РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.01.2023Справа № 910/10611/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Баранова Д.О., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Володар-Роз" (02099, м. Київ, вул. Зрошувальна, будинок 15, ідентифікаційний код 21701113)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Квадр" (01203, місто Київ, вул. Госпітальна, будинок 12, ідентифікаційний код 35929323)

про стягнення 20 216, 24 грн,

Без виклику представників учасників справи,

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

1. Стислий виклад позиції позивача

До Господарського суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма "Володар-Роз з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Квадр" про стягнення заборгованості в розмірі 20 216, 24 грн, з яких: 19 836, 00 грн - основного боргу, 258, 96 грн - інфляційних втрат та 121, 28 грн - 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що ним були належним чином виконані обумовлені договором на вивезення та знешкодження (захоронення) твердих побутових відходів (ТПВ) № 1/1820-К-12 від 20.09.2012 та договором про надання послуг з вивезення негабаритних відходів № 15 від 20.09.2012 зобов`язання та відповідно надані відповідачу послуги на загальну суму 19 836, 00 грн.

Водночас, відповідачем в порушення умов договорів не було здійснено своєчасної оплати за надані позивачем послуги ,внаслідок чого в останнього й утворилася заборгованість.

2. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.10.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

Суд вказує, що ухвала суду від 17.10.2022 направлялась на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Квадр", яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - 01203, місто Київ, вул. Госпітальна, будинок 12, поштовим повідомленням № 393, однак, конверт повернувся на адресу суду 07.12.2022 неврученим із зазначенням причин "за закінченням терміну зберігання".

Приписами ст. 10 України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" закріплено, що якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Приписами п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України закріплено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За приписами ч. 8 ст. 165 ГПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Пунктом 3 резолютивної частини ухвали господарського суду міста Києва від 17.10.2022 у справі № 910/10611/22 встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк на подання відзиву на позовну заяву, однак, станом на дату ухвалення даного рішення суду відзив на позовну заяву не надійшов.

Таким чином, приймаючи до уваги, що відповідач повідомлявся про відкриття провадження у справі належним чином, а матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи, відповідно до частини 5 статті 252 ГПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

20.09.2012 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма "Володар-Роз" (перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Квадр" (замовник) укладено договір на вивезення та знешкодження (захоронення) твердих побутових відходів (ТПВ) № 1/1820-К-12 за умовами якого замовник доручає, а перевізник зобов`язується надавати послуги по вивезенню та знешкодженню (захороненню) твердих побутових відходів, в подальшому за текстом ТПВ, накопичених у замовника (далі - послуги), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити ці послуги в розмірі і на умовах визначених цим договором.

Відповідно до п. 2.1. договору перевізник надає замовнику послуги по вивезенню та знешкодженню (захороненню) ТПВ накопичених у замовника у власних та/або у наданих перевізником контейнерах, для розміщення яких замовник відводить спеціальний майданчик (площадку) з твердим покриттям.

Додатковою угодою від 31.12.2014 сторони виклали п. 3.2. договору в новій редакції:

"Дія договору продовжується (пролонговується) на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення його дії, однією зі сторін не буде заявлено про відмову від цього договору.".

В додатковій угоді від 01.10.2018 сторони дійшли згоди викласти п. 5.1. договору в новій редакції:

"5.1. Відповідно до Розпорядження Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 28.08.2018 № 1526 тариф на послуги з вивезення побутових відходів з урахуванням операцій поводження з твердими побутовими відходами (збирання, перевезення, знешкодження, захоронення), що надаються підприємствами перевізниками, та домовленістю між сторонами встановлюється в розмірі 92,46 грн з ПДВ за 1 (один) метр кубічний.".

Пунктом 5.2. договору передбачено, що обсяг надання послуг перевізником у межах дії цього договору приймається шляхом підписання акту виконаних робіт (послуг) за кожен календарний місяць не пізніше 10-го числа наступного місяця за розрахунковим.

Замовник проводить розрахунок за надані послуги в поточному місяці після підписання акту виконаних робіт (послуг). Оплата за виконані послуги сплачується замовником на розрахунковий рахунок перевізника згідно рахунку-фактури та акту виконаних робіт (послуг). Оплата здійснюється щомісячно не пізніше 15-го числа наступного місяця, що чередує за розрахунковим (п. 5.3. договору).

В п. 5.4. договору сторони погодили, що у випадку наявності у замовника зауважень щодо повноти та якості наданих послуг сторони складають акт розбіжностей для їх усунення. По закінченню усунення перевізником зауважень, вказаних в акту недоліків, складається акт про усунення недоліків, а замовник підписує акт виконаних робіт (послуг) і сплачує вартість наданих послуг.

В разі неповернення направлених замовнику актів виконаних робіт (послуг) у строк встановлений даним пунктом договору до 30 числа місяця в якому його отримано, такий акт вважається підписаним в редакції виконавця та без зауважень з боку замовника, при умові, що сторонами не складався акт про усунення недоліків.

Також, 20.09.2012 між сторонами було укладено договір про надання послуг з вивезення негабаритних відходів № 15 за умовами якого замовник доручає, а виконавець надає йому послуги з вивезення негабаритних відходів з території замовника, або з території вказаної замовником, а замовник зобов`язується прийняти надані послуги та оплатити їх в порядку на у строки, визначені даним договором.

Відповідно до п. 2.3. договору виконавець не пізніше 7 (сьомого) числа кожного календарного місяця надає замовнику акт виконаних робіт (послуг) у двох примірниках за послуги надані у попередньому місяці для підписання. Замовник підписує та повертає отриманий від виконавця один примірник акту виконаних робіт (послуг) (не пізніше 20 числа місяця в якому ним його отримано. В разі неповернення направлених замовнику актів виконаних робіт (послуг) у строк встановлений даним пунктом договору до 20 числа місяця в якому його отримано, такий акт вважається підписаним в редакції виконавця та без зауважень з боку замовника.

Згідно п. 2.4. договору розрахунки між сторонами здійснюються в безготівковому порядку, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок виконавця на підставі виставлених виконавцем рахунку та акт виконаних робіт (послуг).

Оплата замовником за даним договором здійснюється протягом 3 (трьох) банківських днів з дати підписання сторонами акту виконаних робіт (послуг), в порядку передбаченому пунктом 2.3. даного договору, за наданим виконавцем рахунком.

Додатковою угодою від 11.01.2019 сторони дійшли згоди викласти п. 2.2. договору в новій редакції:

"Вартість послуг з вивезення одного контейнера з відходами погодження сторонами і становить: контейнер об`ємом 15 м3 - у розмірі - 5 760, 00 грн, в тому числі ПДВ 20% - 960, 00 грн".

Позивачем на виконання умов договору № 1/1820-К-12 були надані відповідачу послуги згідно акту надання послуг № 6427 від 30.06.20212 на суму 8 316, 00 грн та на виконання умов договору № 15 були надані послуги згідно актів надання послуг № 6426 від 30.06.2022 на суму 5 760, 00 грн та № 6828 від 31.07.2022 на суму 5 760, 00 грн.

Крім того, позивачем були виставлені рахунки на оплату наданих послуг № 6175 від 30.06.2022 на суму 8 316, 00 грн, № 6174 від 30.06.2022 на суму 5 760, 00 грн та № 9032 від 31.07.2022 на суму 5 760, 00 грн.

26.08.2022 позивачем були надіслані на адресу відповідача претензії № 429 від 23.08.2022 та № 430 від 23.08.2022 з вимогою про виконання зобов`язань та оплати наявної заборгованості за першою претензією в сумі 11 520, 00 грн, за другою - 8 316, 00 грн, що в загальному розмірі становить 19 836, 00 грн. з ПДВ.

Водночас, вказану заборгованість відповідачем погашено не було.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД

Проаналізувавши зміст укладених між сторонами договорів № 1/1820-К-12 від 20.09.2012 та № 15 від 20.09.2012, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою вони є договорами надання послуг.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є, договори та інші правочини.

Частиною 7 ст. 179 Господарського кодексу України встановлено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно частини 1 ст. 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності до положень ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 906 Цивільного кодексу України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями ст. 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Як було встановлено судом вище, виконавцем було надано замовнику послуги за договорами № 1/1820-К-12 від 20.09.2012 та № 15 від 20.09.2012 на загальну суму 19 836, 00 грн. з ПДВ, що підтверджується актами надання послуг № 6427 від 30.06.20212, № 6426 від 30.06.2022 та № 6828 від 31.07.2022.

Означеного факту відповідачем не спростовується та не заперечується.

Судом встановлено, що вказані акти були прийняті погоджені відповідачем шляхом накладання електронного цифрового підпису без будь яких зауважень до кількості, якості та ціни послуг, що тим самим підтверджує факт надання таких послуг позивачем та відповідно його прийняття відповідачем.

В п. 5.3. договору № 1/1820-К-12 сторони погодили, що замовник проводить розрахунок за надані послуги в поточному місяці після підписання акту виконаних робіт (послуг). Оплата за виконані послуги сплачується замовником на розрахунковий рахунок перевізника згідно рахунку-фактури та акту виконаних робіт (послуг). Оплата здійснюється щомісячно не пізніше 15-го числа наступного місяця, що чередує за розрахунковим.

В п. 2.4. договору № 15 сторони дійшли згоди, що оплата замовником за даним договором здійснюється протягом 3 (трьох) банківських днів з дати підписання сторонами акту виконаних робіт (послуг), в порядку передбаченому пунктом 2.3. даного договору, за наданим виконавцем рахунком.

Втім, суд вказує, що доказів здійснення відповідачем оплати за надані позивачем послуги за договорами № 1/1820-К-12 та № 15 в загальному розмірі 19 836, 00 грн. з ПДВ, як станом на момент звернення до суду з позовом, так й станом на час розгляду даної справи в її матеріалах не міститься.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Враховуючи вищевикладене, оскільки, відповідач не спростував доводів позивача щодо порушення строків здійснення оплати наданих послуг та відповідно не надав суду доказів здійснення такої оплати, суд дійшов висновку, що відповідачем було порушено умови договорів № 1/1820-К-12 та № 15 та положення ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України.

Що стосується здійснених позивачем нарахувань інфляційних втрат та 3% річних, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Додатково суд звертає увагу, що у постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду роз`яснив, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Суд здійснивши перерахунок інфляційних втрат та 3% річних, дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 258, 96 грн - інфляційних втрат та 121, 28 грн - 3% річних.

Частинами 1-2 ст. 74 ГПК України унормовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч. 1-3 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

Враховуючи встановлений судом факт порушення відповідачем договірних зобов`язань в частині здійснення повної та своєчасної оплати за надані позивачем послуги, відсутність в матеріалах справи доказів на спростування заявлених вимог, та відповідно перевіривши наведені в позовній заяві розрахунки інфляційних втрат та 3% річних, суд дійшов висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Володар-Роз" підлягає задоволенню та відповідно стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Квадр" належить 19 836, 00 грн - основного боргу, 258, 96 грн - інфляційних втрат та 121, 28 грн - 3% річних.

Витрати по сплаті судового збору відповідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Володар-Роз" - задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Квадр" (01203, місто Київ, вул. Госпітальна, будинок 12, ідентифікаційний код 35929323) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Володар-Роз" (02099, м. Київ, вул. Зрошувальна, будинок 15, ідентифікаційний код 21701113) основний борг в сумі 19 836 (дев`ятнадцять тисяч вісімсот тридцять шість) грн 00 коп., інфляційні втрати в сумі 258 (двісті п`ятдесят вісім) грн 96 коп., 3 % річних в сумі 121 (сто двадцять один) грн 28 коп. та судовий збір в сумі 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят один) грн 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 16.01.2023 (після виходу з відпустки та відрядження)

Суддя Дмитро БАРАНОВ