ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"19" січня 2023 р. Справа № 916/211/23

Господарський суд Одеської області у складі судді Петрова В.С., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Бізнес позика про видачу судового наказу щодо стягнення з боржника фізичної особи-підприємця Ракілова Георгія Борисовича заборгованості в сумі 9642,65 грн. у порядку ст. 147-156 ГПК України, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Бізнес позика звернулось до господарського суду Одеської області із заявою про видачу судового наказу (вх. № 217/23 від 12.01.2023 р.) про стягнення з фізичної особи-підприємця Ракілова Георгія Борисовича заборгованості за договором № 013526-ОД1 про надання фінансового кредиту від 06.03.2019 р. в загальній сумі 9642,65 грн., у т.ч.: 5000,00 грн. - суми прострочених платежів по тілу кредиту, 4642,65 грн. суми прострочених платежів по процентах. Заяву обґрунтовано невиконанням фізичною особою-підприємцем Ракіловим Георгієм Борисовичем прийнятих на себе зобов`язань як позичальником за договором № 013526-ОД1 про надання фінансового кредиту від 06.03.2019 р., укладеним між ТОВ Бізнес позика та ФОП Ракіловим Г.Б.

Згідно ст. 147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень.

В ч. 1 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у заяві повинно бути зазначено:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника,їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника;

3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання;

4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються;

5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Згідно зі ст. 149 Господарського процесуального кодексу України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для подання позовної заяви.

Частиною 1 статті 27 Господарського процесуального кодексу України вказано, що позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Положеннями п. 5 ч. 4 ст. 9 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань передбачено, що в Єдиному державному реєстрі містяться відомості про фізичну особу підприємця, зокрема, місцезнаходження (адреса місця проживання, за якою здійснюється зв`язок з фізичною особою - підприємцем).

Згідно ч. 4 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя з метою визначення підсудності, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, не пізніше наступного дня з дня отримання заяви про видачу судового наказу перевіряє зазначене у заяві місцезнаходження боржника за відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Так, зі змісту позовної заяви вбачається, що заявником в якості боржника вказано фізичну особу-підприємця Ракілова Георгія Борисовича (ідент.код. НОМЕР_1 ) за місцезнаходженням: АДРЕСА_1 . Водночас, згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за вказаним ідентифікаційним кодом боржника в ЄДР міститься запис про фізичну особу-підприємця Ракілова Георгія Борисовича (ідент.код. НОМЕР_1 ) за місцезнаходженням: АДРЕСА_2 .

З огляду на зазначене, господарський суд доходить висновку, що в заяві про видачу судового наказу щодо стягнення з боржника фізичної особи-підприємця Ракілова Георгія Борисовича заборгованості в сумі 9642,65 грн. заявником не виконано приписи п. 2 ч. 2 ст. 150 ГПК України щодо зазначення місцезнаходження (адреса місця проживання) боржника.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо, зокрема: заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу. Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (ч. 2 ст. 152 ГПК України).

Згідно ч. 2 ст. 154 ГПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

За таких обставин, суд доходить висновку про наявність підстав для відмови у видачі Товариству з обмеженою відповідальністю Бізнес позика судового наказу про стягнення заборгованості, оскільки таку заяву подано Товариством з обмеженою відповідальністю Бізнес позика з порушенням вимог ст. 150 ГПК України.

При цьому суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення її недоліків, а також не позбавляє заявника права звернутися до суду із відповідною позовною заявою.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 152, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України,

суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю Бізнес позика у видачі судового наказу за поданою заявою про стягнення з фізичної особи-підприємця Ракілова Георгія Борисовича заборгованості за договором № 013526-ОД1 про надання фінансового кредиту від 06.03.2019 р. в загальній сумі 9642,65 грн.

2. Повідомити заявника, що відповідно до ч. 1 ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст.235 ГПК України та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її постановлення.

Суддя В.С. Петров