ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
"25" січня 2023 р. м. Рівне Справа № 918/994/22
За участю представників сторін:
від позивача: Сухачов О.В., Москаль Я.О.
від відповідача: Новіцька І.П.
Фізична особа-підприємець Сухачов Олександр Валерійович звернувся до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ «БУДСЕРВІС», в особі Рівненської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ «БУДСЕРВІС» в якій просить стягнути заборгованість в розмірі 10 816,51 грн. та неустойку в сумі 11 080,00 грн.
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
В обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на те, що 01.12.2020 року між Фізичною особою - підприємцем Сухачовим Олександром Валерійовичем та Товариством з обмеженою відповідальністю «МІСТО ДЛЯ ЛЮДЕЙ КРЕМЕНЧУК» в особі Рівненської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «МІСТО ДЛЯ ЛЮДЕЙ КРЕМЕНЧУК» (провонасупником якого є Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ «БУДСЕРВІС», в особі Рівненської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ «БУДСЕРВІС») укладений договір доручення б/н. Позивач взяті на себе зобов`язання виконав належним чином та у спосіб, передбачений умовами Договору доручення, проте Відповідач не здійснив оплати отриманих послуг у встановлені Договором строки, водночас не заперечив про отримання результатів наданих послуг.
Так, станом на 16.07.2021 року, заборгованість Відповідача за надані послуги за Договором доручення перед Позивачем склала 42 630,97 грн., без врахування вартості послуг, наданих липні 2021 року. Крім цього, протягом липня - вересня 2021 року Позивач здійснював надання послуг за укладеним Договором доручення, що підтверджується актами наданих послуг.
Загальна сума заборгованості за надані послуги згідно Договору доручення за липень, серпень та вересень 2021 року склала - 10 816,51 грн. Станом на момент подання даного позову вказана сума заборгованості є непогашеною.
10.01.2023 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому Відповідач зазначає, що позов поданий безпідставно, вимоги Позивача є незаконними, а тому не підлягають задоволенню. Твердження Позивача щодо прострочення платежів є хибним та підтверджується належними та допустимими письмовими доказами, що підтверджують сплату заборгованості в межах визначених строків. Щодо прострочення платежів за період березень- квітень 2022 року, то необхідні суми були сплачені у квітні та травні 2022 року, а прострочення сталося через початок повномасштабного вторгнення в Україну російською федерацією та початком воєнних дій, що відбулися по всій території України. Обставини форс-мажору, за загальним правилом, звільняють сторони від відповідальності за порушення зобов`язання. Торгово-промисловою палатою України (ТПП) було оприлюднено лист № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 року, яким повідомлено, що військова агресія Російської Федерації проти України є форс - мажорною обставиною ( обставиною непереборної сили). Тому у період, починаючи з лютого 2022 року нарахування неустойки є протиправним, оскільки таке порушення відбулося з причин форс-мажорних обставин. Зазначає, що Позивач приховав від суду факт наявності Договору про розтермінування заборгованості, що виникла за Договором доручення б/н від 01.12.2020 року, а також включив в суму нібито сформованого боргу Акти наданих послуг б/н від 18. 10.2021 року, які не були підписані відповідачем на суму 3269,07 грн.; 4373,23 грн.; 3174.21 грн. Загальна вартість сплачених коштів Позивачеві станом па травень 2022 року становить 47 847,77 грн. Дана сума включила в себе неустойку, якої фактично не було у розмірі 2640 грн, 00 коп., судовий збір у розмірі 227, 00 грн. та 200, 00 грн. витрат органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій.
Таким чином, Позивач отримав кошти у розмірі 47 420, 77 грн. від Відповідача, що є перевищенням боргу, що передбачений Договором розтермінування.
18 жовтня 2021 року Відповідачем був отриманий лист від ФОН Сухачова О. В. Дана претензія не була задоволена, а надані Акти не були підписанні. Окрім того, відповідно до наданого листа сторони Договору доручення б/н від 20 серпня 2021 року не узгодили суми і дати платежів, а отже не узгодили розмір винагороди повіреного.
16.01.2023 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій Позивач вказує, що Відповідач не спростував наведених у позовній заяві доказів, виходячи з наступного.
У позовній заяві Позивач вказує конкретний період прострочення. Згідно наведеного Відповідачем переліку, платіж сумою 4000,00 грн., який за графіком мав бути здійснений боржником до 25.08.2021року, фактично було виконано лише 30.09.2021року, прострочивши тим самим строк оплати на 31 день. Відтак Відповідач у відзиві визнав факт порушення боржником умов Договору розтермінування.
Відповідач називає підставою для невиконання власних договірних зобов`язань «початок воєнних дій по всій території України». На противагу цьому Міністерством з питань реінтеграції тимчасово-окупованих територій України затверджено «Перелік громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій» (розміщений на офіційному сайті міністерства. Згідно зазначеного переліку ані Рівненська ані суміжні з нею області не розташовані в районі проведення бойових дій.
На виконання вимог пункту 4.2.1. Договору доручення Акти наданих послуг б/н від 18.10.2021 року на суму 3269, 07 грн.; 4373,23 грн.; 3174,21 грн. були надіслані Позивачем у формі цінного поштового відправлення та одержані Відповідачем.
Прийняті у справі судові рішення та інші процесуальні дії.
Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 29 листопада 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, задоволено клопотання Позивача про розгляд справи у порядку спрощено позовного провадження.
Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 13 грудня 2022 року відкладено розгляд справи на 11 січня 2023 року.
Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 05 січня 2023 року задоволено клопотання представника Відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, яке призначене на 11 січня 2023 року.
Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 11 січня 2023 року відкладено розгляд справи на 25 січня 2023 року.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
Заслухавши в судовому засіданні представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.
01.12.2020 року між Фізичною особою - підприємцем Сухачовим Олександром Валерійовичем (Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «МІСТО ДЛЯ ЛЮДЕЙ КРЕМЕНЧУК» в особі Рівненської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «МІСТО ДЛЯ ЛЮДЕЙ КРЕМЕНЧУК» (Відповідач) був укладений договір доручення б/н (а.с.5-7).
Згідно п. 1.1. Договору Довіритель доручає, а Повірений, на виконання доручення Довірителя, приймає на себе зобов`язання за винагороду вчиняти дії зі стягнення заборгованості юридичних та фізичних осіб на користь Довірителя, до яких Довіритель згідно укладених договорів, та/або чинного законодавства України має право вимоги.
Відповідно до п.п 2.1., 2.2, 2.3 та 2.4 Договору сторонами узгоджені взаємні права та обов`язки, а також повноваження Повіреного за предметом укладеного договору.
Пунктом 5 Договору передбачено, що розмір винагороди Повіреного визначається відповідно до умов Протоколу узгодження розміру винагороди Повіреного. Винагорода Повіреного сплачується Довірителем на підставі виставленого Повіреним рахунку-фактури шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Повіреного, вказаний у рахунку-фактурі. Сторони погодили, що відсутність підпису однієї зі Сторін у Реєстрі заборгованості, Звіті про платежі, Акті наданих послуг не є підставою для невиплати винагороди Повіреного та не звільняє Довірителя від обов`язку оплати зазначеної винагороди. Сума винагороди сплачується Довірителем не пізніше трьох банківських днів із дати отримання рахунку-фактури від Повіреного.
Позивач зазначає, що станом на 16.07.2021 року, заборгованість Відповідача за надані послуги за Договором доручення перед Позивачем склала 42 630,97 грн., без врахування вартості послуг, наданих липні 2021 року.
Як вбачається з матеріалів справи, протягом липня - вересня 2021 року Позивач здійснював надання послуг за укладеним Договором доручення, що підтверджується актом наданих послуг від 18.10.2021 року про надані послуги в липні 2021 року на суму 3 269,07 грн.; актом наданих послуг від 18.10.2021 року про надані послуги в серпні 2021 року на суму 4 373,23 грн.; актом наданих послуг від 18.10.2021 року про надані послуги в вересні 2021 року на суму 3 174,21 грн. (а.с.9-10).
16.07.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІСТО ДЛЯ ЛЮДЕЙ КРЕМЕНЧУК» (Боржник) та Фізичною особою - підприємцем Сухачовим Олександром Валерійовичем (Кредитор) було укладено Договір про розтермінування заборгованості що виникла за Договором доручення б/н від 01.12.2020 року (а.с.78).
Згідно п.1 Договору Відповідачем визнано та підтверджено наявність простроченої заборгованості за виконаним Договором доручення від 01.12.2020 року станом на 16.07.2021 року в загальній сумі 42 630,97 грн.
Відповідно до п.2 Договору сторони погодили графік розтермінування для погашення підтвердженої заборгованості Відповідача (Боржника) перед Позивачем (Кредитором).
Сторони встановили відповідальність Боржника перед Кредитором за прострочення у виконанні платежів, визначених п. 2 Договору: сплачувати на користь Кредитора неустойку у розмірі 1% від простроченої до оплати суми платежу за кожен день такого прострочення. Неустойка сплачується у разі прострочення термінів виконання платежів більше ніж на 5 календарних днів (п.4 Договору).
Відповідачем на адресу Позивача було надіслано лист-повідомлення від 01.09.2021 року вих.№216/2 «Повідомлення про зміну найменування», за змістом якого з 27.08.2021року Рівненська філія Товариства з обмеженою відповідальністю «МІСТО ДЛЯ ЛЮДЕЙ КРЕМЕНЧУК» перейменована на Рівненську філію Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ «БУДСЕРВІС» (а.с.17).
Згідно з приписами статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб зокрема як: найменування юридичної особи, у тому числі скорочене (за наявності); ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (далі - ідентифікаційний код).
Згідно з нормами статті 90 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), юридична особа повинна мати своє найменування, яке містить інформацію про її організаційно-правову форму та назву.
Таким чином, суд приходить до висновку, що після укладення договору довірителем було змінено найменування, при цьому зміна найменування юридичної особи не змінює умов укладеного договору, та не припиняє права та обов`язки сторін що виникають з умов такого договору.
Наявними у справі доказами встановлено, що Позивач виконав усі свої зобов`язання за Договором, а саме надав юридичні послуги з врегулювання спорів з фізичними особами, щодо яких у Довірителя відповідно до укладених договорів, та/або діючого законодавства України є право вимоги. Будь-яких зауважень щодо якості надання послуг не встановлено.
Відповідач свої зобов`язання зі сплати заборгованості належним чином не виконав. Було частково сплачено за надані послуги. Загальна сума боргу Відповідача перед Позивачем за надані послуги згідно Договору доручення від 01.12.2020 року становить 10 816,51 грн.
Згідно п. 4 договору від 16.07.2021 року про розтермінування заборгованості що виникла за Договором доручення б/н від 01.12.2020 року Позивач нарахував Відповідачу 11 080,00 грн. неустойки за порушення строків виконання зобов`язань.
Норми права, що підлягають до застосування, мотиви їх застосування, оцінка аргументів, наведених сторонами.
З наведених обставин видно, що спірні правовідносини є за своїм змістом майновими, договірними та стосуються правовідносин що виникли на підставі договору доручення. Спірний характер правовідносин базується на тому, що Позивач вважає порушеними свої права на своєчасне повернення сплачених в інтересах довірителя коштів.
Як унормовано положеннями статті 11 ЦК України та статті 174 Господарського кодексу України (далі-ГК України) договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків (господарських зобов`язань).
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України).
Згідно із нормами статті 1000 ЦК України, за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя. Договором доручення може бути встановлено виключне право повіреного на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх або частини юридичних дій, передбачених договором. У договорі можуть бути встановлені строк дії такого доручення та (або) територія, у межах якої є чинним виключне право повіреного.
Відповідно до статті 1002 ЦК України, повірений має право на плату за виконання свого обов`язку за договором доручення, якщо інше не встановлено договором або законом.
Якщо в договорі доручення не визначено розміру плати повіреному або порядок її виплати, вона виплачується після виконання доручення відповідно до звичайних цін на такі послуги.
Статтею 1003 ЦК України встановлено, що у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними.
Повірений зобов`язаний вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення. Повірений може відступити від змісту доручення, якщо цього вимагають інтереси довірителя і повірений не міг попередньо запитати довірителя або не одержав у розумний строк відповіді на свій запит. У цьому разі повірений повинен повідомити довірителя про допущені відступи від змісту доручення як тільки це стане можливим (стаття 1004 ЦК України).
Статтею 1007 ЦК України встановлено, що довіритель зобов`язаний видати повіреному довіреність на вчинення юридичних дій, передбачених договором доручення.
Довіритель зобов`язаний, якщо інше не встановлено договором: 1) забезпечити повіреного засобами, необхідними для виконання доручення; 2) відшкодувати повіреному витрати, пов`язані з виконанням доручення. 3. Довіритель зобов`язаний негайно прийняти від повіреного все одержане ним у зв`язку з виконанням доручення. 4. Довіритель зобов`язаний виплатити повіреному плату, якщо вона йому належить.
У силу вимог частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Частиною 1, 2 статті 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положенняЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Статтею 536 ЦК України унормовано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Положеннями статті 525 ЦК України, та частини 6 статті 193 ГК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з нормами статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Матеріалами справи підтверджено наявну заборгованість згідно договору доручення від 01.12.2020 року на загальну суму 10 816,51 грн (акти наданих послуг від 18.10.2021 року а.с. 9-10). При цьому, Відповідачем не надано доказів оплати послуг в цій частині.
Поряд з цим, Відповідач у своєму відзиві зокрема посилався на порушення виконання умов договору в частині оплати згідно графіку погашення заборгованості на форс-мажорні обставини (обставинами непереборної сили) та лист №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 року Торгово-промислової палати України.
Відповідно до ч.2 ст.141 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами.
Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю (ч.1 ст.141 вказаного Закону).
Тобто, сертифікат видається торгово-промисловою палатою за зверненням однієї зі сторін спірних правовідносин (сторін договору), яка (сторона) оплачує (за винятком суб`єктів малого підприємництва) послуги торгово-промислової палати. Водночас інша сторона спірних правовідносин (договору) позбавлена можливості надати свої доводи і вплинути на висновки торгово-промислової палати.
Таке засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) може вважатися достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин для сторін договору, якщо вони про це домовилися.
За умовами п.6.2 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за заявою зацікавленої особи щодо кожного окремого договору, контракту, угоди тощо, а також податкових та інших зобов`язань/обов`язків, виконання яких настало згідно з законодавчим чи іншим нормативним актом або може настати найближчим часом і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.
В сертифікаті про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) вказуються дані заявника, сторони за договором (контрактом, угодою тощо), дата його укладення, зобов`язання, що за ним настало чи настане найближчим часом для виконання, його обсяг, термін виконання, місце, час, період настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), які унеможливили його виконання, докази настання таких обставин (п. 6.12 Регламенту).
Контекстний зміст ст. 14-1 Закону, а також вимоги Регламенту, дають підстави дійти висновку, що сертифікат, про який йдеться у зазначеному Законі, є індивідуальним актом, який стосується конкретних учасників договірних відносин, конкретного договору та конкретних договірних зобов`язань.
У зв`язку з викладеним, суд критично ставиться до доказу наявності форс-мажорних обставин, наданого до матеріалів справи, а саме до листа №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 року Торгово-промислової палати України. Так зазначеним листом ТПП України засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для невизначеного кола осіб (всіх кого стосується): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». ТПП України підтверджує, що зазначені обставини є надзвичайними невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту угоди, законодавчих та інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання форс-мажорних обставин.
Лист ТПП України від 28.02.2022 року не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, контракту, угоди тощо, виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин, у зв`язку з чим не може вважатися сертифікатом відповідно до вимог Закону та Регламенту. Суд не може погодитися з позицією відповідача про те, що зазначений лист засвідчує залежність виконання ним грошових зобов`язань за спірним договором із початком воєнної агресії .
В межах розгляду цієї справи, суд зауважує, що обставини непереборної сили, які впливають на виконання зобов`язань за договором звільняють сторін від відповідальності, якщо зобов`язання порушено внаслідок випадку або непереборної сили (ст. 617 ЦК України). У цих випадках достатньо дослідити факт існування обставин непереборної сили та залежність виконання договірних зобов`язань від цих обставин.
Проте, коли мова іде про інші наслідки пов`язані з настанням форс-мажорних обставин про які сторони домовилися у договорі, необхідно виходити саме з цих умов та реалізовувати їх у тому порядку, який погоджений в договорі.
Як зазначалося вище, документом, передбаченим діючим законодавством, який підтверджує настання форс-мажорних обставин у договірних відносинах є сертифікат ТПП.
Дослідивши матеріали справи, суд зазначає, що Відповідач не виконав вимоги договору щодо своєчасного повідомлення про настання форс-мажорних обставин та не підтвердив доказами, передбаченими договором, наявність цих обставин та вплив цих обставин на можливість виконання ним грошового зобов`язання. Це позбавляє його права вимагати застосування наслідків, передбачених п.12.3 договору (відстрочення виконання зобов`язань).
Крім того Верховний Суд, у постанові від 25.01.2022 року по справі № 904/3886/21 зазначив, що форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер, а зацікавленій стороні необхідно довести (1) факт їх виникнення; (2) те, що обставини є форс-мажорними (3) для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Тобто, обставина стає форс-мажорною для сторін правовідносин щодо тих чи інших зобов`язань виключно у разі доведення неможливості виконання конкретних зобов`язань.
Такі обставини, як введення воєнного стану самі по собі не є абсолютними форс-мажорними обставинами, які позбавляють Відповідача виконати свої грошові зобов`язання.
Факт військової агресії Російської Федерації проти України не може бути беззаперечним доказом наявності форс-мажору, за відсутності безпосереднього впливу на можливість здійснення оплати за договором.
Матеріали справи не містять доказів в підтвердження наявності причино-наслідкового зв`язку неможливості виконання зобов`язань за договором із фактом військової агресії. Надані Відповідачем докази ніяким чином не спростовують наявність або відсутність коштів необхідних для виконання обов`язку зі сплати заборгованості.
Враховуючи викладене, Відповідачем не доведено ані наявність форс-мажорних обставин , а ні неможливість виконання обов`язку зі сплати заборгованості.
Також, суд критично ставиться до твердження Відповідача у своєму відзиві про неможливість стягнення з останнього 10 816,51 грн згідно актів про надання послуг від 18.10.2021 року, оскільки така сума послуг за твердженням Відповідача не узгоджена сторонами. По при це суд зазначає, що матеріали справи містять протокол узгодження розміру винагороди повіреного від 01.12.2020 року до договору доручення б/н від 01.12.2020 року.
Таким чином, матеріалами справи спростовано доводи Відповідача в цій частині, а вимога про стягнення з відповідача 10 816,51 грн підлягає задоволенню.
Пунктом 4 Договору про розтермінування (а.с.78 на звороті), Сторони встановили відповідальність Боржника перед Кредитором за прострочення у виконанні платежів, визначених п. 2 Договору: сплачувати на користь Кредитора неустойку у розмірі 1% від простроченої до оплати суми платежу за кожен день такого прострочення. Неустойка сплачується у разі прострочення термінів виконання платежів більше ніж на 5 календарних днів.
Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Як вказано у ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
За умовами ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).
Оскільки Відповідачем допущено порушення зобов`язання щодо своєчасної сплати винагороди на підставі Договору Позивачем здійснено нарахування неустойки в сумі 11 080,00 грн., яку Позивач просить стягнути з Відповідача згідно наданого розрахунку (а.с. 11).
Здійснивши власний розрахунок неустойки , суд встановив, що їх розмір становить 13 720,00 грн, тобто є більшим, ніж заявлено Позивачем до стягнення. Отже, вимога про стягнення з Відповідача неустойки (складової боргу) заявлена Позивачем правомірно та підлягає задоволенню у розмірі, визначеному Позивачем, а саме в розмірі 11 080,00 грн.
Згідно з ч. 2-3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Частиною 4 статті 13 ГПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч.1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно з ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
За таких обставин, вимоги Позивача у частині стягнення з Відповідача неустойки підлягає задоволенню у сумі 11 080,00 грн.
Висновки суду за результатами вирішення спору.
За результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні судом під час розгляду справи, і з наданням оцінки всім аргументам учасників справи у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст.ст. 75-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ «БУДСЕРВІС», в особі Рівненської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ «БУДСЕРВІС» на користь Фізичної особи-підприємця Сухачова Олександра Валерійовича основного боргу 10 816,51 грн. та неустойки 11 080,00 грн.
Розподіл судових витрат.
Згідно з ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати за позовом покладаються на Відповідача в розмірі 2 481,00 грн. судового збору.
Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 91, 123, 129, 233, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд
1. Позов задовольнити в повному обсязі.
3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повний текст рішення складено та підписано 26.01.2023 року.

Суддя Н. Церковна