ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
25.01.2023 року м.Дніпро Справа № 904/4736/21
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач)
суддів: Березкіної О.В., Антоніка С.Г.
при секретарі судового засідання: Логвіненко І.Г.
представники сторін:
від позивача: Коваленко С.О., керівник;
від відповідача: не з`явився;
від третьої особи: Сиромятников Е.О., адвокат;
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Приватної фірми "Нік АН" про ухвалення додаткового рішення у справі №904/4736/21
за позовом Приватної фірми "Нік АН", м. Дніпро
до Товариства з обмеженою відповідальністю "КОВАЛЕНКО І КО", м. Дніпро
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Фізична особа-підприємець Кузьмінов Володимир Олександрович, м. Дніпро
про витребування майна з чужого незаконного володіння
В обґрунтування позову Позивач посилається на незаконне відчуження автомобільної стоянки, яка знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна заводська, 110 та належить на праві власності Приватній фірмі "Нік Ан".
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 27.07.2021 у справі №904/4736/21 позов задоволено в повному обсязі.

Витребувано із чужого незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю "Коваленко і Ко" автомобільну стоянку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №01), яка знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна заводська, 110 на користь Приватної фірми "Нік Ан".

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Коваленко і Ко" на користь Приватної фірми "Нік Ан" суму судового збору у розмірі 2102,00 грн.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, Фізична особа-підприємець Кузьмінов Володимир Олександрович подав апеляційну скаргу, просить скасувати рішення та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга подана не стороною у справі, її подання мотивовано тим, що оскаржуваним рішенням порушуються права Фізичної особи-підприємця Кузьмінова Володимира Олександровича, оскільки Кузьмінов В.О. є власником спірного майна, яке було придбано ним на підставі договору купівлі-продажу № 1 від 29.10.2015, який не оскаржувався та є чинний. При цьому, у справі №904/4134/20 встановлені обставини добросовісності набуття ФОП Кузьміновим В.О. права власності на спірний об`єкт та визнано за ним право власності на об`єкт нерухомості, що є предметом спору у цій справі.

В судовому засіданні 10.01.2022 при вирішенні питання щодо наявності порушеного права, інтересу та обов`язку апелянта ФОП Кузьмінова В.О., оскаржуваним рішенням, встановлено таке порушене право, а тому і наявність права на апеляційне оскарження відповідного рішення; залучено ФОП Кузьмінова В.О. до участі у справі №904/4736/21 в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору у цій справі на стороні відповідача; задоволено клопотання апелянта та зупинено провадження у цій справі до розгляду справи №904/4134/20 та набрання рішенням у ній законної сили.

Ухвалою суду від 12.10.2022 провадження у справі поновлено.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 11.01.2023 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Кузьмінова Володимира Олександровича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.07.2021 у справі № 904/4736/21 задоволено частково; рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.07.2021 у справі № 904/4736/21 скасовано на підставі п.4 ч.3 ст.277 ГПК України. Ухвалено у справі нове рішення, яким позовні вимоги Приватної фірми "Нік АН", м. Дніпро до Товариства з обмеженою відповідальністю "КОВАЛЕНКО І КО", м. Дніпро третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Фізична особа-підприємець Кузьмінов Володимир Олександрович, м. Дніпро про витребування майна з чужого незаконного володіння задоволено у повному обсязі.

Витребувано із чужого незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю "Коваленко і Ко" автомобільну стоянку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №01), яка знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна заводська, 110 на користь Приватної фірми "Нік Ан".

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Коваленко і Ко" на користь Приватної фірми "Нік Ан" 2102,00 грн. судового збору за подачу позову.

Судові витрати Фізичної особи-підприємця Кузьмінова Володимира Олександровича за подання апеляційної скарги на рішення суду покладені на заявника апеляційної скарги.

14.01.2023 до Центрального апеляційного господарського суду із заявою про ухвалення додаткового рішення (постанови) звернувся позивач. Заява мотивована тими обставинами, що позивачем у заяві від 25.01.2022 зазначалось про стягнення судових витрат, зокрема на правничу допомогу і, що такі докази будуть подані відповідно до ч.8 ст.129 ГПК України протягом п`яти днів після ухвалення постанови; до заяви від 14.01.2023 відповідні докази понесення позивачем витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції були подані, відтак, є підстави для ухвалення додаткового рішення у справі.

Згідно з вимогами заяви, позивач просить стягнути з третьої особи 48 000 грн. До вказаної заяви позивачем додано копію договору про надання правової допомоги від 03.08.2020, копію додаткової угоди від 22.11.2021 до договору про надання правової допомоги, копію акту виконаних робіт (наданих послуг) від 12.01.2023, Свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю №2650 від 17.09.2012 на ім`я адвоката Алексєєва О.Є., посвідчення адвоката на Алексєєва О.Є. №2312.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.01.2023 розгляд заяви Приватної фірми «Нік Ан» про ухвалення додаткового рішення у справі № 904/4736/21 призначено у судовому засіданні на 25.01.2023 на 10 год. 00 хв.; з урахуванням раніше задоволеного у справі клопотання представника позивача ухвалено провести судове засідання у справі №904/4736/21 з представником позивача в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду (зал судового засідання №207) в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів представника в системі відеоконференцзв`язку "EasyCon"; явку учасників провадження визнано необов`язковою.

Учасників процесу про призначення засідання щодо розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення у справі №904/4736/21 повідомлено засобами електронного зв`язку.

22.01.2023 до суду апеляційної інстанції надійшли додаткові пояснення позивача щодо застосування аналогії у процесуальному праві, в яких позивач наголосив, що норми ГПК України не регулюють дії суду у випадках, коли сторона у справі (Позивач) звертається до суду із заявою про стягнення судових витрат з учасника справи, який подав апеляційну скаргу (в даному випадку третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору). Отже, у ГПК України наявна прогалина, яку належить заповнити шляхом застосування за аналогією закону частини тринадцятої статті 129 ГПК України, а саме, стягнути судові витрати на користь Позивача із третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору та, відповідно, подала апеляційну скаргу на рішення суду, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.

Наголошує, що Суд застосовує аналогію закону і аналогію права тоді, коли на переконання суду певні відносини мають бути врегульовані, але законодавство такого регулювання не містить, внаслідок чого наявна прогалина в законодавчому регулюванні. Зазначені висновки стосуються як матеріального, так і процесуального права. Так, Велика Палата Верховного Суду неодноразово застосовувала аналогію у процесуальному праві, зокрема у постановах від 26.06.2019 у справі № 905/1956/15, від 27.11.2019 у справі № 629/847/15-к (провадження № 13-70кс19), від 16.06.2020 у справі № 922/4519/14, від 13.01.2021 у справі № 0306/7567/12 (провадження № 13-73кс19, пункт 28), від 28.09.2021 у справі № 761/45721/16-ц.

Вважає, що відсутність у процесуальних кодексах положень про процесуальну аналогію не є перешкодою для застосування такої аналогії.

24.01.2023 на адресу Центрального апеляційного господарського суду через підсистему «Електронний суд» представником третьої особи подані заперечення щодо покладення на нього витрат на правничу допомогу позивача.

У своїх запереченнях третя особа наголошує, що апелянт не може нести відповідальність за понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу, оскільки оскаржуване ним рішення було скасоване внаслідок порушень норм права, вчинених судом першої інстанції та позивачем, зокрема саме позивачем не залучено до участі у цій справі апелянта; звертає увагу, що апелянт так і не став стороною цієї справи, а лише отримав статус третьої особи. За сукупності вищевикладених обставин, вбачається, що покладення на апелянта витрат на професійну правничу допомогу, які поніс позивач є помилковим та очевидно несправедливим.

Також вказує, що матеріалами справи № 904/4736/21 не підтверджується надання адвокатом Алексєєвим Олександром Євгеновичем професійної правничої допомоги ПФ «НІК АН», оскілки вказаний адвокат, з яким було укладено Договір про надання правової допомоги від 03.08.2020: не приймав участі в жодному судовому засіданні; не подавав жодних письмових документів по справі; не надавав жодних пояснень по суті справи; при цьому, всі документи, які були подані ПФ «НІК АН» до суду були підписані керівником Позивача, який також брав участь у всіх судових засіданнях по справі № 904/4736/21.

Звертає увагу суду на факт того, що розмір гонорару адвоката, відшкодувати який просить Позивач, є завищеним та таким, що не відповідає вимогам ст. 126 ГПК України. Крім того наголошує, що Позивачем до заяви про ухвалення додаткового рішення не було додано жодних доказів сплати ним гонорару адвокату.

Посилається на непослідовні дії позивача, зокрема ПФ «НІК АН» не було заявлено витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, хоча під час розгляду справи № 904/4736/21 в Господарському суді Дніпропетровської області, Договір про надання правової допомоги від 03.08.2020 вже діяв. Відтак, вважає, що позивач безпідставно бажає збагатитись за рахунок третьої особи.

24.01.2023 до суду апеляційної інстанції надійшли додаткові письмові пояснення позивача щодо форми надання правничої допомоги, а саме доводів третьої особи щодо обов`язкової «фізичної присутності» адвоката під час розгляду справи, в якій останній послався на висновок Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, зроблений у додатковій постанові від 22.12.2022 у справі №904/4134/20, в якій брали участь ці ж самі сторони, відповідно до якого ці доводи спростовані судом касаційної інстанції.

В судове засідання 25.01.2022 з`явився повноважний представник позивача, який підтримав позицію, наведену у заяві про ухвалення додаткового рішення.

Представник третьої особи заперечив проти ухвалення додаткового рішення, з підстав, наведених у власних запереченнях.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, втім, його неявка не перешкоджає розгляду поданої позивачем заяви, у зв`язку з чим колегією суддів ухвалено здійснювати розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення без його участі.

В судовому засіданні 25.01.2023 оголошено вступну та резолютивну частину додаткової постанови.

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту поданої заяви, заперечення апелянта на вказану заяву, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що заява Приватної фірми «Нік Ан» про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 282 ГПК України, постанова суду апеляційної інстанції має містити, зокрема, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до частин 1, 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ст.30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З урахуванням вищезазначених вимог закону, при визначені розміру правничої допомоги Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 27.01.2022 у справі №910/6360/20, від 17.01.2023 у справі №911/1388/16).

Також у п.п.50-52 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 29.09.2022 у справі №911/1512/13 суд зазначив, що вирішуючи питання щодо розміру відшкодування витрат на правничу допомогу, Верховний Суд вважає за доцільне додатково звернутися до нещодавньої практики ЄСПЛ з цього питання. Зокрема, у рішення від 18.02.2022 у справі "Чоліч проти Хорватії" ЄСПЛ зазначив (п. 77), що згідно з практикою ЄСПЛ скаржник має право на відшкодування витрат у випадку, якщо такі витрати були дійсними, необхідними а також були розумними у своєму розмірі.

Тобто ЄСПЛ підкреслює необхідність об`єднання об`єктивного критерію (дійсність витрат) та суб`єктивного критерію, розподіляючи суб`єктивний критерій на якісні показники (необхідність витрат для цілей конкретної справи) та кількісні (їх розумність). При цьому ЄСПЛ у зазначеній вище справі, присудивши 2550 євро компенсації, які й просив скаржник, не знайшов підстав для їх зменшення.

Водночас, у рішенні ж від 22.09.2022 у справі "Генеральний будівельний менеджмент проти України" ЄСПЛ у п. 41 зменшив суму витрат на правничу допомогу скаржникові із заявлених 3 750 євро до 850 євро, виходячи саме з надмірного характеру заявлених витрат відносно обмеженого обсягу наданих адвокатом послуг, не вбачаючи у цьому жодних конвенційних порушень.

Відповідно до частини 4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частинами 1 та 2 ст. 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

За приписами частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до матеріалів справи, у першій заяві по суті справи, якою для позивача є позовна заява, останнім окрім судового збору не зазначено про будь-які інші витрати, в тому числі і на правничу допомогу. В той же час, положення статті 124 ГПК України не передбачають прямим процесуальним наслідком, у випадку неподання разом з першою заявою по суті спору попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, відмову у задоволенні такої заяви. Тобто, застосування відповідних положень статті 124 ГПК України вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин кожної справи (подібну позицію наведено у постановах Верховного Суду від 07.10.2020 у справі №904/4058/19, від 13.02.2020 у справі № 911/2686/18 та від 19.02.2020 у справі № 910/16223/18).

При цьому, зважаючи на положення статей 282, 315 ГПК України про те, що суд апеляційної та касаційної інстанцій має вирішувати питання щодо розподілу судових витрат, здійснених у зв`язку з переглядом справи, Верховний Суд дотримується позиції, що згідно зі статтею 124 ГПК України особа має подати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, до суду тієї інстанції, в якій такі витрати були понесені (постанова КГС ВС від 14.02.2019 у справі № 916/24/18).

Так, про понесення витрат на правничу допомогу позивачем заявлено у апеляційній скарзі, визначений розмір таких витрат 48 000 грн., також про подання відповідних доказів розміру понесених витрат в порядку ч.8 ст.129 ГПК України зазначено у заяві, поданій суду апеляційної інстанції 25.01.2022, зареєстрована судом 26.01.2022 (а.с. 26, т.2).

Як вбачається з матеріалів цієї справи, вступну та резолютивну частину постанови оголошено в судовому засіданні 11.01.2023, а 14.01.2023 позивачем через підсистему «Електронний суд» подано заяву про ухвалення додаткового рішення у справі та надано докази понесених витрат на правничу допомогу.

Отже, позивачем дотримано строки подання відповідних доказів на підтвердження понесення ним витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, визначених ч.8 ст.129 ГПК України.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

На підтвердження понесених витрат на послуги адвоката позивач надав:

- свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 2650 та посвідчення адвоката № 2312 на ім`я Алексєєва Олександра Євгеновича;

- договір про надання правової допомоги від 03.08.2020;

- додаткову угоду від 22.11.2021 №б/н до договору про надання правової допомоги від 03.08.2020;

- акт виконаних робіт (наданих послуг) від 12.01.2023 на виконання договору від 03.08.2020, підписаний між адвокатом Алексєєвим О. Є. та ПФ "Нік Ан" без заперечень.

Так, договір про надання правової допомоги від 03.08.2020, укладений між ПФ «Нік Ан» (позивачем) як клієнтом та адвокатом Алексєєвим Олександром Євгеновичем (далі адвокат), відповідно до п. 1 якого Клієнт в порядку та на умовах, визначених цим договором, дає завдання-доручення, а Адвокат зобов`язується відповідно до завдання-доручення Клієнта надати йому за плату правову допомогу щодо здійснення представництва (правової допомоги) прав та інтересів Клієнта, а органах державної влади, на підприємствах, установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, судах України, правоохоронних органах тощо з усіх питань щодо захисту його прав та інтересів, що можуть бути пов`язані з ним, як юридичною особою, з повним об`ємом повноважень без будь-яких обмежень.

За умовами п.п.3.1, 3.2 договору розмір винагороди (гонорару) Адвоката визначається окремою додатковою угодою, що підписується сторонами; Клієнт зобов`язується сплатити Адвокату узгоджений розмір винагороди (гонорару) на підставі виставленого рахунку та підписаного акту приймання-передачі.

За умовами п.5.1 договору цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами і скріплення печатками сторін (у разі їх наявності) та діє три роки.

Додатковою угодою від 22.11.2021 до договору сторони у п.1 та 2 узгодили, що дана додаткова угода визначає порядок оплати юридичних послуг (гонорару) адвокату за надання правової допомоги Клієнту в Центральному апеляційному господарському суді по справі №904/4736/21. Вартість послуг (фіксована ставка адвокатського гонорару) 48 000, 00 грн.

Оплата гонорару здійснюється Клієнтом протягом 30-ти календарних днів з дня проголошення Центральним апеляційним господарським судом постанови та/або ухвали у справі 904/4736/21, якими буде відмовлено у задоволенні апеляційної скарги ФОП Кузьмінова В. О. на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.07.2021 по даній справі або ж провадження за апеляційною скаргою буде закрито, або ж резолютивна частина рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.07.2021 по даній справі залишиться без змін/суттєвих змін.

Згідно детального опису робіт, наведеного у акті приймання-передачі наданих послуг від 12.01.2023, адвокатом на підставі усних завдань-доручень клієнта надано останньому наступні послуги:

- складено заяву про дистанційне ознайомлення з матеріалами справи;

- складено заперечення на клопотання про зупинення розгляду справи;

- складено відзив на апеляційну скаргу;

- складено заяву про закриття апеляційного провадження;

- складено заперечення проти відкриття апеляційного провадження;

- складено заяву в порядку ч.8 ст.129 ГПК України;

- складено клопотання про поновлення провадження у справі;

- складено заяву про закриття апеляційного провадження (відповідно до п.3 ч.1 ст.264 ГПК України);

- складено клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції;

- складено заяву на виконання ухвали суду від 12.12.2022;

- складено клопотання про долучення копії постанови Верховного Суду у справі №904/4134/20;

- складено заяву щодо суперечливої поведінки Дніпровської міської ради.

Відповідно до пунктів 1 та 2 акту за наполяганням клієнта адвокат не приймав особистої участі у розгляді справи №904/4736/21 в Центральному апеляційному господарському суді; всі підготовлені адвокатом процесуальні документи надсилались клієнту на адресу електронної пошти, які потім самостійно клієнтом надсилались до Центрального апеляційного господарського суду з використанням ЄСІТС.

В акті зазначено, що робота адвокатом виконана у повному обсязі та на належному рівні; за виконану роботу (надану послугу) клієнт, станом на дату підписання даного акту має сплатити адвокату фіксовану ставку адвокатського гонорару у розмірі 48 000 грн; сторони претензій щодо виконання робіт (надання послуг) не мають.

З приводу деяких видів послуг, наданих згідно акту від 12.01.2023, а саме :

- складення заперечення на клопотання про зупинення розгляду справи;

- складення заяви про закриття апеляційного провадження;

- складення заперечення проти відкриття апеляційного провадження;

- складення заяви про закриття апеляційного провадження (відповідно до п.3 ч.1 ст.264 ГПК України);

- складення заяви щодо суперечливої поведінки Дніпровської міської ради, суд апеляційної інстанції наголошує, що згідно матеріалів справи заперечення проти відкриття апеляційного провадження були відхилені судом в ухвалі від 06.12.2021 про відкриття апеляційного провадження з огляду на висновки щодо відповідності апеляційної скарги особи не залученої до участі у справі, в разі посилання нею на порушення рішенням її законних прав, інтересів та обов`язків вимогам, зокрема, статті 258 ГПК України.

Зазначене стосується і заперечень позивача щодо зупинення провадження у справі, які відхилені судом апеляційної інстанції ухвалою від 10.01.2022, з огляду на слушність доводів апелянта (третьої особи) щодо необхідності зупинення провадження у даній справі (після встановлення судом апеляційної інстанції порушення законних прав, обов`язків та інтересів незалученої особи та залучення ФОП Кузьмінова В.О. до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача).

Крім того, судом апеляційної інстанції також були відхилені заяви про закриття апеляційного провадження, подані позивачем, про що наведено висновки у постанові суду від 11.01.2023, а також не взята до уваги заява про суперечливу поведінку Дніпровської міської ради, оскільки цією ж постановою органу місцевого самоврядування відмовлено у залученні до участі у справі в якості третьої особи, без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

За наслідком апеляційного перегляду цієї справи аргументи відзиву позивача на апеляційну скаргу ФОП Кузьмінова В. О., з урахуванням обставин, встановлених у справі №904/4134/20, враховані та зазначено, що з інших підстав апеляційна скарга не підлягає задоволенню, втім, задоволена частково з огляду на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення суду, а саме п.4 ч.3 ст.277 ГПК України.

З урахуванням приписів ч.4 ст.129 ГПК України та враховуючи, що рішення першої інстанції скасовано з підстав порушення норм процесу і у справі ухвалено аналогічне рішення, яке відбулось на користь позивача, судові витрати мають бути покладені на відповідача.

В той же час, як слушно зауважив позивач норми господарського процесуального законодавства містять прогалину щодо розподілу судових витрат (на користь позивача) в разі, коли рішення відбулось на його ж користь, втім, ініціатором подачі апеляційної скарги була третя особа.

Зокрема, за приписами ч.13 ст.129 ГПК України судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.

Тому, суд апеляційної інстанції вважає за можливе застосувати аналогію у процесуальному праві, стягнувши судові витрати на користь позивача з особи, що подала апеляційну скаргу (в даному випадку третьої особи, без самостійних вимог на стороні відповідача).

Суд апеляційної інстанції наголошує, що можуть бути розподілені витрати і такі, що вже фактично понесені (відшкодування) і такі, що тільки підлягають сплаті (згідно правового висновку, наведеного у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 по справі № 922/445/19).

На підставі викладеного, враховуючи частково подані третьою особою заперечення, вирішуючи питання чи є розмір витрат позивача на правничу допомогу обґрунтованим та пропорційним до предмета спору у цій справі, з урахуванням принципу співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи, обсягом та змістом наданих адвокатських послуг і виконаних робіт, а також відповідність суми понесених витрат критеріям реальності і розумності, права суду не присуджувати (не розподіляти) стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, суд доходить висновку, що адекватним розміром судових витрат на правову допомогу, понесених позивачем при розгляді даної справи, що можуть бути стягнуті з третьої особи, є 10 000 грн., із заявлених 48 000 грн.

Враховуючи наведені обставини, заяву позивача щодо ухвалення додаткового рішення слід задовольнити частково, присудивши до стягнення з третьої особи на користь позивача 10000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції

При цьому колегія суддів відхиляє доводи ФОН Кузьмінова В.О. щодо відсутності доказів у справі надання правничих послуг позивачу адвокатом Алексєєвим Є.О., з огляду на відповідні висновки, надані таким доводам судом касаційної інстанції у справі № 904/4134/20. Зокрема у додатковій постанові від 22.12.2022 у справі №904/4134/20 за участю тих же сторін, суд навів наступне:

« 41. Разом з тим, колегія суддів відхиляє доводи ФОП Кузьмінова В. О. про те, що матеріали справи не містять жодних доказів "присутності" адвоката в цій справі, оскільки (1) професійна правнича допомога пов`язана з розглядом справи не може обмежуватися виключно участю адвоката в судових засіданнях і підписуванням (візуванням) процесуальних документів, а (2) відповідно до погодженого між Клієнтом та адвокатом Алексєєвим О. Є. акта виконаних робіт (наданих послуг) від 15.12.2022 за наполяганням Клієнта адвокат не брав особистої участі в розгляді цієї справі в суді касаційної інстанції, надсилаючи всі підготовлені ним процесуальні документі на адресу електронної пошти Клієнта, які в подальшому надсилались до суду касаційної інстанції з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС).».

При тому, що у даній справі (904/4736/21) позивачем і адвокатом у акті наданих послуг від 12.01.2023 узгоджені такі ж самі умови наданих послуг.

Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Приватної фірми "Нік АН" про ухвалення додаткового рішення у справі задовольнити частково.

Стягнути з Фізична особа-підприємець Кузьмінов Володимир Олександрович на користь Приватної фірми "Нік АН" 10 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

В решті вимог заяви відмовити.

Видачу відповідного наказу, з урахуванням необхідних реквізитів, доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст додаткової постанови виготовлено та підписано 31.01.2023.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя О.В. Березкіна

Суддя С.Г. Антонік