ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.01.2023 Справа № 914/4064/21(308/2196/22)
Господарський суд Львівської області у складі судді Морозюка А.Я.,
за участю секретаря Кучинської О.Д.
розглянувши у судовому засіданні матеріали справи
за позовом: ОСОБА_1 , м. Ужгород
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Музенідіс Тревел Львів, м. Львів
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю Бусоль Вояж, м. Ужгород
про: стягнення 149 930 грн. 24 коп. заборгованості
у межах справи № 914/4064/21
за заявою: Фізичної особи-підприємця Когута Олега Степановича, м. Львів
від позивача: Пайда М.І. адвокат
від відповідача: не з`явився
від третьої особи: не з`явився
Історія розгляду справи.
ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Музенідіс Тревел Львів, з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Товариства з обмеженою відповідальністю Бусоль Вояж, про стягнення 64 023 грн. 40 коп. - сплачених коштів, 64 023 грн. 40 коп. - пені, 8 907 грн. 33 коп. - інфляційних втрат, 2 976 грн. 11 коп. 3% річних та 10 000 грн. 00 коп. моральної шкоди за невиконання договору на туристичне обслуговування №МЗТ/20-10 від 12.02.2020. Разом з позовною заявою було подано заяву про забезпечення позову (у порядку ст.ст. 149-153 ЦПК України), шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти відповідача в розмірі 149 930,24 грн.
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.02.2022 прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі №308/2196/22 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Музенідіс Тревел Львів, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Товариства з обмеженою відповідальністю Бусоль Вояж про захист прав споживачів, стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди; призначено підготовче засідання. Також 15.02.2022 Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області винесено ухвалу, якою в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено. Розгляд справи в підготовчому засіданні відкладався з підстав викладених у відповідних довідках.
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.05.2022 клопотання представника відповідача задоволено; Цивільну справу №308/2196/22 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Музенідіс Тревел Львів, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Бусоль Вояж про захист прав споживачів, стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди передано до Господарського суду Львівської області, у провадженні якого перебуває справа №914/4064/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Музенідіс Тревел Львів.
Постановою Закарпатського апеляційного суду від 12.07.2022 у справі №308/2196/22 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.05.2022 скасовано, справу №308/2196/22 постановлено передати до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області для продовження розгляду. Постановою відмічено, що 03.05.2022 о 09:25 год. позивач подав заяву, в якій просив суд змінити процесуальний статус ТзОВ Бусоль Вояж з третьої особи на співвідповідача по справі та, у зв`язку з цим, позивач уточнив позовні вимоги та просив відповідні кошти стягнути солідарно з двох відповідачів - Музенідіс Тревел Львів та ТзОВ Бусоль Вояж. Однак в підготовчому засіданні, яке розпочалось цього ж дня о 09:49 год., всупереч порядку, передбаченого ст. 197 ЦПК України, суд першої інстанції, не заслухавши уточнення позовних вимог та не розглянувши відповідну заяву позивача, не вирішивши питання про залучення співвідповідачем ТзОВ Бусоль Вояж, що могло вплинути на суб`єктний склад осіб, які беруть участь у справі, дійшов передчасного висновку про передачу справи до Господарського суду Львівської області.
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.08.2022 у задоволенні клопотання представника позивача про залучення співвідповідача у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Музенідіс Тревел Львів, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товариство з обмеженою відповідальністю Бусоль Вояж про захист прав споживачів, стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди, відмовлено.
Також 10.08.2022 Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області винесено ухвалу, якою клопотання представника відповідача задоволено; Цивільну справу №308/2196/22 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Музенідіс Тревел Львів, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Бусоль Вояж про захист прав споживачів, стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди передано до Господарського суду Львівської області, у провадженні якого перебуває справа №914/4064/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Музенідіс Тревел Львів.
Ухвалою суду від 07.10.2022 р. прийнято справу №308/2196/22 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Музенідіс Тревел Львів, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Бусоль Вояж, про стягнення 149 930 грн. 24 коп. грошових коштів (в т.ч. 10 000,00 грн. моральної шкоди) сплачених за договором на туристичне обслуговування №МЗТ/20-10 від 12.02.2020 р., до розгляду за правилами загального позовного провадження в межах справи №914/4064/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Музенідіс Тревел Львів; підготовче засідання призначено на 01.11.2022 р.; встановлено учасникам справи строки для подання відзиву, відповіді на відзив, заперечення, пояснення.
25.10.2022 від третьої особи на адресу суду надійшло пояснення від 20.10.2022 до позовної заяви ОСОБА_1 до ТзОВ Музенідіс Тревел Львів, в якому зазначено, що третя особа вважає, що туристичні послуги, відповідно до умов договору № МЗТ/20-10 від 12.02.2020, мав надавати саме туроператор ТзОВ Музенідіс Тревел Львів і саме він повинен нести відповідальність за порушення та невиконання умов договору.
Підготовче засідання, призначене на 01.11.2022 на 15:00 год. не відбулося, у зв`язку з відключенням ПрАТ Львівобленерго о 15:03 год. будівлі Господарського суду Львівської області від електричної енергії через аварійно-ремонтні роботи (акт Господарського суду Львівської області від 02.11.2022 р. про відключення 01.11.2022 р. о 15 год. 03 хв. електроенергії додається). Ухвалою суду від 02.11.2022 підготовче засідання призначено на 22.11.2022 р.
Ухвалою суду від 22.11.2022, врахувавши неявку в судове засідання відповідача та третьої особи, продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів; підготовче засідання відкладено на 20.12.2022 р.
Ухвалою суду від 20.12.2022 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 17.01.2023 р.
Судове засідання 17.01.2023 р., за клопотанням представника позивача Пайди М.І. проведено в режимі відеоконференції, участь в якому представник позивача здійснював поза межами приміщення суду за допомогою системи відеоконференцзв`язку EаsyCon.
В судовому засіданні 17.01.2023 р. представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві та з посиланням на матеріали справи.
Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не з`явилися, причин неявки не повідомили.
Суд дослідивши наявні в матеріалах справи докази, врахувавши, що сторонам та третій особі у справі були створені необхідні можливості для подання доказів та пояснень на підтвердження своїх вимог та заперечень, взявши до уваги встановлені Господарським процесуальним кодексом України строки розгляду справи, дійшов висновку про прийняття рішення у справі.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що 12.02.2020 р. між позивачем (замовником) та відповідачем (туроператором), від імені якого діяла третя особа(турагент), укладено договір на туристичне обслуговування №МЗТ/20-10. Додатком №1 до договору було обумовлено тур до Греції з 25.07.2020 по 04.08.2020, вартістю 67 473,94 грн. та строком сплати до 14.02.2020. 14.02.2020 позивачем було сплачено на рахунок турагента грошові кошти в розмірі 117 503,38 грн., з яких 67 473,94 грн. вартість туристичного продукту замовленого позивачем, а решта 50 029,44 грн. перерахована на придбання іншого туристичного продукту для доньки позивача та її сім`ї. Платіжним дорученням №22 від 14.02.2020 турагент сплатив туроператору 64 023,40 грн., згідно виставленого останнім рахунку на оплату. Однак, внаслідок пандемії коронавірусу тур було скасовано та за пропозицією відповідача перенесено на інший період з 25.07.2021 по 04.08.2021, згідно заявки №МАТ2570А8, нової редакції додатку №1 та ваучера. Оскільки позивачем було отримано інформацію про скасування туроператором всіх турів, які призначенні до 31.07.2021 р., позивач звернувся до відповідача з претензією про повернення коштів в розмірі 64 023,40 грн. Проте відповідач грошові кошти позивачу не повернув, натомість листом №158 від 02.07.2021 повідомив, що ТзОВ Музенідіс Тревел Львів здійснює посередницьку (представницьку) діяльність із надання туристичного продукту від імені та в інтересах Туристичної компанії Mouzenidis Travel А.Е. (Грецька Республіка), якій і були перераховані отримані кошти. Також позивач зазначив, що звертався до турагента про повернення грошових коштів у сумі 5 997,58 грн. (з яких 3 450,54 грн. агентська винагорода за договором №МЗТ/20-10, решта 2 547,04 грн. агентська винагорода за іншим туристичним договором, що був укладений для доньки позивача і її сім`ї), які турагент повернув 29.06.2021 р.
Відтак, у зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за договором на туристичне обслуговування №МЗТ/20-10 від 12.02.2020 р., позивач просить стягнути з відповідача 64 023,40 грн. заборгованості за ненадані туристичні послуги, 64 023,40 грн. 3% пені згідно з ч. 5 ст. 10 Закону України Про захист прав споживачів, 8 907, 33 грн. інфляційних втрат та 2 976,11 грн. 3% річних згідно ст. 625 ЦК України, а також 10 000,00 грн. моральної шкоди.
Позиція відповідача:
Відповідач у строк, визначений ухвалою Господарського суду Львівської області від 07.10.2022 р., відзиву на позовну заяву суду не надав, в жодне із судових засідань, призначених господарським судом, не з`явився.
Щодо моральної шкоди то відповідач зазначив, що в позовній заяві позивач не вказав на характер страждань, які він поніс, не зазначив негативних наслідків, яких він зазнав. Відтак відповідач просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Позиція третьої особи:
Позиція суду щодо підсудності даного спору господарському суду.
Правовою підставою для розгляду вказаного спору в межах справи № 914/4064/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Музенідіс Тревел Львів є положення ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства.
Так, Господарським судом Львівської області розглядається справа № 914/4064/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Музенідіс Тревел Львів.
Ухвалою суду від 01.02.2022 р. відкрито провадження у справі; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника; введено процедуру розпорядження майном; розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Гаврилюка Олександра Романовича.
Ухвалою суду від 05.04.2022 р. визначено розмір та перелік визнаних судом вимог кредиторів на загальну суму 1 057 107 грн. 87 коп., що підлягають внесенню розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю Музенідіс Тревел Львів.
Постановою Господарського суду Львівської області від 04.10.2022 р. Товариство з обмеженою відповідальністю Музенідіс Тревел Львів визнано банкрутом і відкрито ліквідаційну процедуру; ліквідатором у справі призначено арбітражного керуючого Гаврилюка Олександра Романовича
На даний час справа № 914/4064/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Музенідіс Тревел Львів перебуває в ліквідаційній процедурі.
Приймаючи рішення у даній справі, суд встановив наступні обставини та виходив з наступних мотивів.
12.02.2020 року між ОСОБА_1 (замовником) та ТзОВ Музенідіс Тревел Львів (туроператором), від імені, за рахунок та за дорученням якого на підставі агентського договору діяло ТзОВ Бусоль Вояж (турагент), було укладено договір №МЗТ/20-10 на туристичне обслуговування.
Умовами вказаного договору №МЗТ/20-10 від 12.02.2020 року визначено, зокрема: (п. 1.2) туроператор (відповідач) через турагента (третьої особи) зобов`язався забезпечити надання комплексу туристичних та інших, пов`язаних з ним послуг (турпородукт) замовнику (позивачу), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити послуги; (п.1.3.) споживчі властивості турпродукту вказані в підтвердженні заявки та рахунку на оплату послуг, які є невід`ємною частиною договору; (п. 1.7) замовник при посередництві турагента доручає туроператору представляти інтереси його та/або туристів, при подачі документів до Консульської установи країни-подорожі (візового центру) та оплаті послуг для оформлення та отримання в`їзних віз для замовника та/або туристів; (п.5.1.) туроператор зобов`язується забронювати та надати замовнику турпродукт (пакет туристичних послуг та пов`язаних послуг) замовлених замовником у повному обсязі, в кількості, якості та у визначені цим договором терміни, про які сторони попередньо домовилися, за умови, повної сплати вартості турпродукту замовником безпосередньо або через тур агента у строки встановлені договором та додатками до нього; (п.5.3.) туроператор зобов`язується у випадку виникнення обставин, що роблять неможливим надання замовнику послуг з вини туроператора (за винятком форс-мажорних обставин та відмов консульських установ у видачі віз замовнику та/або особам, які з ним подорожують), у разі невжиття заходів для заміни замовлених послуг на альтернативні, повернути кошти, оплачені замовником за винятком фактично понесених туроператором або турагентом витрат; (10.2.) у випадку ненадання чи неналежного надання замовнику належно оплачених туристичних послуг, туроператор зобов`язується відшкодувати йому вартість ненаданих чи неналежно наданих послуг, за винятком випадків коли ненадання послуг відбулося з вини замовника та в інших, передбачених цим договором випадках.
Додатком № 1 до договору №МЗТ/20-10 від 12.02.2020 року було обумовлено тур до Греції, у період з 25.07.2020 року по 04.08.2020 року, вартістю 67 473,94 грн. строком сплати до 14.02.2020.
Проте, позивачем було отримано інформацію про скасування туроператором всіх турів, які призначенні до 31.07.2021 р., у зв`язку з чим позивач звернувся до відповідача з претензією від 29.06.2021 про повернення коштів в розмірі 64 023,40 грн. (претензія додається).
Згідно зі ст. 5 Закону України Про туризм, туристичні оператори - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, для яких виключною діяльністю є організація та забезпечення створення туристичного продукту, реалізація та надання туристичних послуг, а також посередницька діяльність із надання характерних та супутніх послуг і які в установленому порядку отримали ліцензію на туроператорську діяльність.
Частинами 1-2 ст. 20 Закону України Про туризм встановлено, що за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов`язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов`язується оплатити його. До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом.
Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Згідно зі ст. 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.
За нормами ч. 12 ст. 20 Закону України Про туризм туроператор несе перед туристом відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування.
Верховний Суд України у постанові від 03 липня 2013 року у справі №6-42цс13 зробив правовий висновок про те, що за частинами першою, другою, десятою статті 20, частиною другою статті 30, частинами першою, другою статті 32, частиною першою статті 33 Закону України Про туризм від 15 вересня 1995 року №324/95-ВР (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), частиною четвертою статті 10 Закону України Про захист прав споживачів від 12 травня 1991 року №1023-XII, статей 610, 611, частиною п`ятою статті 653, частиною першою статті 901 ЦК України майнову відповідальність несе суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, порушив умови договору між туристом і суб`єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг та за вини якого замовнику (туристу) завдано збитків. У разі встановлення судом фактів видачі туроператором ваучера, який є формою письмового договору на туристичне обслуговування, зміни туроператором в односторонньому порядку істотних умов договору на туристичне обслуговування та невжиття ним необхідних заходів про попередження туриста щодо такої зміни відповідальність за порушення істотних умов договору не може нести інший суб`єкт туристичної діяльності з надання туристичних послуг, ніж туроператор.
Спірний договір №МЗТ/20-10 від 12.02.2020, укладено позивачем (через третю особу) саме з відповідачем, який відповідно до даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, здійснює свою діяльність як туристичний оператор (79.12). За умовами договору саме туроператора зобов`язано, у випадку виникнення обставин, що роблять неможливим надання замовнику послуг з вини туроператора, повернути оплачені замовником кошти (п. 5.3), та нести відповідальність за ненадання чи неналежне надання замовнику належно оплачених туристичних послуг (п. 10.2).
Все вищенаведене спростовує твердження відповідача про те, що ТзОВ Музенідіс Тревел Львів не є відповідальною особою за даним позовом, так як виконувало лише представницькі послуги та діяло не від свого імені, а від імені туроператора-нерезидента Грецької компанії Mouzenidis Travel S.A., яка безпосередньо надає туристичний продукт.
Таким чином, виходячи з матеріалів справи, туристичні послуги відповідно до умов договору №МЗТ/20-10 від 12.02.2020 року мав надавати саме туроператор, в даному випадку ТзОВ Музенідіс Тревел Львів, з яким позивачем був укладений договір на туристичне обслуговування. За таких обставин, саме ТзОВ Музенідіс Тревел Львів повинен нести відповідальність за порушення умов договору №МЗТ/20-10 від 12.02.2020 року (подібна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові №559/1604/18 від 30 серпня 2021 року).
Пунктом 6.7 договору №МЗТ/20-10 від 12.02.2020 року передбачено, що замовник має право на відшкодування вартості ненаданих (наданих не в повному обсязі) туроператором туристичних послуг у випадках, передбачених ч. 11 ст. 20 Закону України Про туризм, і виплату компенсації в розмірі ненаданих послуг, але не більше 500 грн., якщо ненадання послуг відбулося не з вини туриста.
Згідно з ч. 11 ст. 20 Закону України Про туризм туроператор зобов`язаний, у разі неможливості надати туристичного продукту, відшкодувати вартість ненаданих туроператором туристичних послуг і виплатити компенсацію у розмірі, визначеному в договорі за домовленістю сторін.
Частиною 9 ст. 20 Закону України Про туризм визначено, що туроператор або турагент вправі відмовитися від виконання договору лише за умови повного відшкодування замовникові збитків, підтверджених у встановленому порядку та заподіяних внаслідок розірвання договору, крім випадку, якщо це відбулося з вини туриста.
Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України Про захист прав споживачів споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.
Згідно ч. 2 ст. 10 Закону України Про захист прав споживачів якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків.
Відповідно до статті ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Отже, ТзОВ Музенідіс Тревел Львів порушило умови договору на туристичне обслуговування №МЗТ/20-10 від 12.02.2020, оскільки матеріалами справи підтверджується і сторонами не заперечується той факт, що туристичні послуги за згаданим договором позивачу надані не були, а сплачені кошти в розмірі 64 023,40 грн. позивачу не повернуті.
Таким чином позовна вимога про стягнення з відповідача 64 023,40 грн. вартості ненаданих туристичних послуг є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 2 ст. 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.
Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 12 ст. 20 Закону України Про туризм туроператор несе перед туристом відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 32 Закону України Про туризм за неналежне виконання своїх зобов`язань туроператор, турагент, інші суб`єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства. Розмір майнової відповідальності туроператора, турагента чи іншого суб`єкта туристичної діяльності не може перевищувати фактично завданих замовнику збитків з їх вини.
Відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України Про захист прав споживачів у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством.
Верховний Суд у постанові від 30.08.2021 р. у справі №559/1604/18, дійшов висновку, що до правовідносин про надання туристичних послуг слід застосовувати розмір пені, передбачений в частині п`ятій статті 10 Закону України Про захист прав споживачів.
В частині позовних вимог про стягнення 3% пені на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України Про захист прав споживачів, яка відповідно до розрахунку, здійсненого позивачем у позовні заяві за період з 11.02.2021 р. по 11.02.2022 р., складає 701 055 грн. 50 коп., та яку позивач просить стягнути з відповідача в розмірі вартості туристичного продукту, що становить 64 023,40 грн., то суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленої суми в розмірі 64 023,40 грн.
Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
В частині позовних вимог про стягнення 3% річних, які відповідно до розрахунку, здійсненого позивачем за період з 26.07.2020 р. по 11.02.2022 р., складають 2 976 грн. 11 коп., та інфляційних втрат, які відповідно до розрахунку, здійсненого позивачем за серпень 2020-грудень 2021 р., складають 8 907 грн. 33 коп., то дані суми розраховані відповідно до ст. 625 ЦК України, і позовні вимоги про їх стягнення є обґрунтованими.
За змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди.
Статтею 25 Закону України Про туризм встановлено, що туристи мають право на відшкодування матеріальних і моральних збитків у разі невиконання або неналежного виконання умов договору.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Частиною 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб; розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення; при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Пунктом 9 постанови Пленуму ВСУ Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 р. роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Відповідно до ч. 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Судом встановлено, що з вини відповідача позивач разом з родиною був позбавлений відпочинку, який було заплановано ними спочатку на 2020 рік, а потім перенесено на 2021 рік, проте туроператором наданий так і не був, тому суд вважає доведеним факт спричинення позивачу неправомірними діями відповідача моральної шкоди. Разом з тим, визначаючи розмір компенсації моральної шкоди, суд врахувавши характер та обсяг страждань, а також немайнових втрат (їх тривалість), яких зазнав позивач у зв`язку з порушенням її прав, та виходячи з принципу розумності, виваженості та справедливості вважає обгрунтованим розмір такої компенсації у 5 000,00 грн.
Відтак позовна вимога в частині стягнення моральної шкоди задовольняється частково у розмірі 5 000,00 грн. У стягненні решти моральної шкоди в розмірі 5 000, 00 грн. слід відмовити.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно ч. 1 ст. 236 ГПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим.
Згідно з ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень
В силу приписів ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З врахуванням всього вищенаведеного позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме: в частині стягнення з відповідача на користь позивача 64 023 грн. 40 коп. заборгованості за ненадані туристичні послуги, 64 023 грн. 40 коп. пені, 8 907 грн. 33 коп. - інфляційних втрат, 2 976 грн. 11 коп. 3% річних та 5 000 грн. 00 коп. моральної шкоди позов підлягає задоволенню. У задоволенні решти позовних вимог суд відмовляє.
Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає таке:
Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, в тому числі, на професійну правничу допомогу.
Згідно ч. 3 ст. 22 Закону України Про захист прав споживачів споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.
Відповідно до ч.2 ст.129 ГПК України, судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.
Оскільки позивач від сплати судового збору у розглядуваній справі звільна, судовий збір в розмірі 2 481,00 грн. покладається на відповідача та підлягає стягненню в дохід Державного бюджету України.
Докази про сплату учасниками справи інших судових витрат чи докази судових витрат, які сторона має сплатити у зв`язку з розглядом даної справи, суду не надано, і такі в матеріалах справи відсутні.
Виходячи із усього вищенаведеного, керуючись ст.ст. 13,74,76-79,86,123,129, п. 3 ч. 1 ст. 231, 236-241, 327 ГПК України, ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства, суд -

ВИРІШИВ:
1. Позов задоволити частково.
3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
5. Накази, відповідно до ст. 327 ГПК України, видати після набрання судовим рішенням законної сили.
Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 241 ГПК України, та може бути оскаржено в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Повне рішення складено 27.01.2023 р.

Суддя Морозюк А.Я.