23.01.2023Справа № 910/9724/22
Господарський суд міста Києва у складі судді Борисенко І.І., розглянувши матеріали заяви позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Автосоюз-Згурівка» про ухвалення додаткового судового рішення у справі
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Автосоюз-Згурівка»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Афіна - Кон»
про стягнення 70 786,46 грн.
Представники сторін: не викликались.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
На розгляді Господарського суду міста Києва перебувала вказана справа.
Рішенням Господарського суду міста Києва 29.12.2022 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Автосоюз-Згурівка» (07600, Київська обл., смт. Згурівка. Вул. Шевченка, 28, ) задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Афіна - Кон» (04114, м. Київ, вул. Пріорська, 21, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Автосоюз-Згурівка» (07600, Київська обл., Згурівський р-н., смт. Згурівка. Вул. Шевченка, 28, ) 70 786 (сімдесят тисяч сімсот вісімдесят шість) грн. 46 коп. збитків та 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) грн. 00 коп. судового збору.

16.01.2023 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/9724/22, в якій заявник просить суд стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн.

Суд, розглянувши заяву позивача та дослідивши наявні в цій частині докази, виходить з наступного.

У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Положеннями частини 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, визначено, що додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Так, справа № 910/9724/22 розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, з огляду на що заява позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу підлягає розгляду в тому самому порядку.

Відповідно до ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема до них належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За приписами ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Згідно зі ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

21.02.2022 між позивачем та адвокатом Костенком Олександром Миколайовичем бкло укладено Договір про надання правової допомоги.

Відповідно до п. 1.1. договору, адвокат бере на себе зобовязання надавати правову допомогу Клієнту в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором, а Клієнт зобовязаний оплатити надання правової допомоги у порядку та строки обумовлені Договором.

10.01.2023 між позивачем та адвокатом підписано Акт про надані послуги (розрахунок суми витрат на професійну правову допомогу).

Відповідно до вказаного Акту, адвокат надав послуги з правничої допомоги, а позивач прийняв, в рамках справи № 910/9724/22, загальною вартістю 7 000,00 грн.

Вказаний акт підписаний сторонами без зауважень, скріплений печатками.

10.01.2023 позивачу виставлено рахунок - фактура № 01/01 від 10.01.2023 на оплату наданих адвокатом послуг на суму 7 000,00 грн.

Матеріали справи містять копію Ордера на надання правничої допомоги серія АІ № 122437 адвокатом Костенком О.М.

Підтвердженням того, що Костенко Олексадр Миколайович є адвокатом свідчить свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю 4943/10 від 26.07.2012.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Враховуючи ст. 28 Правил адвокатської етики (затверджені звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09.06.2017) необхідно дотримуватись принципу "розумного обґрунтування" розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка.

Суд, здійснюючи розподіл судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу) вказує наступне.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Розподіляючи витрати за послуги адвоката суд вказує, що наявні в матеріалах справи докази на понесення витрат на правничу допомогу, ставки розрахунків наданих адвокатських послуг повністю підтверджують понесення позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн., та на переконання суду є обгрунтованими та доведеними, відповідають критерію розумної необхідності таких витрат.

Судом враховано, що відповідачем заяви про зменшення витрат позивача на правничу допомогу не подано.

За таких обставин, господарський суд дійшов висновку, що у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати позивача на правничу допомогу покладаються на відповідача повністю в сумі 7 000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Прийняти у справі № 910/9724/22 додаткове судове рішення про розподіл судових витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката.

Заяву від 16.01.2023 про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення судових витрат у розмірі 7 000,00 грн. задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Афіна - Кон» (04114, м. Київ, вул. Пріорська, 21, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Автосоюз-Згурівка» (07600, Київська обл., Згурівський р-н., смт. Згурівка. Вул. Шевченка, 28, ) 7 000 (сім тисяч) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст.ст. 256,257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя І.І. Борисенко