ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" січня 2023 р. м. Рівне Справа № 918/970/22

Господарський суд Рівненської області у складі головуючої судді Бережнюк В.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго"

до відповідача Відділу освіти, культури, молоді та спорту Березнівської сільської ради Сарненського району Рівненської області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Приватне акціонерне товариство "Рівнеобленерго"

про стягнення заборгованості 488 317,89 грн.

Секретар судового засідання Лиманський А.Ю.

Представники:

від позивача Рудюк Ю.А.

від відповідача не з`явився

від третьої особи Дімова Ж.О.

СУТЬ СПОРУ

Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до Відділу освіти, культури, молоді та спорту Березнівської сільської ради Сарненського району Рівненської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Приватне акціонерне товариство "Рівнеобленерго", про стягнення заборгованості 488 317,89 грн., з яких 352 164,61 грн. - борг за поставлену електроенергію, 53 880,26 грн. - пеня, 49 347,35 грн. - 15% річних, 32 925,67 грн. - інфляційні втрати.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" в частині своєчасної та повної сплати за поставлену енергію в сумі 488 317,89 грн., з яких 352 164,61 грн. - борг за поставлену електроенергію, 53 880,26 грн. - пеня, 49 347,35 грн. - 15% річних, 32 925,67 грн. - інфляційні втрати.

В обґрунтування позовних вимог ДПЗД "Укрінтеренерго" у позовній заяві зазначає про невиконання Відділом освіти, культури, молоді та спорту Березнівської сільської ради Сарненського району Рівненської області умов договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії", в частині оплати за спожиту електричну енергію.

Позивач зазначає, що він виконав в повному обсязі свої зобов`язання за укладеним договором, а відповідач порушив свої зобов`язання щодо своєчасної оплати послуги постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" за січень-березень 2021 року, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість в розмірі 352 164,61 грн., яку позивач просить суд стягнути на свою користь. Крім стягнення основного боргу, позивач просить суд стягнути з відповідача 53 880,26 грн. - пені, 49 347,35 грн. - 15% річних, 32 925,67 грн. - інфляційні втрати.

Представник відповідача 07 грудня 2022 року подав відзив на позов, в якому визнає позов частково, а саме в частині стягнення заборгованості в сумі 352 164,61 грн. - борг за поставлену електроенергію. Не визнає вимоги позивача щодо стягнення сум 53 880,26 грн. - пеня, 49 347,35 грн. - 15% річних, 32 925,67 грн. - інфляційні та судові витрати в розмірі 7 324,77 грн. Вказує, що оплата за договором була неможлива, оскільки не було підписано паперової форми договору, здійснення платежів за бюджетні кошти без реєстрації бюджетних зобов`язань є порушенням бюджетного законодавства. Проте відповідач визнав, що отримав послуги з постачання електричної енергії постачальником "останньої надії".

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 21.11.2022 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Справу призначено до слухання в підготовчому засіданні на 07 грудня 2022 р. на 09:20 год.

28 листопада 2022 року представник позивача подав заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою суду від 30 листопада 2022 року задоволено заяву представника Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" про участьу судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

30 листопада 2022 року від Приватного акціонерного товариства "Рівнеобленерго" надійшли письмові пояснення по справі.

07 грудня 2022 року від відповідача надійшов відзив на позов.

07 грудня 2022 року судове засідання не відбулося у зв`язку з відсутністю електропостачання в Господарському суді Рівненської області.

Ухвалою від 07.12.2022 підготовче засідання відкладено на 21 грудня 2022 р. на 09:40 год.

19 грудня 2022 року представник позивача подав заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою суду від 19 грудня 2022 року задоволено заяву представника Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" про участьу судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

20 грудня 2022 року від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без участі учасника справи, позовні вимоги визнає частково відповідно до наданого відзиву від 06 грудня 2022 року.

Ухвалою від 21.12.2022 закрито підготовче провадження. Призначено справу до судового розгляду по суті на 24 січня 2023 р. на 11:15 год.

22 грудня 2022 року представник позивача подав клопотання про проведення підготовчого засідання без участі позивача.

26 грудня 2022 року від представника Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, в якій останній просить суд надати можливість представнику приймати участь у судовому засіданні по справі №918/970/22 призначеному на 24 січня 2023 р. на 11:15 год. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою суду від 27 грудня 2022 року задоволено заяву представника Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" про участьу судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

16 січня 2023 року від Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог.

23.01.2023 від ПрАТ "Рівнеобленерго" надійшли додаткові докази у зв`язку з поданням заяви позивача про збільшення розміру позовнх вимоги.

В судовому засіданні 24 січня 2023 року суд оголосив протокольну ухвалу про залишення без розгляду поданої Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" заяви про збільшення розміру позовних вимог. При цьому суд зауважує, що згідно п.2 ч.2 ст.46 ГПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою від 21.12.2022 закрито підготовче провадження. Таким чином позивач мав можливість подати відповідну заяву у строк до 21.12.2022. Вбачається, що заява подана поза межами встановленого законом строку. Відповідно до ст.118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Представник позивача 24.01.2023 під час розгляду спору по суті позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Просив позов задоволити та покласти на відповідача усі судові витрати.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився. Проте 20 грудня 2022 року від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без участі його представника.

Представник третьої особи надав пояснення по суті спору.

У подальшому суд дослідив письмові докази, що містяться у справі.

Заслухано представників сторін у судових дебатах.

Після виходу з нарадчої кімнати суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

?

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 12 грудня 2018 року № 1023-р Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" визначено постачальником "останньої надії" (далі - ПОН) на період з 01 січня 2019 року до 31 грудня 2022 року.

Положеннями пункту 6.2.4 ПРРЕЕ, встановлено, що початком постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" вважається день припинення постачання електричної енергії споживачу попереднім електропостачальником. Адміністратор розрахунків повідомляє дату переведення споживача на постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" постачальнику (постачальникам) послуг комерційного обліку.

На виконання вимог ч.11 ст.64 Закону України "Про ринок електричної енергії" в мережі Інтернет за адресою: www.uie.kiev.ua ДПЗД "Укрінтеренерго" розміщено: порядок приєднання до умов договору; договір про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії"; комерційну пропозицію № 3 до договору; додаток до комерційної пропозиції № 5 Ціни, за якими здійснюється постачання електричної енергії споживачам постачальником "останньої надії".

Положенням ст. 64 Закону України "Про ринок електричної енергії" встановлено, що постачальник "останньої надії" здійснює постачання електричної енергії в порядку, визначеному ПРРЕЕ, на умовах типового договору постачання електричної енергії постачальником останньої надії, що затверджується Регулятором, та є публічним договором приєднання споживача ПОН. Договір регулює порядок та умови продовження постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" споживачу ПОН, у разі, якщо обраний споживачем електропостачальник неспроможний постачати електричну енергію, до моменту обрання споживачем ПОН нового електропостачальника або припинення постачання у передбачених чинним законодавством чи Договором випадках та є укладеним сторонами, керуючись статтями 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України з початку фактичного постачання електричної енергії такому споживачу (пунктом 3.4.4 ПРРЕЕ).

Відповідно до ст. 64 Закону України "Про ринок електричної енергії" яка кореспондується з умовами, що зазначені в Додатку 1 до Договору "Комерційна пропозиція № 3", Договір вважається укладеним з початку фактичного постачання електричної енергії такому споживачу у перший день, наступний за останнім днем постачання електричної енергії попереднім електропостачальником, та діє в частині здійснення розрахунків між Сторонами до повного їх здійснення, а в частині постачання електричної енергії його дія не може перевищувати 90 календарних днів.

Зважаючи на вищевикладені обставини, між Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго", яке виконує функції постачальника "останньої надії" (далі - постачальник), діє на підставі ліцензії на постачання електричної енергії споживачу, виданої постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 06 листопада 2018 року № 1344 та Розпорядження Кабінету Міністрів України від 12 грудня 2018 року № 1023-р, відповідно до ст. 64 Закону України "Про ринок електричної енергії", Правил роздрібного ринку електричної енергії (далі - ПРРЕЕ), затверджених постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 312 та Відділом освіти, культури, молоді та спорту Березнівської сільської ради Сарненського району Рівненської області(далі - споживач) укладений договір про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" (далі - договір) на умовах публічного договору постачання електричної енергії постачальника "останньої надії" та комерційної пропозиції, розробленої з урахуванням вимог Цивільного кодексу України та у відповідності до вимог Закону України "Про ринок електричної енергії", Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 312. Приватне акціонерне товариство "Рівнеобленерго", визначено як оператор системи розподілу (далі - ОСР) згідно реєстру суб`єктів господарювання, які провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, діяльність яких регулюється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (а.с. 13-16).

Згідно з п. 2.1. договору Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору, що зазначені в Додатку 1 до Договору (комерційна пропозиція).

Згідно із п. 5.8. договору розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць.

Умовами комерційної пропозиції № 3 від 07 червня 2019 року визначено, що споживач сплачує 100% від орієнтованої вартості прогнозованого обсягу споживання електричної енергії за розрахунковий період протягом 5 банківських (робочих) днів з моменту отримання Споживачем рахунку.

Орієнтована вартість розраховується шляхом множення прогнозованого обсягу споживання електричної енергії на ціну, за якою здійснюється постачання електричної енергії Постачальником. Прогнозований обсяг споживання електричної енергії визначається на підставі даних, отриманих Постачальником від Оператора системи розподілу (передачі).

Відповідно до Додатка 1 "Комерційна пропозиція № 3" до договору - остаточний розрахунок за спожиту електричну енергію в розрахунковому місяці здійснюється Споживачем на підставі виставленого Постачальником рахунку до 14-го (включно) числа місяця, наступного за розрахунковим, розмір якого визначається як різниця між вартістю купованої Споживачем електричної енергії, зазначеної в Акті купівлі- продажу, та сумарною оплатою Споживачем за розрахунковий період з урахуванням ПДВ. Акт купівлі-продажу складається на підставі даних про фактичне споживання Споживача, отриманих від ОСР. У разі наявності зауважень до Акту купівлі - продажу, Споживач оформлює протокол розбіжностей, в якому вказує обсяг електричної енергії, по якому є розбіжності.

Відповідно до п. 5.10 договору про постачання електричної енергії з постачальником "останньої надії" та комерційної пропозиції № 3, оплата виставленого Постачальником рахунка за цим договором має бути здійснена Споживачем в терміни, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів з дати отримання Споживачем цього рахунку, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного у комерційній пропозиції, прийнятої Споживачем. Остаточний розрахунок за спожиту електричну енергію в розрахунковому місяці здійснюється Споживачем на підставі виставленого Постачальником рахунку, розмір якого визначається як різниця між вартістю купованої Споживачем електричної енергії, зазначеної в Акті купівлі-продажу, та сумарною оплатою Споживачем за розрахунковий період з урахуванням ПДВ.

18.01.2021 оператор системи розподілу ПрАТ "Рівнеобленерго" листом від 11.01.2021 вих.№ 18-20/159 повідомив ДПЗД "Укрінтеренерго" про переведення з 01.01.2021 Відповідача на постачання електричної енергії до Постачальника "останньої надії" .

На виконання зазначеного Договору ДПЗД "Укрінтеренерг" за даними операторів системи розподілу (ОСР) - ПрАТ "Рівнеобленерго" за спожиту Відповідачем електричну енергію у січні - березні 2021 сформовано наступні рахунки та акти: рахунок № 28/16/001/11243 від 16.02.2021 у відповідності до даних оператора системи розподілу про обсяги споживання електричної енергії 33 737,00 кВт. год. за період січень 2021 на суму 142 727,35 грн, та Акт купівлі-продажу електроенергії від 31.01.2021 № 005427; рахунок № 28/16/002/15871 від 17.03.2021 у відповідності до даних оператора системи розподілу про обсяги споживання електричної енергії 27 305,00 кВт. год. за період лютий 2021 на суму 107 385,97 грн., та Акт купівлі-продажу електроенергії від 28.02.2021 № 010051; рахунок № 28/16/003/17750 від 08.04.2021 у відповідності до даних оператора системи розподілу про обсяги споживання електричної енергії 23 549,00 кВт. год. за період березень 2021 на суму 102 051,29 грн., та Акт купівлі-продажу електроенергії від 31.03.2021 № 011904;

Відповідачу вищевказані документи було відправлено на офіційну електронну адресу: рахунок та акт за січень 2021 року - 17.02.2021 р., рахунок та акт за лютий 2021 року - 17.03.2021 та рахунок та акт за березень 2021 року - 08.04.2021 відповідно, докази містяться в матеріалах справи.

На виконання умов договору позивачем та на підставі отриманих від Приватного акціонерного товариства "Рівнеобленерго" (як оператора системи розподілу, далі - ОСР) даних (звіт) про фактичне споживання відповідачем електричної енергії, складений акти купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період січень-березень 2021 року та рахунки на оплату, відповідно до яких відповідачем спожито електричної енергії в обсязі - 84591,00 кВт*год. на загальну суму 352 164 грн. 61 коп.

Однак, позивач зазначає, що відповідач не оплатив поставлену та отриману електро енергію, що у свою чергу є порушенням умов договору та призвело до виникнення заборгованості в сумі 352 164 грн. 61 коп.

Зважаючи на вказані вище прострочення по оплаті за поставлену енергію позивачем нараховано відповідачу 49 347 грн. 35 коп. 15% річних, 53 880 грн. 26 коп. пені та 32 925 грн. 67 коп. інфляційних втрат.

Враховуючи викладені обставини та прострочення у розрахунках за договором, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за порушення строків проведення оплати за поставлену електричну енергію.

Наведені обставини стали причиною звернення позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів сторін

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Статтями 15, 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтями 11 ЦК України та 174 ГК України унормовано, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 статті 64 Закону України "Про ринок електричної енергії" та п. 3.4.2 Правил вказано, що постачальник "останньої надії" надає послуги з постачання електричної енергії споживачам у разі: 1) банкрутства, ліквідації попереднього електропостачальника; 2) завершення строку дії ліцензії, зупинення або анулювання ліцензії з постачання електричної енергії споживачам попереднього електропостачальника; 3) невиконання або неналежного виконання електропостачальником правил ринку, правил ринку "на добу наперед" та внутрішньодобового ринку, що унеможливило постачання електричної енергії споживачам; 4) необрання споживачем електропостачальника, зокрема після розірвання договору з попереднім електропостачальником; 5) в інших випадках, передбачених правилами роздрібного ринку.

Пунктом 1.2.9 Правил передбачено, що постачальник "останньої надії" здійснює постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії", зміст якого визначається постачальником "останньої надії" на основі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" (додаток 7 до цих Правил), є публічним договором приєднання та вважається укладеним у визначених законодавством України та цими Правилами випадках, у разі настання яких споживач безакцептно приймає умови договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії".

Постачальники універсальних послуг та постачальники "останньої надії" повинні оприлюднити на своїх вебсайтах типову форму договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг та типову форму договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" відповідно (п. 3.2.1 Правил).

У п. 3.4.4 правил зазначено, що постачальник "останньої надії" здійснює постачання з моменту припинення постачання електричної енергії попереднім електропостачальником. Договір постачання електричної енергії між постачальником "останньої надії" і споживачем вважається укладеним з початку фактичного постачання електричної енергії такому споживачу.

У цьому випадку покази засобу вимірювання визначаються постачальником послуг комерційного обліку на дату початку фактичного постачання електричної енергії в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку.

Постачальник "останньої надії" постачає електричну енергію споживачу протягом строку, який не може перевищувати 90 днів. Після завершення зазначеного строку постачальник "останньої надії" припиняє електропостачання споживачу.

З урахуванням вищенаведеного судом встановлено, що між позивачем та відповідачем виникли правовідносини на підставі публічного договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії", умови якого відповідач (як споживач електроенергії) безакцептно прийняв з урахуванням п. 1.2.9 Правил.

Тому, укладений договір про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" на протязі терміну його дії є підставою для виникнення у сторін господарських зобов`язань відповідно до ст.ст. 173, 174 ГК України (ст. ст. 11, 202, 509 ЦК України), і згідно ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Енергопостачальник має право на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію та послуги з постачання електричної енергії відповідно до укладених договорів. Споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів (ч. 1 ст. 57, ч. 3 ст. 58 Закону України "Про ринок електричної енергії", п. 5.5.5 Правил).

Відповідно до пункту 4.7-4.8 Правил передбачено, що оплата електричної енергії здійснюється споживачем виходячи з умов відповідного договору про постачання електричної енергії і може, зокрема, бути у формі: 1) планових платежів з наступним перерахунком (остаточним розрахунком), що проводиться за фактично відпущену електричну енергію згідно з даними комерційного обліку; 2) попередньої оплати з остаточним розрахунком, що проводиться за фактично відпущену електричну енергію згідно з даними комерційного обліку; 3) оплати за фактично відпущену електричну енергію відповідно до даних комерційного обліку. За наявності відповідного устаткування проведення оплати може бути реалізоване із застосуванням картки попередньої оплати. Форма та порядок оплати, терміни (строки) здійснення попередньої оплати, планових платежів та остаточного розрахунку зазначаються у договорі між електропостачальником та споживачем про постачання електричної енергії споживачу (комерційній пропозиції до договору).

Як вже зазначалось, у п. 5.10 договору (та комерційної пропозиції № 3) обумовлено, що оплата виставленого постачальником рахунка за цим договором має бути здійснена споживачем в терміни, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів з дати отримання споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного у комерційній пропозиції, прийнятої споживачем.

Відповідно до п. 4.2 комерційної пропозиції остаточний розрахунок за спожиту електричну енергію в розрахунковому періоді здійснюється споживачем на підставі виставленого постачальником рахунку до 14-го (включно) числа місяця, наступного за розрахунковим, розмір якого визначається як різниця між вартістю купованої споживачем електричної енергії, зазначеної в Акті купівлі-продажу, та сумарною оплатою споживачем за розрахунковий період з урахуванням ПДВ.

Пункт 4.3 комерційної пропозиції передбачає, що у разі направлення рахунків електронною поштою або із застосуванням інших засобів електронного зв`язку, датою отримання таких рахунків буде вважатися дата відправлення постачальником відповідного електронного повідомлення (лист, факс та інше).

Акт № 005427 за січень 2021 року, рахунок № 28/16/001/11243 від 16 лютого 2021 року за спожиту у січні 2021 року електричну енергію на суму 142 727 грн. 35 коп.; Акт № 010051 за лютий 2021 року, рахунок № 28/16/002/15871 від 17 березня 2021 року за спожиту у лютому 2021 року електричну енергію на суму 107 385 грн. 97 коп.; Акт № 011904 за березень 2021 року, рахунок № 28/16/003/17750 від 08 квітня 2021 року за спожиту у березні 2021 року електричну енергію на суму 102 051 грн. 29 коп.

Згідно рахунку, строк його оплати складає 5 банківських (робочих) днів.

Матеріали справи не містять оформлених відповідачем в порядку п. 4.4 комерційної пропозиції зауважень до актів купівлі-продажу електроенергії № 005427, № 010051, № 011904.

З наведеного слідує, що рахунки на оплату та акти приймання - передачі електроенергії, за своїм змістом, засвідчує факт отримання споживачем електроенергії та зобов`язує останнього сплатити грошові кошти за спожиту електричну енергію, відповідно до укладеного договору.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження проведення розрахунку за отриману у січні - березні 2021 року електроенергію як у визначеному п. 4.10 Правил порядку, так і у строки, обумовлені договором і комерційною пропозицією, договором, а також станом на час розгляду справи у суді.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч.1 ст. 634 ЦК України).

Не може вважатись неукладеним договір, який виконувався.

Договір (правочин) є підставою для виникнення у його сторін зобов`язань за ним (ст.ст. 11, 509 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За таких обставин, вимоги про примусове стягнення боргу в сумі 352 164 грн. 61 коп. підлягають задоволенню як обґрунтовані та визнані відповідачем з урахуванням змісту договору.

Окрім того, слід зазначити, що відповідачем не оспорювався факт постачання останньому електричної енергії позивачем на загальну суму 352 164 грн. 61 коп. та визнається ним у повному обсязі, що підтверджується у письмовому відзиві поданому відмовідачем.

З положень ст. 509 ЦК України та ст. 173 ГК України слідує, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відносини пов`язані із поставкою електричної енергії є відносинами у сфері електроенергетики та регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України та нормативно-правовим актами у сфері електроенергетики.

Відповідно до ч. 1 ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору про постачання електричної енергії встановлюються Законом України Про ринок електричної енергії. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище визначає Закон України "Про ринок електричної енергії" від 13.04.2017 № 2019-VIII (далі - Закон № 2019-VIII).

Згідно з п. 16 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються такі види договорів, зокрема про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії".

Частинами 1 - 6 ст. 56 Закону України "Про ринок електричної енергії" визначено, що постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу.

Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

У разі покладення на електропостачальника зобов`язань з надання універсальних послуг або виконання функцій постачальника "останньої надії" ціни (тарифи) на послуги постачальника універсальних послуг, постачальника "останньої надії" визначаються відповідно до цього Закону.

Покладення зобов`язань з надання універсальних послуг та/або постачання "останньої надії" не обмежує права електропостачальника здійснювати постачання електричної енергії за вільними цінами.

Для забезпечення постачання електричної енергії споживачам електропостачальники здійснюють купівлю-продаж електричної енергії за двосторонніми договорами та/або на ринку "на добу наперед", внутрішньодобовому ринку і на балансуючому ринку, а також шляхом імпорту.

Постачання електричної енергії електропостачальниками здійснюється з дотриманням правил роздрібного ринку.

Умови постачання електричної енергії, права та обов`язки електропостачальника і споживача визначаються договором постачання електричної енергії споживачу (ч.7 ст.56 Закону України Про ринок електричної енергії).

Регулятор затверджує примірний договір постачання електричної енергії споживачу, типовий договір постачання електричної енергії споживачу на умовах надання універсальної послуги та типовий договір постачання електричної енергії споживачу постачальником останньої надії (ч.11 ст. 56 Законом України Про ринок електричної енергії).

У п.п. 72 ч. 1 ст. 1 Закону України Про ринок електричної енергії визначено, що регулятор - Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Умовами ч. 2 ст. 2 Закону України Про ринок електричної енергії вказано, що основні умови діяльності учасників ринку електричної енергії та взаємовідносин між ними визначаються нормативно-правовими актами, що регулюють впровадження цього Закону, зокрема правилами роздрібного ринку, які затверджуються Регулятором.

Положеннями ст. 525, ч. 1 ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 3 частини 1 статті 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Згідно з ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

У постанові від 20.08.2021 у справі №910/13575/20 Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду, уточнюючи правову позицію Верховного Суду щодо застосування ч. 6 ст. 232 ГК України, зазначив, що у кожному конкретному випадку господарські суди повинні належним чином проаналізувати умови укладених між сторонами договорів щодо нарахування штрафних санкцій, та встановити, чи містить відповідний пункт договору або певний термін, шляхом вказівки на подію (день сплати заборгованості, день фактичної оплати), або інший строк, відмінний від визначеного ч. 6 ст. 232 ГК України, який є меншим або більшим шести місяців.

Згідно з п. 6.1. комерційної пропозиції, за внесення передбачених умовами договору платежів з порушенням термінів, визначених даною комерційною пропозицією, Постачальник має право нарахувати Споживачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Отже, сторони у договорі встановили термін нарахування пені, відмінний від визначеного ч. 6 ст. 232 ГК України (більше шести місяців), шляхом вказівки на подію - до дня фактичної оплати.

Відповідно до розрахунку позивача, за несвоєчасну оплату відповідачу нараховані 53 880,26 грн. - пені, 49 347,35 грн. - 15% річних, 32 925,67 грн. - інфляційні втрати.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Закон України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" № 543/96-ВР від 22 листопада 1996 року, регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Статтею 1 даного Закону передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. А згідно статті 3 вказаного Закону розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 2 статті 343 ГК України визначено, що платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

У зв`язку з порушенням виконання грошового зобов`язання, позивач просить стягнути з відповідача передбачені умовами договору, додатку № 1 до договору - комерційною пропозицією наступні штрафні санкції та відповідальність за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, а саме: 49 347 грн. 35 коп. 15% річних, 53 880 грн. 26 коп. пені та 32 925 грн. 67 коп. інфляційних втрат.

Як вже зазначалось додатком № 1 до договору комерційною пропозицією №3 сторонами обумовлено, що за внесення передбачених умовами договору платежів з порушенням термінів, визначених даною комерційною пропозицією, постачальник має право нарахувати споживачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Споживач зобов`язується сплатити пеню на підставі рахунку постачальника. Споживач, який прострочив виконання грошового зобов`язання з оплати електроенергії, на вимогу постачальника зобов`язаний, крім оплати штрафних санкцій та збитків, сплатити суму боргу за електроенергію з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення зобов`язання, а також п`ятнадцять процентів річних від простроченої суми невиконаного або неналежним чином виконаного зобов`язання.

Як вже зазначалось, у п. 13.1 комерційної пропозиції зазначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання або неналежне виконання зобов`язання припиняється через один рік від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Таким чином, п. 13.1 комерційної пропозиції встановлений інший порядок нарахування пені, ніж той, що міститься в ч. 6 ст. 232 ГК України.

Господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Суд, здійснивши перевірку розрахунку за допомогою системи комплексного інформаційного забезпечення LIGA360 встановив, що заявлені до стягнення 49 347 грн. 35 коп. 15% річних, 53 880 грн. 26 коп. пені та 32 925 грн. 67 коп. інфляційних втрат є обґрунтованими. А позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.

Отже, з правовою позицією позивача, суд погоджується та приймає останню.

Щодо правової позиції відповідача, суд зазначає наступне.

13 квітня 2017 року прийнято Закон України "Про ринок електричної енергії" від 13 квітня 2017 року № 2019-VIII, відповідно до якого через 18 місяців з дня набрання ним чинності відбудеться відокремлення видів діяльності з розподілу та постачання електричної енергії в існуючих вертикально-інтегрованих енергопостачальних компаніях. Тобто, один і той самий суб`єкт господарювання не матиме права одночасно здійснювати діяльність з розподілу та постачання електричної енергії. Так, розподіл електричної енергії будуть здійснювати оператори систем розподілу, а постачання електричної енергії споживачам - окремі від операторів систем розподілу юридичні особи - електропостачальники, які будуть обиратися споживачами.

Нова модель системи договірних відносин на роздрібному ринку електричної енергії та порядок укладання договорів визначені Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 312.

Відповідно до ПРРЕЕ для забезпечення споживання електричної енергії споживач укладає договори: 1) про надання послуг з розподілу електричної енергії споживачу із оператором системи розподілу які не матимуть права здійснювати постачання електричної енергії постачальником електричної енергії через 18 місяців з дня набрання чинності Законом; 2) про постачання електричної енергії споживачу із обраним електропостачальником або про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (для побутових або малих не побутових споживачів).

Компанії, які не знайшли постачальника у новому ринку, згідно зі ст. 64 ЗУ "Про ринок електроенергії" та рішенню Кабінету Міністрів, із 01 січня 2019 року було віднесено до категорії споживачів, постачання електроенергії яким здійснює постачальник "останньої надії", функції якого виконує позивач відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 12 грудня 2018 року № 1023-р.

Положеннями пункту 6.2.4 ПРРЕЕ, встановлено, що початком постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" вважається день припинення постачання електричної енергії споживачу попереднім електропостачальником. Адміністратор розрахунків повідомляє дату переведення споживача на постачання електричної енергії постачальником останньої надії постачальнику (постачальникам) послуг комерційного обліку.

Положенням ст. 64 Закону України "Про ринок електричної енергії" встановлено, що постачальник "останньої надії" здійснює постачання електричної енергії в порядку, визначеному ПРРЕЕ, на умовах типового договору постачання електричної енергії постачальником останньої надії, що затверджується Регулятором, та є публічним договором приєднання споживача ПОН. Договір регулює порядок та умови продовження постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" споживачу ПОН, у разі, якщо обраний споживачем електропостачальник неспроможний постачати електричну енергію, до моменту обрання споживачем ПОН нового електропостачальника або припинення постачання у передбачених чинним законодавством чи Договором випадках та є укладеним сторонами, керуючись статтями 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України з початку фактичного постачання електричної енергії такому споживачу (пунктом 3.4.4 ПРРЕЕ).

Зокрема, 27 грудня 2018 року на виконання ч. 11 ст. 64 Закону України "Про ринок електричної енергії", п. 3.4.1 ПРРЕЕ, позивачем, як постачальником "останньої надії", на своєму офіційному веб-сайті у мережі Інтернет за адресою www.uie.Kiev.ua розміщено: порядок приєднання до умов договору; договір про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії"; комерційна пропозицію № 3 до договору; додаток №1 до комерційної пропозиції № 3.

Суд відхиляє аргументи відповідача як необгрунтовані про те, що не було підписано відповідного договору з ДРЗД "Укрінтеренерго" фізично (паперово), а розпорядники, одержувачі бюджетних коштів діють в межах Бюджетного Кодексу та бюджетного періоду (календарногго року), порушення порядку реєстрації та обліку бюджетних зобов`язань, включаючи їх несвоєчасну реєстрацію, а також здійснення платежів за бюджетні кошти без реєстрації бюджетних зобов`язань є порушенням бюджетного законодавства згідно з п. 21 і 23 частини 1 ст. 116 Бюджетного кодексу України. Оплата за відповідним договором була неможлива та склалась не з вини ВОКМС БСР.

При цьому суд враховує, що між сторонами укладено договір про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" (позивач) та споживачем (відповідач). Сторони належним чином погодили його умови та дотрималися вимог щодо порядку укладення договорів. Крім того відповідач отримав товар (електричну енергію), що підтверджується наданими позивачем та третьою особою доказами. Відтак заперечення відповідача не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а тому є необґрунтованими.

Окрім того, суд не приймає твердження відповідача про неправомірність нарахування позивачем відповідачу пені, 15% річних та інфляційних втрат, оскільки обґрунтованість такого нарахування судом встановлено вище.

Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до змісту п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 13, ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести належними і допустимими доказами ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Принципи змагальності сторін та диспозитивності відображені і в ст. 14, ч. 4 ст.74 цього Кодексу, за змістом яких суд не може самостійно збирати докази, крім окремих визначених випадків.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76 ГПК України).

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

За таких обставин, позовні вимоги Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" підлягають до задоволення, шляхом стягнення із Відділу освіти, культури, молоді та спорту Березнівської сільської ради Сарненського району Рівненської област 352 164 грн. 61 основної суми заборгованості, 49 347 грн. 35 коп. 15% річних, 53 880 грн. 26 коп. пені та 32 925 грн. 67 коп. інфляційних втрат, як доведені позивачем та не спростовані належним чином відповідачем.

Висновки суду

За результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам учасників справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про порушення майнових прав позивача, а відтак про наявність підстав для задоволення позову та про стягнення з відповідача на користь позивача 352 164 грн. 61 основної суми заборгованості, 49 347 грн. 35 коп. 15% річних, 53 880 грн. 26 коп. пені та 32 925 грн. 67 коп. інфляційних втрат.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем по справі у якості судових витрат заявлено сплату судового збору в розмірі 7 324 грн. 77 коп.

Як визначено п. 2 ч. 1 ст. 1 29 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно задоволених позовних вимог.

З огляду на задоволення позову сплачений позивачем судовий збір в сумі 7 324 грн. 77 коп. покладається судом на відповідача.

Керуючись ст. 123, 129, 232, 233, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Відділу освіти, культури, молоді та спорту Березнівської сільської ради Сарненського району Рівненської області (34212, Рівненська обл., Рокитнівський р-н, с. Березове, вул. Центральна, буд. 19, ) на користь Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 85, ) 488 317 грн. 89 коп., з якої 352 164 (триста п`ятдесят дві тисячі сто шістдесят чотири) грн. 61 основної суми заборгованості, 49 347 (сорок дев`ять тисяч триста сорок сім) грн. 35 коп. 15% річних, 53 880 (п`ятдесят три тисячі вісімсот вісімдесят) грн. 26 коп. пені, 32 925 (тридцять дві тисячі дев`ятсот двадцять п`ять) грн. 67 коп. інфляційних втрат та 7 324 (сім тисяч триста двадцять чотири) грн. 77 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду Рівненської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку встановленому ст.ст. 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 26 січня 2023 року.

Суддя Бережнюк В.В.