ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2023м. ДніпроСправа № 904/1172/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги", м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СФЗ", м. Дніпро

про стягнення суми основного боргу у розмірі 584 931,45 грн., пені у розмірі 36 136,61 грн., 3% річних у розмірі 5 969,82 грн., інфляційної складової у розмірі 28 939,92 грн.

Суддя Ніколенко М.О.

Без участі представників сторін.

РУХ СПРАВИ.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "СФЗ" про стягнення суми основного боргу у розмірі 584931,45 грн., пені у розмірі 36 136,61 грн., 3% річних у розмірі 5 969,82 грн., інфляційної складової у розмірі 28 939,92 грн.

Ухвалою суду від 23.05.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі. Справу № 904/1172/22 ухвалено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА.

Позивач зазначив, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги" (надалі - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "СФЗ" (надалі - споживач), шляхом підписання споживачем 04.09.2019 заяви приєднання, було укладено договір постачання електричної енергії споживачу від 04.09.2019 (надалі - договір).

Пунктом 2.1 договору визначено, що за цим договором постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Пунктом 5.1 договору встановлено, що споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком до цього договору.

Позивач вказав, що виконав умови договору, за період з вересня по жовтень 2021 року поставив відповідачу електричну енергію на суму 642 137,89 грн.

Пунктом 5.5 договору встановлено, що розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.

Відповідно до п. 5.7 договору, оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений у рахунку, який не може бути меншим 5 робочих днів з моменту отримання його споживачем, або протягом 5 робочих днів від дати, зазначеній в комерційній пропозиції, щодо оплати рахунку, оформленого споживачем.

Згідно з п. 5.1 додатку № 2 до договору, остаточний розрахунок за фактичним обсягом споживання здійснюється не пізніше, ніж на 5 робочий день після закінчення розрахункового періоду.

Пунктом 6.1 додатку № 2 до договору встановлено, що розрахунок (оплата) за фактично спожиту електричну енергію має здійснюватися споживачем у строк не більше 5 робочих днів після закінчення розрахункового періоду, не залежно від отримання рахунку.

Споживач самостійно формує розрахункові документи в сервісі «Особовий кабінет» не пізніше 24 годин після закінчення розрахункового періоду.

У разі не отримання споживачем рахунку, споживач здійснює оплату за спожиту електричну енергію в установлені цим розділом строки, за платіжним документом, самостійно оформленим споживачем.

Так, за твердженням позивача, він виставив відповідачу відповідні рахунки на оплату №75 від 30.09.2021 за вересень 2021 року зі строком оплати до 08.10.2021 включно та № 58 від 31.10.2021 за жовтень 2021 року зі строком оплати до 10.11.2021 включно.

За таких обставин, за розрахунком позивача, відповідач мав оплатити вартість спожитої електричної енергії саме у строки, визначені пунктом 6.1 додатку № 2 до договору. А саме:

- 418 978,26 грн. за вересень 2021 року у строк до 08.10.2021 включно;

- 223 159,63 грн. за жовтень 2021 року у строк до 10.11.2021 включно.

Однак, відповідач, за твердженням позивача, порушив свої зобов`язання за договором і не оплатив поставлену позивачем електричну енергію у встановлені строки. Відповідачем, 16.09.2021 було частково сплачено вартість електричної енергії, що мала бути поставлена у вересні 2021 року, на суму 57 206,44 грн.

За таких обставин, за розрахунком позивача, у Товариства з обмеженою відповідальністю "СФЗ" утворилась заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги" у розмірі 584 931,45 грн.

За порушення виконання грошового зобов`язання позивач нарахував відповідачу до сплати пеню у розмірі 36 136,61 грн., 3% річних у розмірі 5 969,82 грн., інфляційну складову у розмірі 28939,92 грн.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА.

Відповідач відзиву на позов не надав.

ПЕРЕЛІК ОБСТАВИН, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Предметом цього судового розгляду є вимоги позивача про стягнення з відповідача суми основного боргу за договором про постачання електричної енергії споживачу від 04.09.2019 у розмірі 584 931,45 грн., пені у розмірі 36 136,61 грн., 3% річних у розмірі 5 969,82 грн., інфляційної складової у розмірі 28 939,92 грн.

Для правильного вирішення цього спору необхідно встановити, які саме правовідносини склались між сторонами, які взаємні права та обов`язки виникли між сторонами (який обсяг електричної енергії був поставлений), чи мало місце порушення будь-яких зобов`язань (чи була оплачена поставлена електрична енергія, у якому обсязі), які саме зобов`язання порушені боржником, яке право чи інтерес кредитора порушено, які наслідки порушення зобов`язань боржником.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД. ПОЗИЦІЯ СУДУ.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги" (надалі - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "СФЗ" (надалі - споживач), шляхом підписання споживачем 04.09.2019 заяви приєднання, було укладено договір постачання електричної енергії споживачу від 04.09.2019 (надалі - договір).

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі цього договору, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст.193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Згідно з п. 13.1 договору, цей договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав споживач, та набуває чинності з дати подання споживачем заяви приєднання, якщо інше не встановлено комерційною пропозицією.

Так, відповідно до п. 11.2 додатку № 2 до договору постачання електричної енергії, договір на умовах даної Комерційної пропозиції укладається на строк 1 календарний місяць та вважається продовженим на кожен наступний календарний місяць, якщо постачальник не відмовився від його пролонгації в зв`язку з порушенням споживачем умов п. 5.1 цієї комерційної пропозиції.

Пунктом 2.1 договору визначено, що за цим договором постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Пунктом 5.1 договору встановлено, що споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком до цього договору.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписи частини 7 статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 202 Господарського кодексу України та статтею 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Позивач виконав умови договору, за період з вересня по жовтень 2021 року поставив відповідачу електричну енергію на суму 642 137,89 грн.

Пунктом 5.5 договору встановлено, що розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.

Відповідно до п. 5.7 договору, оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений у рахунку, який не може бути меншим 5 робочих днів з моменту отримання його споживачем, або протягом 5 робочих днів від дати, зазначеній в комерційній пропозиції, щодо оплати рахунку, оформленого споживачем.

Згідно з п. 5.1 додатку № 2 до договору, остаточний розрахунок за фактичним обсягом споживання здійснюється не пізніше, ніж на 5 робочий день після закінчення розрахункового періоду.

Пунктом 6.1 додатку № 2 до договору встановлено, що розрахунок (оплата) за фактично спожиту електричну енергію має здійснюватися споживачем у строк не більше 5 робочих днів після закінчення розрахункового періоду, не залежно від отримання рахунку.

Споживач самостійно формує розрахункові документи в сервісі «Особовий кабінет» не пізніше 24 годин після закінчення розрахункового періоду.

У разі не отримання споживачем рахунку, споживач здійснює оплату за спожиту електричну енергію в установлені цим розділом строки, за платіжним документом, самостійно оформленим споживачем.

Так, позивач виставив відповідачу відповідні рахунки на оплату № 75 від 30.09.2021 за вересень 2021 року зі строком оплати до 08.10.2021 включно та № 58 від 31.10.2021 за жовтень 2021 року зі строком оплати до 10.11.2021 включно.

Такі рахунки були направлені відповідачу засобами поштового зв`язку тільки разом із вимогою про сплату заборгованості 19.11.2021.

За таких обставин, відповідач мав оплатити вартість спожитої електричної енергії саме у строки, визначені пунктом 6.1 додатку № 2 до договору. А саме:

- 418 978,26 грн. за вересень 2021 року у строк до 07.10.2021 включно;

- 223 159,63 грн. за жовтень 2021 року у строк до 05.11.2021 включно.

Однак, відповідач порушив свої зобов`язання за договором і не оплатив поставлену позивачем електричну енергію у встановлені строки. Відповідачем, 16.09.2021 було частково сплачено вартість електричної енергії, що мала бути поставлена у вересні 2021 року, на суму 57 206,44 грн.

За таких обставин, у Товариства з обмеженою відповідальністю "СФЗ" утворилась заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги" у розмірі 584 931,45 грн.

А отже, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги" про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 584 931,45 грн. є обґрунтованими.

Пунктом 8.1 додатку № 2 до договору встановлено, що у разі, якщо споживач порушив терміни оплати, нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на день прострочення, за кожен день прострочення, до дати повної оплати та 3% річних від суми боргу.

Відповідно до положень ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

На підставі п. 8.1 додатку № 2 до договору позивач нарахував пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за загальний період з 11.10.2021 по 23.02.2022 на суму 36 136,61 грн.

Перевіривши розрахунок пені суд встановив, що він зроблений правильно та відповідає вимогам чинного законодавства.

А отже, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги" про стягнення пені у розмірі 36 136,61 грн. є обґрунтованими.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошових зобов`язань на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач, на підставі ст. 625 ЦК України, нарахував до сплати 3% річних у розмірі 5 969,82 грн. за загальний період з 11.10.2021 по 23.02.2022 та інфляційну складову у розмірі 28 939,92 грн. за загальний період з жовтня 2021 року по лютий 2022 року.

Перевіривши розрахунки 3% річних та інфляційної складової суд встановив, що вони зроблені правильно та відповідають вимогам чинного законодавства.

А отже, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги" про стягнення 3% річних у розмірі 5 969,82 грн. та інфляційної складової у розмірі 28939,92 грн. є обґрунтованими.

ПЕРЕЛІК ДОКАЗІВ, ЯКИМИ СТОРОНИ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ АБО СПРОСТОВУЮТЬ НАЯВНІСТЬ КОЖНОЇ ОБСТАВИНИ, ЯКА Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Обставини, на які посилається позивач, доводяться договором про постачання електричної енергії споживачу (том 1, а.с. 12 - 16), заявою-приєднання до договору (том 1, а.с. 17), листом споживача (том 1, а.с. 18), додатком № 2 до договору (том 1, а.с. 19 - 21), рахунками на оплату (том 1, а.с. 22, 24), вимогою з доказами направлення (том 1, а.с. 26 - 28), актами прийому передачі електричної енергії (том 1, а.с. 23, 25), довідкою про обсяги розподіленої електричної енергії (том 1, а.с. 29 - 30), випискою по рахунку (том 1, а.с. 31 - 32).

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ.

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору слід покласти на відповідача.

При цьому, слід зазначити про таке.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

У відповідності до пп. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру позивачем сплачується 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ціна даного позову становить 655 977,80 грн. За таких обставин, за подання цього позову позивачем мав бути сплачений судовий збір у розмірі 9 839,67 грн.

Платіжними дорученнями № 2397490 від 24.01.2022, № 2334836 від 16.12.2021, № 2334835 від 16.12.2021, № 2334832 від 16.12.2021 позивачем був сплачений судовий збір у загальному розмірі 10 657,41 грн. Тобто, позивачем було надлишково сплачено до державного бюджету судовий збір у розмірі 817,74 грн.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Відтак, надлишково сплачений позивачем судовий збір у розмірі 817,74 грн. може бути повернутий останньому ухвалою суду за відповідним клопотанням.

Керуючись положеннями Господарського Кодексу України, Цивільного кодексу України, ст. 73, 74, 123, 129, 232, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СФЗ" (місце реєстрації: 49038, м. Дніпро, вул. СТолярова, буд. 1; ідентифікаційний код: 40700611) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги" (місце реєстрації: 49044, м. Дніпро, вул. Моссаковського Володимира, буд. 7; ідентифікаційний код: 42082379) суму основного боргу у розмірі 584 931,45 грн., пеню у розмірі 36 136,61 грн., 3% річних у розмірі 5 969,82 грн., інфляційну складову у розмірі 28 939,92 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 9 839,67 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження. Рішення може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений та підписаний 30.01.2023.

Суддя М.О. Ніколенко