ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про забезпечення позову

25.01.2023м. ДніпроСправа № 904/420/23

Суддя Рудь І.А., розглянувши матеріали заяви про застосування заходів забезпечення позову до подання позовної заяви від 20.01.2023 № б/н:

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Мустанг Фінанс", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АСС", с. Широке Криворізького району Дніпропетровської області

Товариства з обмеженою відповідальністю "Консервний завод" Дар Бесарабії", с. Старокозаче Білгород-Дністровського району Одеської області

про вжиття заходів по забезпеченню позову до подання позовної заяви

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Мустанг Фінанс" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області із заявою про вжиття заходів забезпечення позову до його подання, в якій просить суд:

- вжити заходи забезпечення позову а саме: накласти арешт на рухоме та нерухоме майно зокрема, але не виключно на грошові кошти, в межах суми заборгованості за кредитами, що становить 6 759 187 грн. 14 коп., що належать Товариству з обмеженою відповідальністю "АСС", і знаходяться у нього чи інших осіб;

- вжити заходи забезпечення позову а саме: накласти арешт на рухоме та нерухоме майно зокрема, але не виключно на грошові кошти, в межах суми заборгованості за кредитами, що становить 6 759 187 грн 14 коп., що належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Консервний завод" Дар Бесарабії", і знаходяться у нього чи інших осіб.

Як вбачається з поданої заяви, заявник має намір подати до Господарського суду Дніпропетровської області позов, в якому просити суд про солідарне стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "АСС" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Консервний завод" Дар Бесарабії" заборгованості у загальному розмірі 6 759 187 грн. 14 коп., яка виникла у боржників за наступними правочинами:

- за Рамковою кредитною угодою № FW1501.1408 від 28.03.2019 та кредитними договорами (Кредитний договір № 1501.47277/FW1501.1408 від 28.03.2019, Кредитний договір № 1501.47939/FW 1501.1408 від 04.09.2019, Кредитний договір № 1501.47581/FW1501.1408 від 29.10.2019), які укладені між Акціонерним товариством "ПроКредит Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "АСС";

- за договором поруки № 374169-ДП2 від 28.03.2019, який укладений між Акціонерним товариством "ПроКредит Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Консервний завод" Дар Бесарабії" в забезпечення Рамкової кредитної угоди № FW1501.1408 від 28.03.2019 та кредитних договорів до неї;

- за Рамковою кредитною угодою № 1501.1190 від 12.01.2017 та кредитними договорами (Кредитний договір №1501.47450/FW1501.1190 від 29.07.2019, Кредитний договір № 1501.47451/FW1501.1190 від 30.07.2019, Кредитний договір № 1501.47452/FW 1501.1190 від 31.07.2019, Кредитний договір № 1501.49224/FW1501.1190 від 19.11.2019, Кредитний договір № 1501.49528/FW1501.1190 від 29.11.2019, Договір про відкриття кредитної лінії № 1501.50163/FW1501.1190 від 05.01.2021, Кредитний договір № 1501.50652/FW1501.1 190 від 07.09.2021), які укладені між Акціонерним товариством "ПроКредит Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "АСС";

- за договором поруки № 374169-ДП1 від 28.11.2017, який укладений між Акціонерним товариством "ПроКредит Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Консервний завод" Дар Бесарабії" в забезпечення Рамкової кредитної угоди № 1501.1190 від 12.01.2017 та кредитних договорів до неї.

Права вимоги за вищевказаними правочинами заявник обґрунтовує укладеними між Акціонерним товариством "ПроКредит Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Мустанг Фінанс" договорами факторингу від 28.09.2022 № 1 та від 04.10.2022 № 2.

Крім того, в межах вищевказаних договорів факторингу, Акціонерне товариство "ПроКредит Банк" відступило Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Мустанг Фінанс" права за забезпечувальними правочинами до зазначених рамкових угод та кредитних договорів, про що сторонами укладені відповідні договори, а саме:

1) за забезпечувальними договорами за Рамковою кредитною угодою № FW1501.1408 від 28.03.2019 та кредитними договорами до неї:

- договір від 28.09.2022 про відступлення прав за договором застави рухомого майна № 374161-Д32 від 28.03.2019;

- договір від 28.09.2022 про відступлення прав за договором застави рухомого майна № 374161-Д33 від 29.10.2019;

- договір від 28.09.2022 про відступлення прав за договором застави рухомого майна № 374161-Д35 від 19.11.2019;

- договір від 28.09.2022 про відступлення прав за договором іпотеки №374161-ІД1 від 04.09.2019;

2) за забезпечувальними договорами за Рамковою кредитною угодою № 1501.1190 від 12.01.2017 та кредитними договорами до неї:

- договір від 04.10.2022 про відступлення прав за договором застави рухомого майна № 374161-Д31 від 12.01.2017;

- договір від 04.10.2022 про відступлення прав за договором застави рухомого майна № 374161-Д34 від 19.11.2019;

- договір від 04.10.2022 про відступлення прав за договором застави рухомого майна № 374161-Д36 від 01.06.2021;

- договір від 04.10.2022 про відступлення прав за договором іпотеки № 374169-ІД 1 від 28.03.2019.

Як зазначає заявник, з метою реалізації придбаних прав за вищевказаними договорами факторингу та договорами про відступлення прав, 13.10.2022 та 18.10.2022 він звертався до основного боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "АСС" із наступними вимогами:

- повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання та про намір продажу предмета забезпечувального обтяження третій особі № 1/374161-Д32 від 13.10.2022;

- повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання та про намір продажу предмета забезпечувального обтяження третій особі № 1/374161-Д33 від 13.10.2022;

- повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання та про намір продажу предмета забезпечувального обтяження третій особі № 1/374161-Д35 від 13.10.2022;

- повідомлення про порушення основного зобов`язання та початок процедури звернення стягнення у порядку ст. 38 Закону України "Про іпотеку" № 1/374161-ІД1 від 12.10.2022;

- повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання та про намір продажу предмета забезпечувального обтяження третій особі № 1/374161-Д31 від 18.10.2022;

- повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання та про намір продажу предмета забезпечувального обтяження третій особі № 1/374161-Д34 від 18.10.2022;

- повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання та про намір продажу предмета забезпечувального обтяження третій особі № 1/374161-Д34 від 18.10.2022;

- повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання та про намір продажу предмета забезпечувального обтяження третій особі № 1/374161-Д36 від 18.10.2022;

- повідомлення про порушення основного зобов`язання та початок процедури звернення стягнення у порядку ст. 38 Закону України "Про іпотеку" № 1/374169-ІД1 від 18.10.2022.

Оскільки вимоги заявника, викладені у вказаних повідомленнях, залишені основним боржником без відповіді та виконання, ТОВ "Фінансова компанія" Мустанг Фінанс" складені відповідні акти про ненадання оригіналів документів, про недопуск до предмету застави та іпотеки та застосовані до боржника штрафні санкції, розрахунок яких викладено у поданій заяві.

Крім того, з метою реалізації придбаних прав за вищевказаними договорами факторингу та договорами про відступлення прав, 18.10.2022 заявник звертався до поручителя Товариства з обмеженою відповідальністю "Консервний завод" Дар Бесарабії" із наступними вимогами:

- повідомлення про порушення основного зобов`язання та початок процедури звернення стягнення у порядку ст. 38 Закону України "Про іпотеку" № 1/374169-ІД1 від 21.11.2022.

Оскільки вимоги заявника, викладені у вказаному повідомленні, залишені поручителем без відповіді та виконання, ТОВ "Фінансова компанія" Мустанг Фінанс" складені відповідні акти про ненадання оригіналів документів, про недопуск до предмету іпотеки та застосовані до боржника штрафні санкції, розрахунок яких викладено у поданій заяві.

Також, за твердженням заявника та відповідно до доданих до заяви документів, останній здійснив реалізацію частини заставного майна та спрямував кошти, одержані від реалізації заставного майна, на часткове задоволення своїх кредиторських вимог за спірними кредитними договорами у порядку, викладеному у поданій заяві.

Отже, відповідно до розрахунку заявника, станом на час звернення із заявою про забезпечення позову до господарського суду, заборгованість за кредитними зобов`язаннями, яка не була погашена за рахунок звернення стягнення на заставлене майно та підлягає стягненню солідарно з боржників, становить 6 759 187 грн 14 коп.

В обґрунтування зазначених позовних вимог та необхідності вжиття заявлених заходів забезпечення, заявник зазначає, що грошове зобов`язання боржників перед ТОВ "Фінансова компанія" Мустанг Фінанс" є значним, посадові особи боржників ухиляються від будь-якого контакту та не реагують на численні звернення кредитора, а задоволення вимог кредитора через звернення стягнення та продаж заставленого майна боржників виявилося недостатньо для погашення заборгованості.

Крім того, основним видом господарської діяльності ТОВ "Консервний завод" Дар Бесарабії" є вирощування сільськогосподарських культур, відповідно боржник зібрав у минулому році врожай, реалізував його, однак заборгованість не сплатив посилаючись на тимчасові труднощі.

Отже, сукупність наведених вище обставин свідчить про наявність можливості у боржникі відчужити належне йому майно та майбутній урожай, що може унеможливити виконання рішення по справі, а тому є необхідність у застосуванні заходу забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, що належать боржникам.

Господарський суд, розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Мустанг Фінанс" про забезпечення позову, всебічно та повно дослідивши фактичні обставини, на яких вона ґрунтується, дійшов висновку про наявність підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Так, при здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (стаття 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини).

За змістом ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визначені в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі Пантелеєнко проти України зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 у справі Дорани проти Ірландії Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття ефективний засіб передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи Каіч та інші проти Хорватії від 17.07.2008 Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Частиною 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Господарського процесуального кодексу України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливого порушення майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;т 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, забезпечення позову - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволення вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Правова позиція Верховного Суду в питаннях забезпечення позову зводиться до того, що господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову (постанова Верховного Суду від 08.10.2018 у справі № 913/257/18).

Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд не повинен надавати оцінку доказам в обґрунтування вимог чи заперечень проти позову, робити висновки про існування або відсутність підстав для задоволення позову. В першу чергу суд повинен оцінити доводи заявника на підтвердження того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Господарський суд зазначає, що матеріали поданої заяви містять належні докази, що підтверджують спроби заявника задовольнити вимоги за рахунок заставного майна у досудовому порядку, а також ухилення боржників від виконання вимог кредитора, зокрема, ненадання доступу до предметів застави та іпотеки, ненадання відповіді на звернення кредитора та оригіналів документів на вимоги останнього тощо.

Враховуючи характер спору та надані заявником на підтвердження заяви докази, суд вважає, що спосіб забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно боржників в межах суми позову, з яким заявник має намір звернутися до господарського суду, відповідає критеріям розумності, обґрунтованості та адекватності.

Суд вбачає наявність зв`язку між зазначеним заходом забезпечення позову і предметом спору, співмірність заходу із заявленими позивачем вимогами. Вжиття наведеного заходу забезпечення позову сприятиме запобіганню порушення прав позивача на час вирішення спору в суді, в разі задоволення позову - забезпечить можливість виконання рішення суду. Навпаки, невжиття зазначеного заходу забезпечення позову зробить неможливим виконання рішення господарського суду в разі прийняття його на користь позивача.

Суд зазначає, що при розгляді заяв про забезпечення позову не вирішується питання про законність або обґрунтованість позовних вимог по суті. До предмету дослідження на цій стадії входить лише питання про те чи може існуючий стан організації правовідносин ускладнити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

За приписами ч. 6, 8 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 144 Господарського процесуального кодексу України ухвала господарського суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Примірник ухвали про забезпечення позову негайно надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також, залежно від виду вжитих заходів, направляється судом для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 144, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Мустанг Фінанс" про забезпечення позову задовольнити повністю.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме та нерухоме майно зокрема, але не виключно на грошові кошти, в межах суми заборгованості за кредитами, що становить 6 759 187 грн 14 коп. (шість мільйонів сімсот п`ятдесят дев`ять тисяч сто вісімдесят сім грн 14 коп.), що належать Товариству з обмеженою відповідальністю "АСС" (53070, Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Широке, вул. Молодіжна, буд. 1А, ), і знаходяться у нього чи інших осіб.

Вжити заходи забезпечення позову а саме: накласти арешт на рухоме та нерухоме майно зокрема, але не виключно на грошові кошти, в межах суми заборгованості за кредитами, що становить 6 759 187 грн 14 коп. (шість мільйонів сімсот п`ятдесят дев`ять тисяч сто вісімдесят сім грн 14 коп.), що належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Консервний завод" Дар Бесарабії" (67730, Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Старокозаче, вул. Журавльова, буд. 5, ), і знаходяться у нього чи інших осіб.

Ухвала з урахуванням п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України Про виконавче провадження має статус виконавчого документа.

Ухвала набирає законної сили з дати її підписання 25.01.2023.

Ухвала як виконавчий документ підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження" та може бути пред`явлена до виконання - до 26.01.2026.

Стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Мустанг Фінанс" (01010, м. Київ, Бізнес-центр "Сенатор", 4-1 поверх, вул. Московська, буд. 32/2, ).

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю "АСС" (53070, Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Широке, вул. Молодіжна, буд. 1А, ).

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю "Консервний завод" Дар Бесарабії" (67730, Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Старокозаче, вул. Журавльова, буд. 5, ).

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя І.А. Рудь