ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2023 року м. Черкаси Справа № 925/1010/22

Господарський суд Черкаської області у складі судді Зарічанської З.В.,

за участю секретаря судового засідання Лепенець К.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Прод Майстер",

до відповідача - Приватного підприємства "Торговий Дім Поляков",

про стягнення 115 623,96 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: участі не брав;

від відповідача: Харченко О.М., адвокат, довіреність від 22.07.2022 № 300, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 01.03.2019 серія ЧК № 001097.

До Господарського суду Черкаської області надійшла позовна заява від 29.09.2022 Товариства з обмеженою відповідальністю "Прод Майстер" з вимогою стягнути з Приватного підприємства "Торговий Дім Поляков" 182 400,08 грн заборгованості з основного боргу, 41 990,22 грн - пені, 36 480,01 грн - штрафу, 3 632,68 грн - 3 % річних, 33 521,03 грн - інфляційних втрат.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за Договором дистрибуції від 03.01.2017 № 1332/17 в частині неповної оплати поставленого товару.

Ухвалою від 11.10.2022 господарський суд відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 27.10.2022 о 16:00 год. Встановив сторонам строк для подання заяв по суті.

26.10.2022 від відповідача надійшов відзив від 25.10.2022 № 35 на позовну заяву про стягнення коштів, в якому останній зазначає, що позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 152 400,06 грн, в інших позовних вимогах відповідач просить відмовити. Свої заперечення відповідач обґрунтовує таким.

Відповідач стверджує, що за підписаним між сторонами по договору Актом звірки взаєморозрахунків станом на жовтень місяць 2022 року у відповідача перед позивачем рахувалася сума основного боргу у розмірі 182400,06 грн, за поставку товару відповідно до умов Договору. Однак згідно банківської виписки доданої до матеріалів відзиву станом на 25.10.2022 відповідачем частково сплачено суму основного боргу у розмірі 30 000 грн, таким чином сума основного боргу становить 152400,06 грн.

Щодо нарахування штрафних санкцій пені, штрафу, 3% річних та інфляційних витрат, відповідач зазначає, що у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком із продовженням по теперішній час відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" являється безпідставним та не підлягає до задоволення оскільки введення воєнного стану в країні не могло не вплинути на умови та можливість виконання зобов`язань сторонами господарських договорів.

Відповідач зауважує, що Торгово-промисловою палатою України (ТПП) було оприлюднено лист № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, яким повідомлено, що військова агресія Російської Федерації проти України є форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили). Відтак відповідач вважає, що введення воєнного стану на території України є форс-мажором та є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договору.

Відповідач посилається на п. 7.1 Договору, яким передбачено, що Сторона звільняється від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань за цим Договором у випадку якщо таке невиконання було спричинене форс-мажорними обставинами, які виникли після підписання цього Договору та не могли бути відвернені діями сторін. До форс-мажорних обставин відносяться ... війна, воєнна діяльність ....

Відповідач стверджує, що основний період нарахування штрафних санкцій за позовною заявою становить березень - вересень 2022 року. Тобто, з моменту введення військового стану на території якій по Договору відповідачем проводилась торгівельна діяльність з дистрибуції товару постачальника не проводиться, торгівельна мережа фактично не працює в зв`язку з закриттям з весни цього року магазинів та кіосків на території Київської та Черкаської областей.

Протокольною ухвалою від 27.10.2022, на підставі ч. 3 ст. 177 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), господарський суд продовжив строк підготовчого провадження на тридцять днів, на підставі ст. 183 ГПК України оголосив перерву в підготовчому засіданні до 12.12.2022 об 11:00 год.

15.11.2022 від позивача надійшла відповідь на відзив від 11.11.2022, в якій він зазначає, що доводи, викладені відповідачем необґрунтованими, документально не підтвердженими, та такими, що не спростовують пред`явлених позовних вимог.

Щодо посилання відповідача у відзиві на позовну заяву на введення в Україні воєнного стану як підставу обґрунтування безпідставності нарахування позивачем пені, штрафу, інфляційних втрат та 3 % річних, позивач зазначає, що згідно з п. 7.2. укладеного Договору передбачено, що якщо виникають форс-мажорні обставини, Сторона, яка стверджує, що для неї неможливо виконати зобов`язання з будь-якої причини, повідомляє іншу Сторону про такі обставини у письмовій формі. Таке повідомлення має включати інформацію про характер таких обставин, оцінку їх впливу на здатність Сторони виконувати зобов`язання за цим Договором. Таке повідомлення надсилається рекомендованим листом з повідомленням про отримання. Неповідомлення іншої Сторони про існування форс-мажорних обставин протягом 3 днів з дня їх настання позбавляє Сторону, яка зазнала їх впливу, права посилатись на форс-мажорні обставини для звільнення від відповідальності.

Також, позивач звертає увагу на те, що посилаючись на форс-мажор як на підставу звільнення від відповідальності, зацікавленій стороні обов`язково потрібно довести, як саме проявився форс-мажор у конкретному зобов`язанні. Одного лише абстрактного посилання на наявність форс-мажору буде однозначно недостатньо.

Відтак позивач у відзиві просить стягнути з відповідача 41990,22 грн - пені, 36480,01 грн - штрафу, 3632,68 грн - 3 % річних, 33 521,03 грн - інфляційних втрат, та суму заборгованості з основного боргу, яка несплачена відповідачем, а також 4 470,36 грн судового збору.

12.12.2022 від відповідача надійшло клопотання від 12.12.2022 № 36, в якому він зазначає, що 08.12.2022 між позивачем та відповідачем підписано Акт звірки взаєморозрахунків, за яким сума основного боргу 182 400,06 грн сплачена в повному обсязі.

На підтвердження викладеного відповідачем до клопотання додано копію Акту звірки взаєморозрахунків від 09.12.2022 між ПП "Торговий Дім Поляков" та ТОВ "Прод Майстер", відповідно до якого сальдо станом на 09.12.2022 відсутнє. Також відповідачем надано виписку по рахунку № НОМЕР_1 з 01.10.2022 до 08.12.2022, згідно з яким за період відповідачем сплачено 182 400,06 грн.

Ухвалою від 12.12.2022 господарський суд провадження у справі № 925/1010/22 в частині стягнення 182 400,06 грн основного боргу закрив. Закрив підготовче провадження по справі № 925/1010/22 та призначив справу до судового розгляду по суті на 26.12.2022 о 9:00.

21.12.2022 за допомогою системи "Електронний суд" від позивача надійшла заява, в якій він просить розглянути справу № 925/1010/22 без участі представника позивача, за наявними в матеріалах справи документами.

23.12.2022 від представника відповідача надійшло клопотання, в якому він зазначає, що у зв`язку з відрядженням не зможе прибути у судове засідання, призначене на 26.12.2022, відтак просить суд перенести розгляд справи на інший час та дату.

Ухвалою від 26.12.2022 господарський суд відклав розгляд справи по суті на 20.01.2023 об 11:00.

16.01.2023 за допомогою системи "Електронний суд" від позивача надійшла заява, в якій він просить розглянути справу № 925/1010/22 без участі представника позивача, за наявними в матеріалах справи документами.

20.01.2023 від відповідача надійшло клопотання від 19.01.2023 № 40 про зменшення розміру штрафних санкцій які підлягають до стягнення. Подане клопотання відповідач обґрунтовує тим, що відповідач не мав змоги вчасно оплачувати основний борг за договором через несвоєчасність оплати кінцевими Покупцями Товару яким реалізувалась продукція придбана у позивача.

Також відповідач зазначає, що не міг в повній мірі впливати на питання своєчасності в оплаті за поставлений Товар у зв`язку з військовим станом пов`язаним з військовою агресією Російської Федерації проти України в період з лютого по травень 2022 року на території Київської області куди в своїй основі поставлявся Товар, велись військові дії. Тому відповідач вважає, що сума покладених штрафних санкцій за позовною заявою позивача є надмірною і не відповідає розмірам тих збитків які нараховані за несвоєчасність проведення оплати.

В обґрунтування необхідності зменшення нарахованих позивачем штрафних санкцій, відповідач також зазначає, що він зі свого боку робив усе можливе для уникнення прострочення розрахунків з позивачем за придбаний Товар, однак несвоєчасність оплати кінцевими Покупцями, наявність у відповідача кредиторської заборгованості, зумовило прострочення відповідачем розрахунків за поставлений Товар.

Відповідач стверджує, що крім оплати заборгованості власним коштом, здійснює зараз активну претензійно-позовну роботу по стягненню з кінцевих Покупців їх заборгованість за поставлений Товар, як приклад достатньо зайти на офіційні сайти господарських судів м. Києва, Київської та Черкаської областей. Тому заборгованість контрагентів перед відповідачем, поставили відповідача у складне фінансове становище, яке не дає можливості вчасно здійснювати свої грошові зобов`язання за договором перед позивачем.

Присутній у судовому засіданні представник відповідача зазначив про визнання позовних вимог в частині стягнення основного боргу та сплату такого боргу, втім проти стягнення штрафних санкцій заперечував з урахуванням поданої відповідної заяви.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши подані сторонами докази, господарський суд встановив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини сторін.

03.01.2017 між ТОВ "Прод Майстер" (постачальник) та ПП "Торговий Дім Поляков" (дистриб`ютор) підписано договір Дистрибуції № 1332/17 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору Постачальник зобов`язується поставити та передати у власність Дистриб`ютора товар для його подальшого розповсюдження на території, на умовах та в порядку, визначених даним Договором, а Дистриб`ютор зобов`язується прийняти товар у власність та сплатити його вартість, а також здійснювати дії необхідні для розповсюдження та просування товару на території, на умовах та в порядку, визначених даним Договором та Додатком № 1 до даного Договору.

Предметом Договору є товар, зазначений у специфікації/прайс-листі та/або видатковій накладній. (п. 1.2. Договору)

Товар поставляється партіями. Партія товару - це визначена кількість товарів одного або кількох найменувань, відвантажених Постачальником та отриманих Дистриб`ютором одночасно за одним товаросупровідним документом (видатковою накладною та/або товарно-транспортною накладною). (п. 1.5. Договору)

Дистриб`ютор оплачує товар на 21 (двадцять перший) день. Днем отримання Дистриб`ютором товару є дата видаткової накладної, згідно якої поставлений товар. (п. 2.3. Договору)

Всі розрахунки за цим Договором здійснюються в національній валюті України безготівково шляхом перерахування Дистриб`ютором коштів на банківський рахунок Постачальника або внесенням готівки в касу Постачальника. (п. 2.4. Договору)

Днем здійснення платежу вважається день, у який сума, що підлягає оплаті, надходить на банківський рахунок Постачальника або вноситься готівкою в касу Постачальника. (п. 2.6. Договору)

Вартість Договору складається з загальної суми товарів, придбаних у Постачальника за даним Договором. (п. 2.10. Договору)

У п. 4.2. Договору передбачено право Постачальника вимагати належної оплати за поставлений товар.

Відповідно до п. 4.3. Договору, Дистриб`ютор зобов`язаний вчасно та в повному обсязі оплатити товар згідно умов даного Договору.

За порушення умов даного Договору винна сторона відшкодовує спричинені цим збитки, у тому числі не отриманий прибуток, у порядку, передбаченому чинним законодавством. (п. 5.1. Договору)

У випадку несвоєчасної оплати Дистриб`ютором коштів за поставлений товар згідно п. 2.5. даного Договору, Дистриб`ютор сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної ставки НБУ, яка діяла на момент прострочення, від суми простроченого платежу за кожен день прострочки. Начислення пені проводиться в продовж всього терміну (періоду) прострочення виконання зобов`язання незалежно від його тривалості. (п. 5.2. Договору)

При простроченні Дистриб`ютором оплати товару більше ніж на 20 (двадцять) календарних днів з дня настання строку оплати товару, Дистриб`ютор сплачує Постачальнику штраф в розмірі 20 (двадцяти) % від суми простроченого платежу. (п. 5.3. Договору)

За порушення інших умов Договору, Сторони несуть відповідальність згідно чинного законодавства. (п. 5.10. Договору)

Даний Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2017 року. (п. 6.1. Договору)

У разі неповідомлення будь-якою стороною не менше ніж за 30 календарних днів до закінчення строку дії даного Договору у письмовій формі про його розірвання строк дії даного Договору підлягає лонгації на наступний календарний рік. Кількість наступних лонгацій не обмежена. (п. 6.2. Договору)

Сторона звільняється від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань за цим Договором у випадку, якщо таке невиконання було спричинене форс-мажорними обставинами, які виникли після підписання цього Договору та не могли бути відвернені діями сторін. До форс-мажорних обставин відносяться страйк, повінь, пожежа, землетрус та інші стихійні лиха, війна, воєнна діяльність, дії українських або іноземних урядових органів, але не обмежуючись цим. (п. 7.1. Договору)

Якщо виникають форс-мажорні обставини, Сторона, яка стверджує, що для неї неможливо виконати зобов`язання з будь-якої причини, повідомляє іншу Сторону про такі обставини у письмовій формі. Таке повідомлення має включати інформацію про характер таких обставин, оцінку їх впливу на здатність Сторони виконувати зобов`язання за цим Договором. Таке повідомлення надсилається рекомендованим листом з повідомленням про отримання. Неповідомлення іншої Сторони про існування форс-мажорних обставин протягом 3 днів з дня їх настання позбавляє Сторону, яка зазнала їх впливу, права посилатись на форс-мажорні обставини для звільнення від відповідальності. (п. 7.2. Договору)

Розірвання договору можливе лише за погодженням сторін, одностороннє розірвання договору допускається у випадках, передбачених цим договором. Ініціююча розірвання Договору Сторона направляє іншій Стороні лист про розірвання Договору за 15 календарних днів до запланованої дати розірвання. Упродовж цього терміну Сторони проводять звірку взаєморозрахунків, а Дистриб`ютор здійснює оплату за поставлений товар. Договір вважається розірваним з моменту погашення Дистриб`ютором всієї заборгованості за Даним Договором. (п. 8.5. Договору)

Всі суперечки і розбіжності між сторонами вирішуються шляхом переговорів, а у випадку недосягнення згоди - у відповідності до чинного законодавства України. (п. 8.6. Договору)

Позивачем поставлено відповідачу товар на загальну суму 272 809,66 грн, що підтверджується такими видатковими накладними, підписаними сторонами:

від 16.12.2021 № ПМ-0009166 на загальну суму з ПДВ - 172 973,25 грн;

від 18.01.2022 № ПМ-0000349 на загальну суму з ПДВ - 20 119,58 грн;

від 25.01.2022 № ПМ-0000520 на загальну суму з ПДВ - 48 734,99 грн;

від 15.02.2022 № ПМ-0001093 на загальну суму з ПДВ - 30 981,84 грн.

Відповідно до платіжного доручення від 06.01.2022 № 5535 позивачем сплачено 123 244,37 грн на рахунок позивача з призначенням платежу: оплата за продукти, зг дог № 1332/17 від 03.01.17ру т.ч. ПДВ 20 % - 20 540,73 грн.

За поясненням позивача, що не заперечується відповідачем, відповідно до вказаного платіжного доручення здійснено часткову оплату за поставлений товар згідно накладної № ПМ-0009166 від 16.12.2021 на суму 172 973,25 грн. Часткова оплата за даною накладною становить 90 409,58 грн, а залишок боргу за даною накладною становить 82 563,67 грн.

Сума боргу за поставлений позивачем відповідачу товар складає 182 400,08 грн.

У визначений Договором строк відповідач оплату товару не здійснив, що стало підставою для звернення позивачем до суду з цим позовом.

Розглядаючи спір господарський суд враховує такі положення чинного законодавства.

Обставини справи свідчать, що спірні правовідносини сторін врегульовані договором дистрибуції.

Однією з загальних засад цивільного законодавства, які закріплені в ст. 3 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), є свобода договору.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 6 ЦК України, сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Ч. 1 ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 179 Господарського кодексу України (далі - ГК України) майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст. 627, 628 та 629 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Чинним законодавством України не визначення поняття "дистриб`юторського договору".

Разом із тим, натепер існують Модельні правила європейського приватного права (Principles, DefinitionsandModelRulesofEuropeanPrivateLaw. DraftCommonFrameofReference, - DCFR), відповідно до яких договори дистрибуції - це договори, відповідно до яких одна сторона, постачальник, зобов`язується на постійній основі поставляти іншій стороні, дистриб`ютору, продукт, а дистриб`ютор зобов`язується купувати його або приймати, оплачувати та продавати третім особам від свого імені та у своїх інтересах.

Отже, в даному випадку йдеться про відносини постачання.

За приписами ст. 8 ЦК України якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). У разі неможливості використати аналогію закону для регулювання цивільних відносин вони регулюються відповідно до загальних засад цивільного законодавства (аналогія права).

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товари у власність покупця для виконання його підприємницької діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовують загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Статтею 662 ЦК України передбачено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

З матеріалів справи випливає, що позивачем належним чином виконано передбачені Договором зобов`язання з поставки товару відповідачу, що не оспорюється останнім та підтверджується видатковими накладними, підписаними сторонами:

від 16.12.2021 № ПМ-0009166 на загальну суму з ПДВ - 172 973,25 грн (часткова оплата за даною накладною становить 90 409,58 грн, а залишок боргу за даною накладною становить 82 563,67 грн);

від 18.01.2022 № ПМ-0000349 на загальну суму з ПДВ - 20 119,58 грн;

від 25.01.2022 № ПМ-0000520 на загальну суму з ПДВ - 48 734,99 грн;

від 15.02.2022 № ПМ-0001093 на загальну суму з ПДВ - 30 981,84 грн.

Відтак позивачем поставлено товару на загальну суму 182 400,08 грн.

Ч. 1 ст. 692 ЦК України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

У Договорі сторони узгодили, що Дистриб`ютор оплачує товар на 21 (двадцять перший) день. Днем отримання Дистриб`ютором товару є дата видаткової накладної, згідно якої поставлений товар. (п. 2.3. Договору)

Всі розрахунки за цим Договором здійснюються в національній валюті України безготівково шляхом перерахування Дистриб`ютором коштів на банківський рахунок Постачальника або внесенням готівки в касу Постачальника. (п. 2.4. Договору)

Днем здійснення платежу вважається день, у який сума, що підлягає оплаті, надходить на банківський рахунок Постачальника або вноситься готівкою в касу Постачальника. (п. 2.6. Договору)

З викладеного випливає, що строк оплати за видатковою накладною від 16.12.2021 № ПМ-0009166 сплив 06.01.2022, від 18.01.2022 № ПМ-0000349 - 08.02.2022, від 25.01.2022 № ПМ-0000520 - 15.02.2022, від 15.02.2022 № ПМ-0001093 - 08.03.2022.

Матеріали справи свідчать, що відповідачем оплата товару у передбачені строки і в повному обсязі не здійснена.

Господарський суд враховує, що в матеріалах справи наявні докази сплати 182 400,06 грн відповідачем після звернення позивачем до суду - виписка по рахунку № НОМЕР_1 з 01.10.2022 до 08.12.2022, згідно з яким за період відповідачем сплачено:

12.10.2022 - номер док. 8749 - 5 000 грн;

13.10.2022 - номер док. 8766 - 5 000 грн;

18.10.2022 - номер док. 8835 - 5 000 грн;

19.10.2022 - номер док. 8860 - 5 000 грн;

20.10.2022 - номер док. 8888 - 5 000 грн;

24.10.2022 - номер док. 8928 - 5 000 грн;

25.10.2022 - номер док. 8952 - 5 000 грн;

26.10.2022 - номер док. 8965 - 5 000 грн;

01.11.2022 - номер док. 9060 - 5 000 грн;

03.11.2022 - номер док. 9123 - 5 000 грн;

07.11.2022 - номер док. 9173 - 5 000 грн;

09.11.2022 - номер док. 9213 - 5 000 грн;

10.11.2022 - номер док. 9241 - 5 000 грн;

11.11.2022 - номер док. 9266 - 5 000 грн;

14.11.2022 - номер док. 9296 - 10 000 грн;

15.11.2022 - номер док. 9327 - 5 000 грн;

16.11.2022 - номер док. 9356 - 10 000 грн;

17.11.2022 - номер док. 9371 - 5 000 грн;

21.11.2022 - номер док. 9432 - 10 000 грн;

22.11.2022 - номер док. 9456 - 5 000 грн;

23.11.2022 - номер док. 9471 - 5 000 грн;

25.11.2022 - номер док. 9492 - 5 000 грн;

28.11.2022 - номер док. 9519 - 20 000 грн;

29.11.2022 - номер док. 9542 - 10 000 грн;

30.11.2022 - номер док. 9567 - 14 503,33 грн;

08.12.2022 - номер док. 9722 - 12 896,73 грн.

Ухвалою від 12.12.2022 господарський суд закрив провадження у справі в частині стягнення 182 400,06 грн основного боргу у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Щодо заборгованості відповідача у розмірі 0,02 грн, зважаючи на те, що доказів сплати боргу у цій сумі відповідачем не надано, господарський суд доходить висновку, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

У зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем зобов`язань за Договором, позивачем заявлено до стягнення 41990,22 грн - пені, 36480,01 грн - штрафу, 3632,68 грн - 3 % річних, 33 521,03 грн - інфляційних втрат, та суму заборгованості з основного боргу, яка несплачена відповідачем.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. (ст. 611 ЦК України)

Відповідно до положень ст. 549 ЦК України - неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Ст. 216 ГК України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Штрафними санкціями згідно зі ст. 230 ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

При цьому, господарський суд враховує, що одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій (наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.02.2018 у справі № 911/2813/17, від 22.03.2018 у справі № 911/1351/17, від 25.05.2018 у справі № 922/1720/17, від 02.04.2019 у справі № 917/194/18).

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 10.09.2020 у справі № 916/1777/19 зазначив, що за змістом положень частин четвертої і шостої статті 231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. Розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Наведеною нормою передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається із дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконано, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

У випадку несвоєчасної оплати Дистриб`ютором коштів за поставлений товар згідно п. 2.5. даного Договору, Дистриб`ютор сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної ставки НБУ, яка діяла на момент прострочення, від суми простроченого платежу за кожен день прострочки. Начислення пені проводиться в продовж всього терміну (періоду) прострочення виконання зобов`язання незалежно від його тривалості. (п. 5.2. Договору)

Отже сторони у Договорі погодили збільшення строку нарахування штрафних санкцій, визначеного у ч. 6 ст. 232 ГК України - впродовж всього терміну (періоду) прострочення виконання зобов`язання незалежно від його тривалості.

Дослідивши розрахунок пені, наданий позивачем, господарський суд дійшов висновку, що його здійснено арифметично неправильно з огляду на таке.

Позивачем нараховано пеню таким чином:

за видатковою накладною від 16.12.2021 № ПМ-0009166 на суму боргу 82 563,67 грн за період 06.01.2022 - 29.09.2022 - 20 086,72 грн;

за видатковою накладною від 18.01.2022 № ПМ-0000349 на суму боргу 20 119,58 грн за період 08.02.2022 - 29.09.2022 - 4 547,58 грн;

за видатковою накладною від 25.01.2022 № ПМ-0000520 на суму боргу 48 734,99 грн за період 15.02.2022 - 29.09.2022 - 10 828,51 грн;

за видатковою накладною від 15.02.2022 № ПМ-0001093 на суму боргу 30 981,84 грн за період 08.03.2022 - 29.09.2022 - 6 527,41 грн.

З викладеного випливає, що позивачем допущено помилки у зазначенні початку періодів нарахування пені, оскільки не враховано положення про те, що перебіг починається із дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконано. Отже, господарський суд, не виходячи за межі позовних вимог, здійснив розрахунок пені, відповідно до якого стягненню підлягає 41 894,80 грн:

за видатковою накладною від 16.12.2021 № ПМ-0009166 на суму боргу 82 563,67 грн за період 07.01.2022 - 29.09.2022 - 20 046,01 грн;

за видатковою накладною від 18.01.2022 № ПМ-0000349 на суму боргу 20 119,58 грн за період 09.02.2022 - 29.09.2022 - 4 536,55 грн;

за видатковою накладною від 25.01.2022 № ПМ-0000520 на суму боргу 48 734,99 грн за період 16.02.2022 - 29.09.2022 - 10 801,81 грн;

за видатковою накладною від 15.02.2022 № ПМ-0001093 на суму боргу 30 981,84 грн за період 09.03.2022 - 29.09.2022 - 6 510,43 грн.

При простроченні Дистриб`ютором оплати товару більше ніж на 20 (двадцять) календарних днів з дня настання строку оплати товару, Дистриб`ютор сплачує Постачальнику штраф в розмірі 20 (двадцяти) % від суми простроченого платежу. (п. 5.3. Договору)

Позивачем нараховано 36 480,01 грн штрафу на суму боргу 182 400,08 грн (182 400,08 х 20%).

Господарський суд, здійснивши перерахунок штрафу, дійшов висновку, що позивачем розрахунок здійснено правильно, відтак така вимога підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19).

Отже, позивач правомірно нараховує 3% річних та інфляційні втрати, проте також припустився помилки при визначенні початку періодів нарахування.

Згідно з розрахунком позивача, сума 3% становить 3 632,68 грн.

Здійснивши перерахунок 3 % річних, господарський суд доходить висновку, що стягненню підлягає 3 617,68 грн:

за видатковою накладною від 16.12.2021 № ПМ-0009166 на суму боргу 82 563,67 грн за період 07.01.2022 - 29.09.2022 - 1 805,09 грн;

за видатковою накладною від 18.01.2022 № ПМ-0000349 на суму боргу 20 119,58 грн за період 09.02.2022 - 29.09.2022 - 385,30 грн;

за видатковою накладною від 25.01.2022 № ПМ-0000520 на суму боргу 48 734,99 грн за період 16.02.2022 - 29.09.2022 - 905,27 грн;

за видатковою накладною від 15.02.2022 № ПМ-0001093 на суму боргу 30 981,84 грн за період 09.03.2022 - 29.09.2022 - 522,02 грн.

Щодо нарахування позивачем 33 521,03 грн інфляційних втрат, при перевірці їх нарахування господарський суд враховує, що Об`єднана Палата Касаційного господарського суду у постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 роз`яснила, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

При нарахуванні інфляційних втрат позивачем допущено аналогічну помилку при визначенні початку періоду нарахування, що за вищевказаною методикою вплинуло на суму, яка є правильною до стягнення, зокрема, за видатковою накладною від 25.01.2022 № ПМ-0000520 на суму боргу 48 734,99 грн позивачем здійснено нарахування за період 15.02.2022 - 31.08.2022 (тобто враховано індекси інфляції за лютий 2022 - серпень 2022), тоді як за розрахунком суду правильним періодом є 16.02.2022 - 31.08.2022, відтак врахуванню підлягають індекси інфляції за березень 2022 - серпень 2022, а сума яка підлягає стягненню за вказаною видатковою накладною становить 7 866,20 грн, а не 8 771,82 грн як зазначено позивачем.

Інші суми нарахування інфляційних втрат є вірні: на суму заборгованості 82 563,67 грн за січень-серпень 2022 року - 16 127,17 грн; на суму заборгованості 20 119,58 грн за період лютий-серпень 2022 року - 3 621,33 грн; на суму заборгованості 30 981,84 грн за період березень-серпень 2022 року - 5 000,71 грн.

Отже, сума інфляційних втрат, яка підлягає стягненню, становить 32 615,41 грн.

Щодо посилання відповідача на положення п. 7.1. Договору яким передбачено, що Сторона звільняється від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань за цим Договором у випадку, якщо таке невиконання було спричинене форс-мажорними обставинами, які виникли після підписання цього Договору та не могли бути відвернені діями сторін. До форс-мажорних обставин відносяться страйк, повінь, пожежа, землетрус та інші стихійні лиха, війна, воєнна діяльність, дії українських або іноземних урядових органів, але не обмежуючись цим, господарський суд зазначає таке.

У п. 7.2. Договору сторони передбачили порядок дій у випадку настання форс-мажорних обставин: якщо виникають форс-мажорні обставини, Сторона, яка стверджує, що для неї неможливо виконати зобов`язання з будь-якої причини, повідомляє іншу Сторону про такі обставини у письмовій формі. Таке повідомлення має включати інформацію про характер таких обставин, оцінку їх впливу на здатність Сторони виконувати зобов`язання за цим Договором. Таке повідомлення надсилається рекомендованим листом з повідомленням про отримання. Неповідомлення іншої Сторони про існування форс-мажорних обставин протягом 3 днів з дня їх настання позбавляє Сторону, яка зазнала їх впливу, права посилатись на форс-мажорні обставини для звільнення від відповідальності.

Всупереч викладеному, відповідачем не надано суду письмового повідомлення позивачу про настання форс-мажорних обставин, що в силу положень вищевказаного пункту виключає можливість їх застосування (Неповідомлення іншої Сторони про існування форс-мажорних обставин протягом 3 днів з дня їх настання позбавляє Сторону, яка зазнала їх впливу, права посилатись на форс-мажорні обставини для звільнення від відповідальності).

Господарський суд звертає увагу, що обставина введення на території України воєнного стану, враховуючи наявність універсального офіційного листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 про засвідчення форс-мажорних обставин, не є автоматичною підставою для звільнення особи від відповідальності за неналежне виконання умов договору. Необхідною умовою є наявність причинно-наслідкового зв`язку між неможливістю виконання договору та обставинами непереборної сили. Стороною договору має бути підтверджено не лише факт настання таких обставин, а саме їх здатність впливати на реальну можливість виконання зобов`язання.

Верховний Суд у постанові від 25 січня 2022 № 904/3886/21 зазначив, що форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер, а зацікавленій стороні необхідно довести (1) факт їх виникнення; (2) те, що обставини є форс-мажорними (3) для конкретного випадку.

Таких висновків дотримується Верховний Суд у постановах від 16.07.2019 у справі №917/1053/18, від 09.11.2021 у справі №913/20/21, від 30.05.2022 у справі №922/2475/21, від 14.06.2022 у справі №922/2394/21 та у постанові від 01.06.2021 у справі №910/9258/20.

Отже, заперечення відповідача не звільняють його від виконання зобов`язань за договором.

Крім того, відповідачем не додано до справи доказів, що підтверджують неможливість виконання договору у зв`язку з введенням воєнного стану, за договором строк виконання зобов`язань відповідача за трьома із чотирьох видаткових накладних настав до початку війни в Україні.

Відтак, заперечення відповідача, викладені у відзиві на позов, не спростовують правомірності та обґрунтованості позовних вимог.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій які підлягають до стягнення, суд враховує таке.

Ст. 233 ГК України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

З аналізу наведених норм законодавства випливає, що зменшення розміру заявленої до стягнення пені є правом суду. При цьому господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку виняткових обставин, за яких можливе зменшення пені, а також розмір, до якого підлягає їх зменшення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків), тощо.

Слід зазначити, що поняття значно та надмірно, при застосуванні ч. 3 ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України, є оціночними і мають конкретизуватися судом у кожному конкретному випадку. Правила ч. 3 ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником.

Одночасно, в чинному законодавстві України відсутній вичерпний перелік виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку. Отже, вказане питання вирішується судом з урахуванням приписів ст. 86 ГПК України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Обов`язок доведення наявності підстав для зменшення штрафних санкцій покладений саме на відповідача.

Однак, відповідачем не подано будь-яких доказів на підтвердження фінансового стану ПП "Торговий дім Поляков", доказів ненадходження коштів від контрагентів, які, за твердженням позивача перебували на територіях Київської та Черкаської областях, де не здійснювалася господарська діяльність. Відповідачем надано лише акт звірки взаєморозрахунків між позивачем і відповідачем на підтвердження своєчасного розрахунку за попередні поставки.

Посилання лише на несплату за заборгованість контрагентами відповідача без підтвердження жодними доказами не є достатньою підставою для зменшення позовних вимог за відсутності доказів фінансового становища відповідача.

Як зазначалося вище строк виконання зобов`язань відповідача за трьома із чотирьох видаткових накладних настав до початку війни в Україні, тому посилання на введення воєнного стану не є обґрунтованим.

Також суд зауважує, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Наведена відповідачем правова позиція Великої палати Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 №902/417/18 стосувалася зменшення відсотків річних у розмірах 40% та 96%, як надмірно великі у порівнянні з основним боргом. Так Велика Палата Верховного Суду зазначила:

"3.38. З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання."

У справі, що розглядається позивач застосував розмір відсотків річних, визначених у ст. 625 ЦК України без їх збільшення. Така відповідальність є справедливою та пропорційною до допущеного відповідачем порушення оплати отриманого товару.

Щодо нарахування позивачем як штрафу так і пені, то, як досліджено вище, таке нарахування не суперечить чинному законодавству України, водночас, відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору і відповідач, підписавши Договір погодився на ймовірність застосування штрафних санкцій у заявленому розмірі в разі порушення ним строків виконання зобов`язання.

Також суд враховує, що відповідач здійснив повний розрахунок основної заборгованості лише після подання ТОВ "Прод Майстер" позову.

Враховуючи наведене, господарський суд не встановив підстав для зменшення штрафних санкцій і відсотків річних та стягує їх у повному розмірі.

Щодо зменшення розміру інфляційних втрат, то суд зазначає, що відсутні правові підстави для такого з огляду на компенсаторний характер таких сум.

З урахуванням викладеного, господарський суд частково задовольняє позовні вимоги ТОВ "Прод Майстер" на суму 114 607,92 грн, з яких 0,02 грн заборгованості з основного боргу, 41 894,80 грн - пені, 36 480,01 грн - штрафу, 3 617,68 грн - 3 % річних, 32 615,41 грн - інфляційних втрат.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 74, 76-77, 129, 233, 236-241, 326-327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства "Торговий Дім Поляков" (ідентифікаційний код 32268131, вул. Чехова, буд. 41, м. Черкаси, 18005) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Прод Майстер" (ідентифікаційний код 37796780, вул. Князя Володимира, 112а, м. Рівне, 33009) 0,02 грн заборгованості з основного боргу, 41 894,80 грн - пені, 36 480,01 грн - штрафу, 3 617,68 грн - 3 % річних, 32 615,41 грн - інфляційних втрат, 2 459,20 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Копії рішення направити сторонам.

Повне рішення складено та підписано 20.01.2023.

Суддя Зоя ЗАРІЧАНСЬКА