РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30.01.2023Справа № 910/9922/22

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" (м. Київ)

до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (м. Київ)

про стягнення 8.473,68 грн,

Суддя Ващенко Т.М.

Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 8.473,68 грн, які були списані відповідачем без належної підстави з рахунку позивача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.10.22. відкрито провадження у справі №910/9922/22, її розгляд, як малозначної, вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання); а також встановлено сторонам процесуальні строки для подання відзиву, відповіді на відзив, заяв та клопотань.

17.11.22. до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому АТ "Українська залізниця" заперечує проти позову з підстав його необґрунтованості, а також просить суд поновити строк для його подання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.11.22. клопотання Акціонерного товариства "Українська залізниця" задоволено, поновлено процесуальний строк для подання відзиву у справі №910/9922/22 та долучено відзив до матеріалів справи.

23.11.22. від позивача надійшла відповідь на відзив.

16.12.22. від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, які судом прийнято до розгляду.

26.01.23. від позивача надійшли пояснення по справі.

З моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк, для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, доказів тощо, у зв`язку з чим суд вважає за можливе здійснити розгляд даної справи по суті заявлених вимог.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення відповідача, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

06.03.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" та Акціонерним товариством "Українська залізниця" було укладено договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом № 43-41564379/2020-001, предметом якого є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах Перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника, пов`язаних з цим супутніх послуг і проведення розрахунків за ці послуги. Договір укладено шляхом прийняття в цілому пропозиції (акцепту) укласти публічний договір (оферти), що підтверджується повідомленням про укладення договору,

Відповідно до п. п. 1.6, 9.4 цього правочину договір, зміни та доповнення до нього оприлюднюються перевізником на веб-сайті: http://uz-cargo.com.

25.02.22. відповідачем оприлюднено нову редакцію договору, яка введена в дію з 01.03.22.

Відповідно до п. 8.1. договору сторони домовились про використання електронного документообігу. Для організації електронного документообігу використовуються власні інформаційні системи відповідача.

Перелік документів, які оформлюються з накладенням КЕП (кваліфікований електронний підпис), закріплено в п. 8.2. договору.

Пунктом 8.7. договору передбачено, що у випадку судового розгляду справи чи виникненні претензійної практики використовується візуальне відображення електронних документів на папері.

Відповідно до п. 1.4. договору надання послуг за цим договором може підтверджуватись накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю, відомістю плати за користування вагонами, відомістю плати за подавання/забирання вагонів та маневрову роботу, зведеними відомостями та іншими документами.

Згідно з п. 4.1. розрахунки за цим договором здійснюються через філію "Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень" AT "Укрзалізниця".

Пунктом 4.2. договору передбачено, що оплата послуг здійснюється в національній валюті України на умовах попередньої оплати шляхом перерахування коштів на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання перевізника, вказаний у розділі 14 договору.

На виконання п. 2.3.3. договору для проведення розрахунків і обліку сплачених сум для замовника відкрито особовий рахунок з наданням коду платника №2829531.

Відповідно до п. 2.3.4. договору перевізник зобов`язаний вести облік попередньої оплати, нарахованих і сплачених сум за здійсненні перевезення і надані послуги, пов`язані з перевезенням вантажу та надавати замовнику відповідні розрахункові документи в електронній формі.

У разі оформлення первинних документів із зауваженнями, їх паперові копії надаються замовнику безоплатно.

Згідно з п. 2.3.5. договору перевізник зобов`язаний складати документи щодо нарахування сум платежів, передбачені п. п. 1.3., 1.4. та розділу 4 договору.

Пунктом 4.4. договору передбачено, що по мірі виконання перевезень та надання послуг перевізником відображається в особовому рахунку використання замовником коштів за добу.

Відповідно до п. 4.5. договору щодобово, упродовж періоду виконання договору, перевізник надає замовнику переліки перевізних документів в електронному вигляді, які відображають облік коштів, перерахованих та витрачених замовником на виконання договору за звітну добу.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення. Загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ст. 909 Цивільного кодексу України та ст. 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказує, що 01.04.22. о 04:00 год. відповідачем сформовано та направлено Перелік №20220331 від 31.03.22., ознайомившись з яким позивач виявив, що з особового рахунку на підставі відомості плати за користування вагонами №27030028, щодо якої позивачем вчинено дії з підписання із запереченнями, відповідачем в односторонньому порядку списано грошові кошти в сумі 8.473,68 грн з ПДВ.

Позивач, не погоджуючись із нарахованим згідно відомості плати за користування вагонами №27030028 платежем, керуючись Технологією формування та обробки електронних відомостей плати за користування вагонами ф.ГУ-46, відомостей плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу ф.ГУ-46а та накопичувальних карток ф.ФДУ-92 (далі - Технологія), 29.03.22. о 14:50 год., тобто в межах строку, передбаченого п. 2.1.7. договору, ініційовано оформлення її в паперовому вигляді з метою подальшого підписання із запереченням, що підтверджується Витягом з АРМ Вантажовідправника.

У зв`язку із територіальною віддаленістю стації складання відомості - Красне Львівської залізниці, та ускладненнями в пересуванні у зв`язку зі збройною агресією рф проти України, позивач не зміг забезпечити особисту явку представника на станцію.

З наведених підстав відомість №27030028 разом із заперечувальним написом та супровідним листом №2903/КВ-14, підписані шляхом накладення електронного цифрового підпису (ЕЦП), направлені 29.03.22. о 15:52 год. на офіційні електронні пошти AT "Укрзалізниця", Філії "Центр транспортної логістики" та Регіональної Філії "Львівська залізниця", якій безпосередньо підпорядкована станція Красне.

Про вказані дії працівників станції Красне повідомлено у телефонному режимі.

Таким чином, за доводами позивача, ним з чітким дотриманням порядку та строків вчинено всі необхідні, доступні та достатні дії для підписання розрахункових документів із запереченням, втім, всупереч зазначеному, відповідачем здійснено безакцептне списання спірних сум із попередньої оплати.

За приписами ст. 10 Закону України "Про залізничний транспорт" розрахунки відправників та одержувачів вантажу з підприємствами залізничного транспорту загального користування за перевезення, додаткові збори за вантажні операції і користування рухомим складом, а також за штрафи, пеню, неустойку здійснюються в порядку, передбаченому Статутом залізниць України, іншими актами законодавства України та міжнародними договорами.

Статтею 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998, Статут визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (ст. 3 Статуту).

Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 затверджено Правила розрахунків за перевезення вантажів (ст. 62 Статуту) (далі - Правила), якими встановлено, що розрахунки за перевезення вантажу та вантажобагажу між залізницею і платником (відправником, одержувачем, експедитором) здійснюються на підставі договору (додаток 1), згідно з яким залізниця відкриває особовий рахунок кожному платнику (відправнику, одержувачу, експедитору) з присвоєнням коду платника (пункт 2.3).

Згідно п. 2.5. вказаних Правил розрахунків за перевезення вантажів платник за договором у порядку передоплати перераховує на рахунок розрахункового підрозділу залізниці кошти для оплати перевезень і додаткових послуг.

Пунктом 2.6. Правил визначено, що розрахунковий підрозділ веде облік надходження коштів на особовий рахунок платника і використання їх платником для оплати перевезень та наданих залізницею послуг. Облік витрачених коштів здійснюється на підставі перевізних документів, накопичувальних карток (додаток 3), відомостей плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу, які можуть бути оформлені в електронному вигляді (з накладенням електронного цифрового підпису). Усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника. Один примірник накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу надаються вантажовласнику. У випадках, визначених чинним законодавством, на суми платежів і зборів, що підлягають сплаті, залізниця нараховує податок на додану вартість, сума якого відображається в особовому рахунку платника.

Згідно з п. 2.10. Правил № 644 усі спірні питання з розрахунків за перевезення вантажів і додаткових послуг платники регулюють безпосередньо з станціями, які нараховували платежі, і розрахунковими підрозділами, що провадили розрахунки. У разі недосягнення домовленості спірні питання вирішуються в претензійно-позовному порядку.

Таким чином, наведеним вище нормами передбачено обов`язок відповідача надати на узгодження позивачеві відомості плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу, а у випадку висловлення заперечення - заборону одностороннього списання коштів.

Відповідно до п. 5.1 Роз`яснень Президії Вищого господарського суду України № 04-5/601 від 29.05.2002 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" облік використання коштів з особового рахунку ведеться на підставі перевізних документів, накопичувальних карток, відомостей плати за користування вагонами та контейнерами. Усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (якщо вони не були включені у відомості плати за користування вагонами і контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і платника.

Перевізні документи, відомості плати за користування вагонами і контейнерами, накопичувальні картки мають бути підписані уповноваженим працівником платника. У разі відмови від підписання зазначених документів станція складає акт загальної форми, додає його до відповідного документа та надсилає в ТехПД для списання грошей з особового рахунку. У разі незгоди платника з підставами або розміром нарахування він має право звернутися з претензією та/або позовом до залізниці з вимогою повернути у встановленому Статутом порядку на особовий рахунок зайво нараховану суму.

Однак, якщо платник підписує відомості плати за користування вагонами і контейнерами, накопичувальні картки тощо із запереченнями, зауваженнями чи застереженням, залізниця не має права списувати спірні суми із попередньої оплати; в такому разі спір має врегульовуватись платником безпосередньо зі станціями, які нарахували платежі, і ТехПД, що провадить розрахунки. У разі недосягнення домовленості стягнення коштів вирішується в претензійно-позовному порядку за позовом залізниці.

Сторони домовились про використання електронного документообігу, для забезпечення якого відповідачем розроблено та затверджено Технологію.

Зі змісту п. 2 Технології вбачається, що для створення накопичувальних карток та/або відомостей працівником залізниці спочатку створюється "чернетка" в програмному забезпечені АРМ ПЗ/АРМ ТВК, яка надалі відправляється вантажовласнику на узгодження.

Відповідно до п. 3 Технології вантажовласнику надається можливість виконати одну з двох технологічну операції: узгодити накопичувальну карту та/або відомість або ініціювати оформлення її у паперовій формі.

При цьому, ініціювання паперової форми згідно п. 3.2. Технології виконується у випадку незгоди клієнта з даними, які містяться у такій накопичувальній картці та/або відомості.

З урахуванням приписів п. 3.3. та 4.3. Технології, час на підписання розрахункових документів в паперовій формі із запереченням складає 24 години, починаючи з часу передачі таких на узгодження в АС Клієнт УЗ.

У пункті 2.1.7. договору сторони погодили, що замовник має право підписати розрахунковий документ у паперовій формі із запереченням протягом двох робочих днів від дня надання такої.

Таким чином, накопичувальна картка та/або відомість в будь-якому випадку має бути надана вантажовласнику, який протягом двох робочих днів має право узгодити її або підписати із запереченням, натомість у залізниці право на списання коштів виникає лише після узгодження або пропуску строку на вчинення дій.

З огляду на викладене, суд погоджується з доводами позивача, що останній має право бути ознайомленим із даними, зазначеними у накопичувальній картці та/або відомості, а також право підписати такі документи із запереченням. Ненадання таких документів є прямим та грубим порушенням встановленого порядку.

Судом встановлено, що позивач не погоджуючись із нарахованим на підстав відомості плати за користування вагонами №27030028 платежем, керуючись Технологією, 29.03.22. о 14:50 год., тобто в межах строку, передбаченого п. 2.1.7. договору, ініційовано оформлення її в паперовому вигляді з метою подальшого підписання із запереченням, що підтверджується Витягом з АРМ Вантажовідправника, проте у зв`язку з наявністю об`єктивних обставин (територіальна віддаленість стації складання відомості ), представник позивач не зміг прибути на станцію. У зв`язку з цим відомість №27030028 разом із заперечувальним написом та супровідним листом №2903/КВ-14, підписані шляхом накладення електронного цифрового підпису (ЕЦП), направлені 29.03.22. о 15:52 год. на офіційні електронні пошти AT "Укрзалізниця", Філії "Центр транспортної логістики" та Регіональної Філії "Львівська залізниця", якій безпосередньо підпорядкована станція Красне.

З огляду на викладене, суд погоджується з доводами позивача, що ним було дотримано порядок та строки, вчинено всі необхідні, доступні та достатні дії для підписання розрахункових спірної відомості із запереченнями, проте відповідач, належним чином повідомлений та обізнаний про наявність таких заперечень, здійснив безакцептне списання спірних сум із попередньої оплати.

При цьому суд відхиляє доводи відповідача щодо обґрунтованості нарахування коштів за спірною відомістю як такі, що не відносяться до предмета доказування при розгляді даної справи, оскільки спір між сторонами виник не щодо нарахування цих коштів, а у зв`язку з їх необґрунтованим списанням.

Суд також відхиляє як необґрунтовані, доводи відповідача про те, що належним способом захисту в даному випадку є поновлення спірних коштів на рахунку, оскільки п. 7.4. договору передбачено право, а не обов`язок, відповідача з відображення цих коштів на особовому рахунку замовника. У той же час відповідач таким правом не скористався, у зв`язку з чим суд вважає обраний позивачем спосіб захисту його порушеного права належним та ефективним.

Інші доводи і твердження відповідача, викладені ним у відзиві та запереченні на відповідь на відзивне приймаються судом до уваги як такі, що не спростовують наведених вище висновків суду та не впливають на результат вирішення даного спору.

Частиною 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Згідно з частиною 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки.

У відповідності до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Враховуючи викладене вище в сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 242, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, будинок 5; ідентифікаційний код 40075815) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" (03038, місто Київ, вулиця Івана Федорова, будинок 32, літера А, 3-й поверх; ідентифікаційний код 41564379) 8.473 (вісім тисяч чотириста сімдесят три) грн 68 коп. безпідставно списаних коштів та 2.481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) грн 00 коп. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.

Суддя Т.М. Ващенко