РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2023Справа № 910/7686/22
Господарський суд міста Києва у складі судді Картавцевої Ю.В., за участю секретаря судового засідання Негоди І.А., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ноліміт"

про стягнення 605 234,41 грн

Представники:

від позивача: ОСОБА_1.

від відповідача : не з`явився,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ноліміт" про стягнення 605 234,41 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору №134/ВЗЗ-2022 від 20.04.2022 у частині порушення строку поставки товарів, з огляду на що позивач просить суд стягнути з відповідача 605 234,41 грн, з яких: пеня у розмірі 388 377,36 грн та штраф у розмірі 216 857,05 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.08.2022 позовну заяву залишено без руху.

01.09.2022 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

За змістом ст. 176. Господарського процесуального кодексу України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.09.2022 суд ухвалив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; справу розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначити на 04.10.2022.

27.09.2022 електронною поштою до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Ноліміт» надійшло клопотання про участь у судовому засіданні, призначеному на 04.10.2022 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у справі № 910/7686/22.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.09.2022 суд ухвалив: відмовити у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Ноліміт» про участь у підготовчому засіданні, призначеному на 04.10.2022 в режимі відеоконференції у справі № 910/7686/22.

04.10.2022 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У підготовче засідання 04.10.2022 прибув представник позивача, представники відповідача в підготовче засідання засідання не прибули.

Відповідно до ст. 177 Господарського процесуального кодексу України підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

З метою належної підготовки справи для розгляду у підготовчому засіданні 04.10.2022 судом задоволено клопотання відповідача, продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та оголошено перерву до 08.11.2022.

06.10.2022 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив.

17.10.2022 через відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

28.10.2022 через відділ діловодства суду від відповідача надійшла заява про участь в підготовчому засіданні в режимі відеоконференції.

За наслідками розгляду заяви відповідача головуючим суддею прийнято рішення про можливість проведення підготовчого засідання 08.11.2022 в режимі відеоконференції, про що повідомлено заявника.

У підготовче засідання 08.11.2022 прибув представник позивача. Представники відповідача в підготовче засідання не прибули.

У підготовчому засіданні 08.11.2022 судом з`ясовано, що в процесі підготовчого провадження у даній справі вчинені всі необхідні дії передбачені ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Відповідно до п. 18 ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України у підготовчому засіданні суд призначає справу до розгляду по суті, визначає дату, час і місце проведення судового засідання (декількох судових засідань - у разі складності справи) для розгляду справи по суті.

Суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 15.11.2022.

Разом з тим, судове засідання призначене на 15.11.2022 не відбулось у зв`язку з масованими ракетними обстрілами, зокрема, міста Києва, з огляду на що, ухвалою від 16.11.2022 суд ухвалив викликати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України та Товариство з обмеженою відповідальністю «Ноліміт» у судове засідання на 06.12.2022.

У судове засідання 06.12.2022 прибув представник позивача, представники відповідача в судове засідання не прибули.

У судовому засіданні оголошено перерву до 17.01.2023.

У судове засідання 17.01.2023 прибув представник позивача, який підтримав позовні вимоги. Представники відповідача в судове засідання не прибули.

За змістом ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у судовому засіданні 17.01.2023, за відсутності представників відповідача, запобігаючи при цьому безпідставному затягуванню розгляду справи.

У судовому засіданні 17.01.2023 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України (замовник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ноліміт" (учасник, відповідач) укладено Договір №134/ВЗЗ-2022 від 20.04.2022 року (Договір), відповідно до п.1.1. та п. 1.2. якого учасник зобов`язується поставити замовникові якісні товари, зазначені у специфікації, яка є невід`ємною частиною договору (додаток № 1), а замовник прийняти і оплатити такі товари. Найменування (номенклатура, асортимент, кількість) товару визначена в додатку № 1 до цього договору. Код ДК021:2015:15220000-6 - Риба, рибне філе та інше м`ясо риби морожені.

Згідно п. 3.1 Договору ціна договору складає 38 000 000 (тридцять вісім мільйонів) грн 00 коп., у тому числі податок на додану вартість 20% - 6 333 333,33 грн.

Відповідно до п. 5.1. Договору дата та місце поставки товару зазначається у письмовій заявці Замовника, сканкопія якої надсилається Замовником з його офіційної електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_1 на електронну пошту учасника , вказану у розділі 13 цього Договору. Учасник зобов`язаний засобами телефонного зв`язку підтвердити Замовнику (його уповноваженій особі) отримання заявки. У заявці зазначається найменування Товару, місце поставки Товару, кількість Товару та інша необхідна інформація для поставки Товару. У випадку корегування інформації яка зазначена у заявці, Замовник має право здійснити таке корегування засобами зв`язку, з обов`язковим письмовим підтвердженням в подальшому. В разі відсутності письмового підтвердження таке корегування вважається не дійсним.

Дослідивши зміст укладеного між Позивачем та Відповідачем Договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

30.04.2022 на виконання умов Договору позивачем було надано під особистий підпис уповноваженому представнику відповідача Павліченку В.О., заявку від 29.04.2022 № 78/8/2-263 щодо необхідності поставки товару загальною кількістю 400 000 кг, а саме: до 05.05.2022 - 39 000 кг, до 06.05.2022 - 18 000 кг, до 10.05.2022 - 73 000 кг, до 16.05.2022 - 140 000 кг, до 19.05.2022 - 40 000 кг, до 23.05.2022 - 30 000 кг, до 24.05.2022 - 20 000 кг, до 25.05.2022 - 40 000 кг.

Відповідно до видаткової накладної № НЛ-0000817 від 13.06.2022 учасник передав, а замовник отримав товар у кількості 20 000 кг загальною вартістю 1 900 000,00 грн.

Відповідно до видаткової накладної № НЛ-0000519 від 18.05.2022 учасник передав, а замовник отримав товар у кількості 20 000 кг загальною вартістю 1 900 000,00 грн.

Відповідно до видаткової накладної № НЛ-0000413 від 09.05.2022 учасник передав, а замовник отримав товар у кількості 18 006 кг загальною вартістю 1 710 570,00 грн.

Відповідно до видаткової накладної № НЛ-0000636 від 25.05.2022 учасник передав, а замовник отримав товар у кількості 19 994 кг загальною вартістю 1 899 430,00 грн.

Відповідно до видаткової накладної № НЛ-0000510 від 16.05.2022 учасник передав, а замовник отримав товар у кількості 18 000 кг загальною вартістю 1 710 000,00 грн.

Відповідно до видаткової накладної № НЛ-0000938 від 21.06.2022 учасник передав, а замовник отримав товар у кількості 20 000 кг загальною вартістю 1 900 000,00 грн.

Відповідно до видаткової накладної № НЛ-0000473 від 13.05.2022 учасник передав, а замовник отримав товар у кількості 10 012,90 кг загальною вартістю 951 225,50 грн.

Відповідно до видаткової накладної № НЛ-0000647 від 31.05.2022 учасник передав, а замовник отримав товар у кількості 10 003,40 кг загальною вартістю 950 323,00 грн.

Відповідно до видаткової накладної № НЛ-0000774 від 08.06.2022 учасник передав, а замовник отримав товар у кількості 10 500 кг загальною вартістю 997 500,00 грн.

Відповідно до видаткової накладної № НЛ-0001330 від 20.07.2022 учасник передав, а замовник отримав товар у кількості 20 000 кг загальною вартістю 1 900 000,00 грн.

Відповідно до видаткової накладної № НЛ-0001332 від 20.07.2022 учасник передав, а замовник отримав товар у кількості 19 377 кг загальною вартістю 1 840 815,00 грн.

Відповідно до видаткової накладної № НЛ-0000586 від 24.05.2022 учасник передав, а замовник отримав товар у кількості 2 497,20 кг загальною вартістю 237 234,00 грн.

Відповідно до видаткової накладної № НЛ-0000496 від 16.05.2022 учасник передав, а замовник отримав товар у кількості 10 000 кг загальною вартістю 950 000,00 грн.

Відповідно до видаткової накладної № НЛ-0000736 від 08.06.2022 учасник передав, а замовник отримав товар у кількості 10 000 кг загальною вартістю 950 000,00 грн.

Зі змісту претензії №78/8/2-1219 від 05.08.2022 вбачається, що замовник вимагав у ТОВ «Ноліміт» сплатити пеню у розмірі 388 378,55 грн та штраф у розмірі 261 857,05 грн у зв`язку з порушенням строків поставки товару (докази направлення претензії містяться в матеріалах справи).

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору №134/ВЗЗ-2022 від 20.04.2022 у частині порушення строку поставки товарів, з огляду на що позивач просить суд стягнути з відповідача 605 234,41 грн, з яких: пеня у розмірі 388 377,36 грн та штраф у розмірі 216 857,05 грн.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує та, зокрема, зазначає, що нарахування пені може здійснюватися лише за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, однак, порушення про яке зазначає позивач (порушення строків поставки товару) не є грошовим, тому правові підстави для нарахування пені відсутні; у зв`язку із введенням на території України воєнного стану, відповідач втратив значну частину прибутків, відтак, у разі задоволення позовних вимог, зважаючи, також, на те, що зобов`язання з поставки товару було виконане в повному обсязі, відповідач просить зменшити розмір штрафних санкцій.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, між Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ноліміт" укладено Договір №134/ВЗЗ-2022 від 20.04.2022 року, відповідно до п.1.1. та п. 1.2. якого учасник зобов`язується поставити замовникові якісні товари, зазначені у специфікації, яка є невід`ємною частиною договору (додаток № 1), а замовник прийняти і оплатити такі товари. Найменування (номенклатура, асортимент, кількість) товару визначена в додатку № 1 до цього договору. Код ДК021:2015:15220000-6 - Риба, рибне філе та інше м`ясо риби морожені.

За змістом п. 5.1. Договору дата та місце поставки товару зазначається у письмовій заявці.

Судом було встановлено, що позивач передав відповідачу заявку від 29.04.2022 № 78/8/2-263, у якій вказано щодо необхідності поставки товару загальною кількістю 400 000 кг, а саме: до 05.05.2022 - 39 000 кг, до 06.05.2022 - 18 000 кг, до 10.05.2022 - 73 000 кг, до 16.05.2022 - 140 000 кг, до 19.05.2022 - 40 000 кг, до 23.05.2022 - 30 000 кг, до 24.05.2022 - 20 000 кг, до 25.05.2022 - 40 000 кг. Місце постачання товару визначене заявкою. Факт отримання заявки відповідачем не заперечується.

Поряд з цим, судом встановлено, що відповідно до вищезазначених видаткових накладних, учасник передав, а замовник отримав товар, визначений заявкою від 29.04.2022 № 78/8/2-263, однак, з порушенням строку поставки, зокрема, товар було передано 13.06.2022 (тоді-як відповідно до умов Договору та Заявки товар мав бути поставлений 19.05.2022), 18.05.2022 (товар мав бути поставлений 10.05.2022), 09.05.2022 (товар мав бути поставлений 06.05.2022), 25.05.2022 (товар мав бути поставлений 24.05.2022), 16.05.2022 (товар мав бути поставлений 10.05.2022), 21.06.2022 (товар мав бути поставлений 25.05.2022), 13.05.2022 (товар мав бути поставлений 05.05.2022), 30.05.2022 (товар мав бути поставлений 19.05.2022), 08.06.2022 (товар мав бути поставлений 19.05.2022), 13.07.2022 (товар мав бути поставлений 10.05.2022), 13.07.2022 (товар мав бути поставлений 25.05.2022), 24.05.2022 (товар мав бути поставлений 10.05.2022), 16.05.2022 (товар мав бути поставлений 10.05.2022), 08.06.2022 (товар мав бути поставлений 23.05.2022).

За змістом ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Пунктом 7.3 Договору визначено, що за порушення строку поставки товару, зазначеного у письмовій заявці Замовника, Учасник сплачує Замовнику пеню у розмірі 0,1 % вартості Товару, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення. За прострочення поставки понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вартості непоставленого товару. У випадку порушення строку поставки понад 30 календарних днів чи не надання товарно-супровідних документів у термін, визначений у пункті 5.7. Договору, Замовник залишає за собою право на одностороннє розірвання цього Договору.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується з нормами ст. ст. 525, 526 ЦК України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарського кодексу України).

Положеннями п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);

за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Таким чином застосування до боржника, який порушив господарське зобов`язання, штрафних санкцій у вигляді пені або штрафу, передбачених частиною четвертою статті 231 ГК України, можливо, оскільки суб`єкти господарських відносин при укладанні договору наділені законодавцем правом забезпечення виконання господарських зобов`язань встановленням договірної санкції за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань і пеня застосовується за порушення будь-яких господарських зобов`язань, а не тільки невиконання грошового зобов`язання.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 19.09.2019 у справі № 904/5770/18 та у постанові від 31.03.2021 у справі №916/3848/19.

Зазначеним спростовуються твердження відповідача про те, що нарахування пені може здійснюватися лише за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання.

За наведених обставин, позивач вправі вимагати у відповідача сплати пені у розмірі 0,1% від вартості несвоєчасно поставленого товару за кожний день порушення строку поставки товару.

Так, перевіривши розрахунки пені, що містяться в позовній заяві, судом встановлено, що періоди прострочення зобов`язань за видатковими накладними № НЛ-0000817 від 13.06.2022, № НЛ-0000519 від 18.05.2022, № НЛ-0000413 від 09.05.2022, № НЛ-0000636 від 25.05.2022, № НЛ-0000510 від 16.05.2022, № НЛ-0000938 від 21.06.2022, № НЛ-0000473 від 13.05.2022, № НЛ-0000647 від 31.05.2022, № НЛ-0000774 від 08.06.2022, № НЛ-0001330 від 20.07.2022, № НЛ-0001332 від 20.07.2022, № НЛ-0000586 від 24.05.2022, № НЛ-0000496 від 16.05.2022, визначені позивачем, є обґрунтованими, відтак, позовні вимоги про стягнення пені у розмірі 374 127,36 грн за несвоєчасну поставку товару за вказаними накладними підлягають задоволенню.

Разом з тим, суд зазначає, що за видатковою накладною № НЛ-0000736 від 08.06.2022 позивачем визначено строк нарахування пені з 11.05.2022 по 15.05.2022, тоді-як відповідно до Заявки поставка мала бути здійснена до 23.05.2022, тобто, визначений позивачем строк нарахування є необґрунтованим, з огляду на що, вимоги про стягнення пені в сумі 14 250,00 грн задоволенню не підлягають.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення 388 377,36 грн підлягають частковому задоволенню, а саме в розмірі 374 127,36 грн.

Щодо вимог про стягнення штрафу за прострочення поставки товару понад 30 календарних днів за видатковими накладними № НЛ-0001330 та № НЛ-0001332, суд зазначає, що відповідно до умов договору, обґрунтованою сумою штрафу за вказаними накладними є 261 857,05 грн (7% від 3 740 815,00 грн), разом з тим, у прохальній частині позову позивачем заявлено до стягнення з відповідача 216 857,05 грн штрафу.

Відтак, зважаючи на те, що суд не може виходити за межі позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення штрафу підлягають задоволенню у заявленому позивачем розмірі, а саме у розмірі 216 857,05 грн.

Стосовно клопотання відповідача про зменшення неустойки, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Положенням ст. 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Визначені наведеними нормами положення з урахуванням приписів Господарського процесуального кодексу України щодо загальних засад господарського судочинства та щодо обов`язку суду сприяти учасникам судового процесу в реалізації їхніх прав дає право суду зменшити розмір штрафних санкцій за умови, що він значно перевищує розмір завданих допущеним порушенням збитків.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду України від 03.09.2014 №6-100цс14.

Статтею 546 Цивільного кодексу України неустойка (штраф, пеня) віднесена до переліку видів забезпечення виконання зобов`язань.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1 ст. 549 ЦК України).

Згідно з приписами частини 1 ст. 230 ГК України неустойка є штрафною санкцією, яка застосовується до учасника господарських відносин у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Отже, неустойка має подвійну правову природу, є водночас способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником.

Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності є одночасно дисциплінування боржника (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.

Метою застосування неустойки є в першу чергу захист інтересів кредитора, однак не застосування до боржника заходів, які при цьому можуть призвести до настання негативних для нього наслідків як суб`єкта господарської діяльності.

Відтак, застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності та справедливості.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Зі змісту наведених норм вбачається, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд має дати належну оцінку правовідносинам сторін з точки зору винятковості випадку. Крім цього, зменшення розміру штрафних санкцій не є обов`язком суду, а його правом і виключно у виняткових випадках.

Оцінюючи наявні у матеріалах справи докази та доводи відповідача, суд зазначає, що неустойка підлягає стягненню за сам факт допущення порушень зобов`язань, визначених договором, незалежно від того, чи завдано у зв`язку з цим збитки. Разом з тим, відповідачем не надано суду жодних належних, допустимих та достовірних доказів в розумінні ст.ст. 76, 77, 78, 79, 91 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження поважності причин неналежного виконання зобов`язань та причинних наслідків, винятковості даного випадку, а тому підстави для зменшення розміру штрафних санкцій відсутні.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ноліміт» (36023, м. Полтава, вул. Огнівська, 12, кв. 152; ідентифікаційний код: 44476694) на користь Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код: НОМЕР_2 ) пеню у розмірі 374 127 (триста сімдесят чотири тисячі сто двадцять сім) грн 36 коп., штраф у розмірі 216 857 (двісті шістнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят сім) грн 05 коп. та судовий збір у розмірі 8 864 (вісім тисяч вісімсот шістдесят чотири) грн 77 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 27.01.2023

Суддя Ю.В. Картавцева