржників, зазначених в реєстрі прав вимог, що є невід`ємною частиною договору факторингу. Відповідно до вказаного реєстру (позиція 79) АТ Таскомбанк набув права вимоги за кредитним договором № 32/33/308 від 22.08.2007, укладеним зі ОСОБА_1 .

Крім того, між АТ Універсал Банк та АТ Таскомбанк 29.04.2021 укладено нотаріально посвідчений договір про відступлення прав за договорами забезпечення. Відповідно до реєстру прав (позиція в реєстрі № 79), що є додатком та невід`ємною частиною вказаного договору, первісним іпотекодержателем передано АТ Таскомбанк права, в т.ч за іпотечним договором від 23.08.2007, укладеним із ОСОБА_1 . Зазначений договір відповідно до п. 7.3 набрав чинності з моменту його нотаріального посвідчення. Заміна Іпотекодержателя також підтверджується витягом з ДРРПНМ від 06.05.2021.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09.09.2021 у справі № 2-1836/11 замінено особу стягувача з АТ Універсал Банк на Акціонерне товариство Таскомбанк у виконавчому листі № 2-1836/11, виданому 28.11.2011 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області щодо стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат з ОСОБА_2 на примусове виконання рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 31.10.2011 у справі №2-1836/11 за позовом ПАТ Універсал банк до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 18.07.2022 у справі №914/694/22 звернуто стягнення на об`єкт нерухомого майна: будинок АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_1 та відповідно до постанови Апеляційного суду Львівської області від 25.03.2021 (справа № 442/3046/20) передано у власність Дрогобицької міської ради в рахунок часткового погашення заборгованості перед АТ Таскомбанк за кредитним договором № 32/33/308 від 22.08.2007 в розмірі 85 018,24 доларів США, що складається з повного погашення заборгованості за відсотками по кредиту в розмірі 18 265,93 доларів США та часткового погашення заборгованості по тілу кредиту в розмірі 66 752,31 доларів США, шляхом проведення електронних торгів та встановлення початкової ціни предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідачем не спростовано доводів, якими позивач обґрунтовує заявлені позовні вимоги, а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. З`ясувавши істотні обставини даного спору, суд зазначив про наявність заборгованості за кредитним договором, яка станом на 06.06.2011 становила 270 488,23 дол.США. з яких: 246 516,63 доларів США заборгованість за тілом кредиту, 18 265,93 доларів США - заборгованість за відсотками, 5 705,67 доларів США пеня, що встановлено відповідним рішення суду, наявність нерухомого майна, що передано в іпотеку та належним чином зареєстровано у відповідному реєстрі, та належить іпотекодавцю на підставі Договору купівлі-продажу будинку, укладеного 23.08.2007 з ОСОБА_3 , посвідченого 23.08.2007 за номером №2303854, спосіб реалізації предмета іпотеки передбачений законом та відповідає умовам договору іпотеки.

Короткий зміст вимог апеляційної скари та відзиву на апеляційну скаргу.

Дрогобицькою міською радою подано апеляційну скаргу №3-35/4637 від 17.08.2022 (вх.№01-05/2108/22 від 25.08.2022), в якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 18.07.2022 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що рішення суду є необгрунтованим, безпідставним, таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, нормам матеріального та процесуального права.

Скаржник вважає, що судом не враховано той факт, що відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року. Відтак, починаючи з 24.02.2022 відбулась істотна зміна формування ціни на ринку подібного майна, отже дані не є достовірними на момент звернення до суду.

Окрім цього, скаржник вважає, що згідно з долученим висновком про вартість майна від 12.01.2022 експертом не дотримано процедури проведення оцінки, вважає, що експертиза проведена без дотримання Національних стандартів щодо оцінки майна та Закону України Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні оскільки підготовка та проведення незалежної експертизи передбачає в будь-якому випадку ознайомлення з об`єктом оцінки шляхом доступу до нього. Звіт про оцінку майна має значні недоліки, що вплинули на достовірність оцінки суб`єктом оціночної діяльності під час проведення оцінки майна.

Також, скаржник зауважує, що суд при прийнятті оскаржуваного рішення не прийняв до уваги покликання відповідача щодо долученого до позовної заяви позивачем платіжного доручення від 29.04.2021 №4365 на загальну суму 55 000 000,00 грн. Згідно з зазначеним Дорученням: платник - АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" , отримувач АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК", призначення платежу - оплата за Договором факторингу №Ш/11/2-ф від 29.04.2021. Як вбачається із доручення, платником і отримувачем є одна юридична особа, а саме - АТ "Універсал банк", відтак, не зрозуміло - на яких підставах відбулось відступлення прав вимоги за кредитними договорами і яким чином АТ "Таскомбанк" довів своє правонаступництво. Скаржник вважає, що описка чи помилка, на яку покликається позивач у даному випадку, малоймовірна.

Скаржник зазначає, що банк може здійснювати діяльність тільки на підставі банківської ліцензії, ліцензія на здійснення тих чи інших банківських операцій видається на відповідну адресу, за якою може впроваджуватись така діяльність, отже за адресою вул. Симона Петлюри,30 м.Київ АТ "Таскомбанк" не має дозволу, відповідної чинної ліцензії на здійснення операцій з факторингу - фінансування під відступлення права грошової вимоги.

Також, на думку скаржника, посилання суду на Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09.09.2021 у справі № 2-1836/11, якою замінено особу стягувача з АТ «Універсал Банк» на Акціонерне товариство «Таскомбанк» у виконавчому листі № 2-1836/11, виданому 28.11.2011 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області щодо стягнення заборгованості за кредитним договором на примусове виконання рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 31.10.2011 у справі N2-1836/11 за позовом ПАТ «Універсал банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором, як на одну з підстав для визначення позивача належним правонаступником та прийняттю оскаржуваного рішення не відповідає вимогам закону. Згідно рішення від 31.10.2011 у справі №2-1836/11 поручитель - ОСОБА_2 несе солідарну відповідальність по зобов`язанням відповідача ОСОБА_1 , в тому числі за повернення основної суми боргу, відсотків, комісій за користування кредитом, відшкодування можливих збитків, за сплату пені і інших штрафних санкцій, передбачених у кредитному договорі.

Окрім того, відповідно до ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

АТ «Таскомбанк» у відзиві на апеляційну скаргу просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, посилаючись на те, що апеляційна скарга є безпідставною, такою що не спростовує висновки суду першої інстанції.

Позивач вважає, що висновок про вартість майна, складений у відповідності до всіх вимог законодавства, ніким у встановленому порядку не оскаржений, не визнаний недійсним або таким, що не відповідає нормам закону, відтак є чинним.

Посилання відповідача на ст. 1282 ЦК України щодо відповідальності спадкоємців в межах вартості майна, отриманого у спадщину є безпідставними, оскільки Дрогобицька міська рада не є спадкоємцем та майно їй було передано без її згоди, межі відповідальності (вартість майна для реалізації) відповідно до позову, рішення Господарського суду та Закону України «Про іпотеку» буде встановлена на стадії виконавчого провадження, як того і вимагає закон, в т.ч. ст. 39 Закону України «Про іпотеку». Незгода відповідача з ринковою вартістю майна є безпідставною, оскільки жодних доказів протилежного надано не було.

Позивач вважає, що рахунок типу 3542, з якого було здійснено оплату, не може бути рахунком АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» оскільки є аналітичним внутрішньобанківським рахунком АТ «ТАСКОМБАНК». В будь-якому випадку договір факторингу є дійсним, ніким не оспорюваний, в судовому порядку не визнаний недійсним повністю або частково.

Позивач зазначає, що здійснення АТ «ТАСКОМБАНК» операцій з факторингу не потребує наявності додаткової або окремої ліцензії чи дозволу. Зазначені операції банк здійснював на підставі основної генеральної ліцензії, наявність та чинність якої підтверджується з відкритих джерел (сайт Банку, сайт НБУ) та не потребує доведення. Предметом розгляду справи є звернення стягнення на предмет іпотеки, яка, в свою чергу, є різновидом застави, а ОСОБА_2 є фінансовим поручителем.

Процесуальні дії суду у справі.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.08.2022, вказану справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді (судді - доповідача) Галушко Н.А., суддів Желіка М.Б. та Орищин Г.В.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 30.08.2022 відкладено вирішення питання щодо залишення апеляційної скарги Дрогобицької міської ради Львівської області без руху чи відкриття апеляційного провадження до надходження на адресу Західного апеляційного господарського суду матеріалів справи №914/694/22

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 12.09.2022 апеляційну скаргу Дрогобицької міської ради Львівської області залишено без руху для усунення встановлених недоліків, а саме: зобов`язано скаржника надати (надіслати) на адресу Західного апеляційного господарського суду докази доплати судового збору в сумі 52 240,5 грн протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 10.10.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Дрогобицької міської ради Львівської області на рішення Господарського суду Львівської області від 18.07.2022 у справі №914/694/22 та призначено розгляд справи на 01.11.2022.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 01.11.2022 відкладено розгляд справи № 914/694/22 на 29.11.2022.

29.11.2022 розгляд вказаної справи не відбувся, у зв`язку із відпусткою судді члена колегії Орищин Г.В. з 29.11.2022 по 01.12.2022.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 02.12.2022 призначено розгляд справи № 914/694/22 на 06.12.2022.

У судовому засіданні 06.12.2022 оголошено перерву у розгляді справи до 20.12.2022.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 20.12.2022 розгляд справи відкладено на 10.01.2023.

В судовому засіданні представник скаржника підтримав доводи апеляційної скарги.

АТ «ТАКСОМБАНК» подано клопотання б/н від 04.01.2023 про розгляд справи без участі представника позивача.

Дрогобицькою міською радою подано заяви про зупинення провадження у справі №914/694/22 (б/н від 28.11.2022 та б/н від 28.12.2022).

Щодо поданих заяв Дрогобицькою міською радою про зупинення провадження у справі №914/694/22 судова колегія зазначає таке.

Відповідач в обгрунтування зазначених заяв посилається на те, що Дрогобицькою міською радою після отримання повного тексту рішення Господарського суду Львівської області від 18.07.2022 у справі №914/694/22 здійснено ознайомлення з матеріалами архівної справи №2-1836/11 у Дрогобицькому міськрайонному суді, оскільки Господарський суд у рішенні покликався на ухвалу у цій справі від 09.09.2021.

Одним з доказів АТ «Таскомбанк», який надав можливість їм звернутись із зазначеним вище позовом у суд було те, що згідно з ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду АТ "Таскомбанк" став правонаступником всіх прав та обов`язків АТ "Універсалбанк", зокрема, і за кредитним договором №32/33/308 від 22.08.2007. Відповідно до зазначеної ухвали, прийнятої Дрогобицьким міськрайонним судом, задоволено вимоги заявника- замінено особу стягувача з АТ «Універсал банк» на АТ «Таскомбанк» у виконавчому листі №2-1836/11, виданому 28.11.2011 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області щодо стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат з ОСОБА_2 на примусове виконання рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 31.10.2011 у справі №2-1836/11 за позовом ПАТ «Універсал банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

29.04.2021 між АТ «Універсалбанк» та АТ «Таскомбанк» укладено Договір факторингу №НІ/11/2-Ф, відповідно до умов якого, АТ «Таскомбанк» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками АТ «Універсалбанк» та договорами зобов`язання включно і до поручителя за кредитним договором № 32/33/308 від 22.08.2007. Таким чином, АТ «Таскомбанк» стало правонаступником всіх прав та обов`язків АТ «Універсал банк», зокрема, і за кредитним договором

Ухвалою Львівського апеляційного суду у справі №2-1836/11 від 10.11.2022 Дрогобицькій міській раді поновлено строк на апеляційне оскарження ухвали Дрогобицького міськрайонного суду від 09.09.2021 та ухвалою суду від 15.12.2022 у даній справі відкрито апеляційне провадження.

Враховуючи невідповідність чинному законодавству документів, що були долучені АТ "Таскомбанк" при поданні заяви про зміну сторони виконавчого провадження, враховуючи те, що Львівським апеляційним судом буде встановлюватись та перевірятись факт правонаступництва між АТ "Таскомбанк" та АТ "Універсалбанк", враховуючи те, що розгляд справи Львівським апеляційним судом безпосередньо вплине на рішення у справі №914/694/22, що перебуває на розгляді Західного апеляційного господарського суду, скаржник просить зупинити провадження у справі № 914/694/22.

12.12.2022 на електронну адресу Західного апеляційного господарського суду від АТ "Таскомбанк" надійшли заперечення проти зупинення провадження у справі, в яких позивач зазначає, що розгляд заяви Дрогобиицької міської ради в цивільній справа №2-1836/11 не має жодного значення та відношення до розгляду даної справи. Предметом розгляду цивільної справи №2-1836/11 є стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як солідарних боржників за кредитним договором та договором поруки. Дрогобицька міська рада не є правонаступником жодної з цих осіб за вказаними правовідносинами, а є лише правонаступником іпотекодавця за іпотечним договором. Предметом розгляду ухвали, яка оскаржена Дрогобицькою міською радою є заміна сторони виконавчого провадження щодо виконання рішення суду. Клопотання Дрогобицької міської ради про зупинення провадження у справі є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Судова колегія, відмовляючи у задоволенні заяв про зупинення провадження у справі, враховує те, що відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Скаржником в ході розгляду справи в суді першої інстанції не заявлялось клопотання про зупинення провадження у даній справі і останнім не наведено причин щодо об`єктивної неможливості подати таке клопотання в суді першої інстанції.

Як вбачається із матеріалів справи, скаржнику було відомо про наявність судового рішення у справі №2-1836/11, про що зазначено у позовній заяві АТ «Таксомбанк» (№5685/70.2.2 від 07.04.2022). Судова колегія також зазначає, що обставини, на які посилається скаржник, можуть бути підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

22.08.2007 між ВАТ Банк Універсальний та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 32/33/308, відповідно до умов якого банк надає позичальнику грошові кошти (кредит) в сумі 250 тис.дол.США, а також договором встановлено термін кредиту та дату погашення кредиту.

Додатковою угодою № 1 від 10.11.2008 до кредитного договору №32/33/308 від 22.08.2007 встановлено новий графік повернення суми кредиту.

23.08.2008 між ВАТ Банк Універсальний та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки, згідно з яким даний договір забезпечує вимоги іпотекодержателя, що випливають з кредитного договору № 32/33/308 від 22.08.2007, а також будь-яких додаткових договорів до нього, укладеного між іпотекодержателем та іпотекодавцем, за умовами якого останній зобов`язався до 21.08.2037 повернути іпотекодержателю кредит у розмірі 250 тис.дол.США, (п. 1.1 договору іпотеки).

За даним договором іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю в якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором наступне майно:

будинок номер АДРЕСА_2 та належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу будинку, укладеного 23.08.2007 з ОСОБА_3 , посвідченого 23.08.2007 за номером № 2303854 ,надалі Предмет Іпотеки (п. 1.2.1 договору іпотеки).

Згідно з п.4.3 договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 31.10.2011 у справі № 2-1836/11 задоволено позов ПАТ Універсал банк; стягнуто солідарно зі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором №32/33/308 від 22.08.2007 в розмірі 270 488,23 дол. США, що еквівалентно 2 156 737,90 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 помер, що підтверджується матеріалами справи.

У зв`язку із наведеними оставинами ВАТ Універсал Банк звернувся до Першої Дрогобицької державної нотаріальної контори з претензією до спадкоємців ОСОБА_1 про погашення заборгованості за кредитним договором. У вказаній претензії просив довести інформацію про зобов`язання померлого за кредитним договором до спадкоємців, повідомити про час відкриття спадщини, інформацію про спадкоємців, склад спадкового майна, про відмову у прийнятті спадщини та вжити заходів до охорони спадкового майна (а.с. 36).

У відповідь, Перша Дрогобицької державна нотаріальна контора повідомила Банк, що спадкова справа заведена 14.06.2012 за заявою сина ОСОБА_4 про відмову від прийняття спадщини. Заяву про відмову від прийняття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_2 подала дочка померлого ОСОБА_5 . Колишня дружина померлого ОСОБА_6 04.10.2012 подала заяву про те, що спадкове майно є особистою приватною власністю померлого ОСОБА_1 даних про склад спадкового майна померлого в конторі немає (а.с. 38).

Постановою Львівського апеляційного суду від 25.03.2021 у справі № 442/3046/20 (залишена без змін постановою від 15.12.2021 Верховного Суду) визнано спадщину ОСОБА_1 , а саме: будинок номер АДРЕСА_2 відумерлою. Передано у власність територіальної громади м. Дрогобич в особі Дрогобицької міської ради відумерлу спадщину після смерті ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме вищевказаний будинок.

29.04.2021 між АТ Універсал Банк та АТ Таскомбанк укладено договір факторингу № НІ/11/2-Ф, відповідно до якого, в порядку та на умовах, визначених в цьому договорі, фактор зобов`язується передати (сплатити) клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за кредитними договорами в обсягах та на умовах, визначених цим договором. Перелік позичальників, підстави виникнення права вимоги до позичальників, сума боргу на дату відступлення прав вимоги та інші дані зазначаються в Реєстрі прав вимог, який формується згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною цього договору та підписується одночасно з ним (п. 2.1).

На виконання договору між сторонами підписано Акт прийому-передачі Реєстру прав вимоги за договором факторингу № НІ/11/2-Ф.

Також 29.04.2021 між АТ Універсал Банк та АТ Таскомбанк укладено договір відступлення прав за договорами забезпечення, зігдно яккого, у зв`язку з укладенням сторонами договору факторингу №НІ/11/2-Ф від 29.04.2021, згідно якого іпотекодержателем/заставодержателем відступлено новому іотекодержателю/заставодержателю права грошової вимоги за кредитними договорами, перелік яких зазначено в реєстрі прав вимоги та який є невід`ємною частиною договору факторингу, іпотекодержатель/заставодержатель відступає новому іпотекодержателю/заставодержателю, а новий іпотекодержатель/заставодержатель приймає належні іпотекодержателю/заставодержателю всі права вимоги за договорами іпотеки/застави, перелік яких наведено у Реєстрі прав, який є Додатковим №1 до цього договору.

Окрім того, ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09.09.2021 у справі № 2-1836/11 замінено особу стягувача з АТ Універсал Банк на Акціонерне товариство Таскомбанк у виконавчому листі № 2-1836/11, виданому 28.11.2011 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області щодо стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат з ОСОБА_2 на примусове виконання рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 31.10.2011 у справі №2-1836/11 за позовом ПАТ Універсал банк до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №32/33/308 від 22.08.2007.

Згідно із частиною 4 статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на викладене, встановлені у рішенні Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 31.10.2011 та ухвалі від 09.09.2021 у справі №2-1836/11 за позовом ПАТ Універсал банк до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №32/33/308 від 22.08.2007 обставини в силу приписів ч.4 ст.75 ГПК України є преюдиційними для господарського суду під час розгляду даної справи, а тому не підлягають повторному доказуванню.

Позивач листом від 09.02.2022 № 2647/70.2.2 звернувся до відповідача, у якому просив задовольнити вимоги кредитора у розмірі вартості майна, яке за незалежною оцінкою складає 2 487 200,00 грн. Відповідач відповіді на вищевказаний лист не надавав.

Вищенаведені обставии стали підставою для звернення з позовом до господарського суду АТ Таскомбанк до Дрогобицької міської ради Львівської області про звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Відповідно до ч.2 ст.4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Частинами 1, 2 та 3 статті 13 ЦК України передбачено, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Положеннями статей 525, 526, 530 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Позивач, звертаючись до суду з позовом, самостійно визначає, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.

Оцінка предмету заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом, на розгляд якого передано спір, крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги (аналогічні правові висновки викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.09.2019 у справі № 924/831/17, від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18).

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ст.575 ЦК України).

Згідно із ч.5 ст.3 Закону України Про іпотеку іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання (ч.1 ст.7 Закону).

Відповідно до ст.33 Закону України Про іпотеку, в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (ст.12 Закону). Вказане положення закону відповідає пункту 4.3 договору іпотеки.

Згідно з ч.1 та 2 ст.24 Закону України Про іпотеку відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Іпотекодержатель зобов`язаний письмово у п`ятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов`язанням.

Як вбачається із матеріалів справи та правомірно встановлено судом першої інстанції, між позивачем АТ Таскомбанк та іпотекодержателем/кредитором АТ Універсал Банк 29.04.2021 укладено договір факторингу № НІ/11/2-Ф та нотаріально посвідчений договір відступлення прав за договорами забезпечення, в тому числі і щодо спірних правовідносин.

Також, судом встановлено, що на підставі ухвали Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09.09.2021 у справі № 2-1836/11 замінено особу стягувача з АТ Універсал Банк на АТ Таскомбанк у виконавчому листі №2-1836/11, виданому 28.11.2011 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області щодо стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат з ОСОБА_2 на примусове виконання рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 31.10.2011 у справі № 2-1836/11 за позовом ПАТ Універсал банк до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором (зазначена обставина відповідано до ст.75 ГПК; України, є преюдиційною при розгляді данлої справи).

Також, матеріалами справи підтверджується факт смерті ОСОБА_1 06.05.2012.

Як зазначалось вище, постановою Львівського апеляційного суду від 25.03.2021 у справі № 442/3046/20 (залишена без змін постановою від 15.12.2021 Верховного Суду) визнано спадщину ОСОБА_1 , а саме: будинок номер 1/1, житловою площею 135,0 кв.м., загальною площею 360,3 кв.м, який складається з шести житлових кімнат, однієї кухні та підвалу, що знаходиться за адресою: місто Дрогобич Львівської області вулиця Козацька відумерлою. Передано у власність територіальної громади м. Дрогобич в особі Дрогобицької міської ради відумерлу спадщину після смерті ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме вищевказаний будинок. Позивач листом від 09.02.2022 № 2647/70.2.2 звернувся до відповідача, у якому просив задовольнити вимоги кредитора у розмірі вартості майна, яке за незалежною оцінкою складає 2 487 200,00 грн.

Статтею 35 Закону України Про іпотеку визначено, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Частинами першою, другою статті 39 Закону України Про іпотекупередбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки. У разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення електронного аукціону ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Виходячи зі змісту поняття "ціна", як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей 38, 39 Закону України "Про іпотеку" можна зробити висновок, що у розумінні норми статті 39 Закону України "Про іпотеку" встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону.

Згідно з частиною третьою статті 61 Закону України "Про виконавче провадження" початкова ціна продажу нерухомого майна визначається в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону.

Разом з тим відповідно до статей 19, 57 Закону України "Про виконавче провадження" сторони виконавчого провадження під час здійснення виконавчого провадження не позбавлені можливості заявляти клопотання про визначення вартості майна, тобто визначення іншої ціни предмета іпотеки, ніж буде зазначена в резолютивній частині рішення суду, якщо наприклад, така вартість майна змінилася.

З урахуванням наведеного, у спорах цієї категорії лише не зазначення у резолютивній частині рішення суду початкової ціни предмета іпотеки в грошовому вираженні не має вирішального значення та не тягне за собою безумовного скасування судових рішень (аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21.03.2018 у справі № 235/3619/15-ц та від 05.09.2018 у справі № 202/30076/13-ц, постанові Верховного Суду від 11.06.2020 № 917/1369/17).

Відповідно до ч.3,4 ст. 1277 ЦК України спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням. Територіальна громада, яка стала власником відумерлого майна, зобов`язана задовольнити вимоги кредиторів спадкодавця, що заявлені відповідно до статті 1231 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 1231 ЦК України до спадкоємця переходить обов`язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем. Майнова та моральна шкода, яка була завдана спадкодавцем, відшкодовується спадкоємцями у межах вартості рухомого чи нерухомого майна, яке було одержане ними у спадщину.

Зважаючи на вищевказане, правомірним є висновок суду першої інстанції щодо відповідальності відповідача перед новим кредитором/іпотекодержателем в межах вартості нерухомого майна, яке було передано територіальній громаді у власність у зв`язку з визнанням спадщини відумерлою.

Отже, матеріалами справи підтверджується факт наявності заборгованості за кредитним договором, яка станом на 06.06.2011 становила 270 488,23 дол. США з яких: 246 516,63 доларів США заборгованість за тілом кредиту, 18 265,93 доларів США - заборгованість за відсотками, 5 705,67 доларів США пеня, що встановлено відповідним рішенням суду; наявність нерухомого майна, що передано в іпотеку та належним чином зареєстрованого у відповідному реєстрі, зокрема: будинку номер АДРЕСА_2 та належного іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу будинку, укладеного 23.08.2007 з ОСОБА_3 , посвідченого 23.08.2007 за номером № 2303854 надалі Предмет Іпотеки; визнання спадщини ОСОБА_1 , що є предметом іпотеки, відумерлою, та передача її у власність територіальної громади м. Дрогобич в особі Дрогобицької міської ради після смерті ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спосіб реалізації предмета іпотеки передбачений законом та відповідає умовам договору іпотеки, дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо застосування наслідків спливу строку позовної давності, судова колегія вважає правомірним висновок суду першої інстанції, що подана заява про застосування наслідків спливу строку позовної давності, у якій однією із підстав вказується не вчинення Банком жодних дій для задоволення своїх вимог впродовж 8 років є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Вона обчислюється за загальними правилами обчислення цивільно-правових строків. Позовна давність установлюється в законі з метою упорядкування цивільного обороту за допомогою стимулювання суб`єктів, права чи законні інтереси яких порушені, до реалізації права на їх позовний захист протягом установленого строку.

Згідно з частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Як вбачається з матеріалів справи, новий кредитор/іпотекодержатель АТ Таскомбанк набув прав первісного кредитора/іпотекодержателя ПАТ Універсал банк 29.04.2021 (згідно укладеного між АТ Універсал Банк та АТ Таскомбанк договору відступлення прав за договорами забезпечення від 29.04.2021), що підтверджується матеріалами справи та не спростовано сторонами. Після смерті ОСОБА_1 06.05.2012 ВАТ Універсал Банк звернувся до Першої Дрогобицької державної нотаріальної контори з претензією №1449 від 16.10.2012 до спадкоємців ОСОБА_1 про погашення заборгованості за кредитним договором №32/33/308 від 22.08,2007. У відповідь, Перша Дрогобицької державна нотаріальна контора повідомила Банк, що спадкова справа заведена 14.06.2012 у зв`язку із відмовою спадкоємців ОСОБА_4 від спадщини, надалі, спірний будинок, який є предметом іпотеки, визнано відумерлою спадщиною та передано у власність територіальної громади м. Дрогобич в особі Дрогобицької міської ради вищевказаний на підставі постанови Львівського апеляційного суду від 25.03.2021 у справі № 442/3046/20. Строк позовної давності починає перебіг з 25.03.2021.

Отже, подана заява про застосування наслідків спливу позовної давності, у якій однією із підстав вказується невчинення Банком жодних дій для задоволення своїх вимог впродовж 8 років є необґрунтованою, оскільки позивачем не пропущено трирічний строк після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права та виникнення права на захист (охоронного) інтересу позивача.

Пунктами 1, 3 частини 1 статті 129 Конституції України одними з основних засад судочинства визначені рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із п.1 ст.76 ГПК України суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Ryabykh v.Russia» від 24.07.2003 року, «Svitlana Naumenko v. Ukraine» від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Обов`язок судів обґрунтовувати свої рішення не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010, остаточне від 10.05.2011).

Доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції. Скаржником, заперечуючи перехід прав від первісного кредитора/іпотекодержателя до нового кредитора/іпотекодержателя не наведено переконливих доказів на підтвердження факту відсутності такого відступлення прав, а зазначені ним доводи спростовані позивачем належними доказами, зазначеними вище (договором факторингу від 29.04.2021 № НІ/11/2-Ф, укладеним між АТ Універсал Банк та АТ Таскомбанк, актом прийому-передачі Реєстру прав вимоги за договором факторингу № НІ/11/2-Ф, договором відступлення прав за договорами забезпечення від 29.04.2021, укладеним між АТ Універсал Банк та АТ Таскомбанк, згідно якого іпотекодержателем/заставодержателем відступлено новому іотекодержателю/заставодержателю права грошової вимоги за кредитними договорами, перелік яких зазначено в реєстрі прав вимоги та який є невід`ємною частиною договору факторингу, ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09.09.2021 у справі № 2-1836/11, замінено особу стягувача з АТ Універсал Банк на Акціонерне товариство Таскомбанк у виконавчому листі № 2-1836/11, виданому 28.11.2011 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, окрім того, договір факторингу є дійсним, ніким не оспорюваний, в судовому порядку не визнаний недійсним повністю або частково.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Львівської області від 18.07.2022 у справі №914/694/22 відповідає матеріалам справи, ґрунтується на вимогах чинного законодавства, прийняте з дотриманням норм процесуального та правильним застосуванням норм матеріального права, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення немає.

Щодо судового збору.

За змістом пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору становила 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги, майнового характеру (за подання позову - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Таким чином, наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову.

Зміст заявленої вимоги про звернення стягнення на майно ґрунтується на наявності грошових вимог позивача до відповідача на підставі окремого договору, наслідком задоволення таких вимог та виконання судового рішення є припинення грошових вимог позивача. Отже, позовні вимоги про звернення стягнення на заставлене майно мають вартісну оцінку, носять майновий характер і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за вимогами статті 4 Закону України «Про судовий збір», виходячи з розміру грошових вимог позивача, на задоволення яких спрямовано позов (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 907/9/17 від 26.02.2019).

Ураховуючи наведені висновки щодо майнового характеру спору, положення ч.4 ст.129 ГПК України, з відповідача слід стягнути недостягнену суму судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції відповідно до вимог пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір».

Витрати зі сплати судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції залишити за скаржником.

Керуючись ст.ст. 129, 236, 269, 270, 275, 276, 281, 282-284 ГПК України,

Західний апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ :

1.Рішення Господарського суду Львівської області від 18.07.2022 у справі №914/694/22 залишити без змін.

Апеляційну скаргу Дрогобицької міської ради Львівської області №3-35/4637 від 17.08.2022 (вх.№01-05/2108/22 від 25.08.2022) залишити без задоволення.

2.Витрати зі сплати судового збору за розгляд справи покласти на відповідача.

Стягнути з Дрогобицької міської ради Львівської області (82402, Львівська область, місто Дрогобич, площа ринок, будинок 1; ідентифікаційний код 04055972) на користь Акціонерного товариства Таскомбанк (01032, місто Київ, вулиця С. Петлюри, будинок 30; ідентифікаційний код 09806443) 34 827,00 грн відшкодування витрат на оплату судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.

Місцевому господарському суду видати наказ.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, встановлені ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Справу скерувати на адресу місцевого господарського суду.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 20.01.2023.

Головуючий суддя Галушко Н.А.

суддя Желік М.Б.

суддя Орищин Г.В.