ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" січня 2023 р. Справа№ 910/4778/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коробенка Г.П.

суддів: Кравчука Г.А.

Козир Т.П.

перевіривши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Автопроммаркет"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 13.09.2022

у справі №910/4778/22 (суддя Морозов С.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Автопроммаркет"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 158 276,84 грн.

ВСТАНОВИВ:

17.06.2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Автопроммаркет" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (відповідач) суми заборгованості в розмірі 143 248,32 грн, суми пені в розмірі 3 904,99 грн, суми 3% річних в розмірі 36,11 грн та суми інфляційних втрат в розмірі 11 087,42 грн, у зв`язку з невиконанням відповідачем умов Договору поставки від 02.11.2021 року в частині оплати поставленого позивачем товару.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.09.2022 у справі №910/4778/22 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариства з обмеженою відповідальністю "Автопроммаркет", звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 28.04.2022 в частині задоволених вимог та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог повністю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.11.2022р відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Автопроммаркет" на рішення Господарського суду міста Києва від 13.09.2022.

Апеляційний перегляд оскаржуваного рішення підлягає здійсненню без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, вважає, що воно не підлягає зміні чи скасуванню з огляду на наступне.

З матеріалів справи слідує, що 02.11.2021 року між позивачем (постачальник) та відповідачем (замовник) укладено Договір поставки №ОД/НХ-21-694-НЮ (надалі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого постачальник передає у власність замовника, а замовник оплачує товар, визначений в асортименті, кількості та за цінами (далі - товар), які зазначені у специфікації №1 (додаток №1), що додається до договору про закупівлю і є його невід`ємною частиною. Постачальник передає у власність замовника товар на умовах, зазначених в договорі.

Розрахунки за поставлений товар здійснюються замовником на 45 банківський день з дати реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування з операцій пло постачанню товарів (виконанню робіт, наданню послуг), які підлягають оплаті, в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) у встановлених чинним законодавством порядку та строку. (п. 7.2. Договору).

Строк дії цього Договору встановлюється сторонами з моменту його підписання до 31.12.2021, в частині відвантаження товару - до 31.12.2021, в частині виконання обов`язків щодо розрахунків по Договору - до остаточного виконання. (п. 16.2. Договору).

Додатком №1 до Договору сторони оформили Специфікацію товарів.

Судом встановлено, що на підставі видаткової накладної №83 від 30.12.2021 року позивачем було поставлено відповідачу товар на суму 143 248,32 грн (товарно-транспортна накладна №Р83 від 30.12.2021 року на суму 143 248,32 грн).

30.12.2021 року позивачем виставлено відповідачу рахунок на оплату по замовленню №98 на суму 143 248,32 грн., яку останнім не здійснено, що і стало причиною звернення позивача до суду з даним позовом.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Факт передачі позивачем відповідачу товару на суму в розмірі 143 248,32 грн. підтверджується видатковою накладною №83 від 30.12.2021 року та товарно-транспортною накладною №Р83 від 30.12.2021 року.

На виконання умов Договору позивачем складена податкова накладна №6 та направлена на реєстрацію до Єдиного реєстру податкових накладних 30.12.2021 року.

Як вбачається із наданої до матеріалів справи копії Квитанції про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних за № в графі «Результат обробки» зазначено: «Документ доставлено до ДПС України. Документ прийнято. Реєстрація зупинена».

Пунктом 7.5. Договору сторонами встановлено, що у разі, якщо реєстрація податкових накладних/розрахунків коригуання (далі - ПН/РК) не відбулася в ЄРПН через зупинення або відмову в реєстрації контролюючими органами ДПС, термін сплати за поставлений товар настає на 45 банківський день з дати отримання замовником від постачальника письмового повідомлення (листа) інформацією про реєстрацію контролюючими органами ДПС раніше зупинених ПН/РК (або щодо яких було відмовлено у реєстрації).

Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Позивач, укладаючи та підписуючи Договір, погодився з особливим строком оплати товару, враховуючи те, що він є платником ПДВ.

З огляду на зазначене колегія погоджується з висновком суду 1-ї інстанції, що в силу погоджених сторонами умов п. 7.5. Договору, строк оплати відповідачем вартості поставленого позивачем товару не настав, звернення до суду з даним позовом є передчасним, а тому, позовна заява в частині стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 143 248,32 грн задоволенню не підлягає.

Оскільки заявлені до стягнення з відповідача сума пені, сума 3% річних та сума інфляційних втрат є похідними від основного зобов`язання, строк виконання якого не настав, відповідно відсутні підстави для задоволення позовної заяви в частині стягнення з відповідача фінансових та штрафних санкцій.

Відповідно до ст.ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006), в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.

Оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду, скарга задоволенню не підлягає.

Колегія суддів погоджується із здійсненим судом першої інстанції розподілом судових витрат.

Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги відповідно до статті 129 ГПК України покладається судом на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 267-270, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Автопроммаркет" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва рішення Господарського суду міста Києва від 13.09.2022 у справі №910/4778/22 залишити без змін.

Матеріали справи №910/4778/22 повернути Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Г.П. Коробенко

Судді Г.А. Кравчук

Т.П. Козир