ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" січня 2023 р.м. Одеса Справа № 916/2853/22

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань Ловга В.М.

За участю представників сторін:

Від позивача: Фірсов Д.Ю. на підставі довіреності;

Від відповідача: не з`явився;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до фізичної особи-підприємця Нікітіна Геннадія Анатолійовича про стягнення 49 567,21 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі по тексту - АТ КБ «Приватбанк») звернулось до господарського суду із позовною заявою до фізичної особи-підприємця Нікітіна Геннадія Анатолійовича (далі по тексту ОСОБА_1 ) про стягнення заборгованості у загальному розмірі 49 567,21 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 41 666,66 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 2750,00 грн. та заборгованості за відсотками у вигляді комісії у розмірі 5150,55 грн. Позовні вимоги обґрунтовані фактом неналежного виконання відповідачами зобов`язань за умовами кредитного договору від 24.12.2021р.

ОСОБА_1 жодного разу в судові засідання по даній справі не з`явився, про причини неявки суд не повідомляв. При цьому, суд зазначає, що ухвали суду, якими відповідач був повідомлений про дату та час розгляду справи, направлялись на зареєстровану адресу відповідача: АДРЕСА_1 . Проте, ухвали суду, якими відповідач був повідомлений про дату та час судових засідань, були повернуті у зв`язку із відсутністю адресата.

Відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Враховуючи вимоги п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України, господарський суд доходить висновку про належне повідомлення ОСОБА_1 про розгляд господарським судом даної справи. Оскільки ОСОБА_1 не було надано суду відзиву на позов, справа розглядається за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 178 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення представника позивача, господарський суд встановив наступне.

28.12.2021р. ОСОБА_1 із використанням кваліфікованого електронного підпису було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання послуги «КУБ» (далі по тексту Умови), відповідно до п. п. 1.1 - 1.5 якої Банк (АТ КБ «Приватбанк») за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати Клієнту ( ОСОБА_1 ) строковий кредит для фінансування поточної діяльності Клієнта та/або для придбання основних засобів в обмін на зобов`язання Клієнта з повернення кредиту, сплати процентів та ін. винагород в обумовлені цим договором терміни. Розмір кредиту: 50000 (п`ятдесят тисяч) грн. Строк кредиту: 12 місяців з дати видачі кредитних коштів. У період з дати підписання заяви процентна ставка за користування кредитом перші 6 місяців дії кредиту становить 1,6% в місяць від початкового розміру кредиту, починаючи з 7-го місяця користування кредитом 1,4 % в місяць від початкового розміру кредиту (в т.ч. при достроковому погашенні кредиту). Проценти за користування кредитом у разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитним договором: 4% в місяць від суми простроченої заборгованості.

Згідно з пп. 3.2.2.3.2 п. 3.2.2.3 Умов за користування послугою Клієнт сплачує щомісячно на протязі всього терміну кредиту проценти за користування кредитом в розмірі та згідно графіку, визначених в заяві та тарифах. При несплаті процентів у строк, визначений графіком, вони вважаються простроченими.

Відповідно до пп. 3.2.2.3.4 п. 3.2.2.3 Умов сторони узгодили, що в разі: порушення строку повернення кредиту, визначеного п.1.3. заяви, починаючи з дня, що є наступним за днем спливу строку, Клієнт зобов`язується сплатити на користь Банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю Сторін у розмірі 4 % в місяць від простроченої суми заборгованості.

Положеннями п. 3.2.2.11. Умов передбачено, що договір є чинним з моменту підписання Клієнтом заяви про приєднання. Строк дії договору встановлюється з дня його укладання і до повного виконання сторонами зобов`язань за договором.

У додатку №1 до заяви про приєднання до Умов та правил надання послуги «КУБ» сторонами по справі було визначено графік погашення основної суми боргу та процентів за кредитом, згідно якого останній платіж мав бути здійснений відповідачем через 12 місяців з дати видачі кредиту.

З матеріалів справи, а саме виписки по банківському рахунку № НОМЕР_1 вбачається, що 28.12.2021р. АТ КБ «ПриватБанк» на виконання кредитного договору було видано ОСОБА_1 кредитні кошти у загальному розмірі 50 000,00 грн.

Звертаючись до господарського суду із позовними вимогами до ОСОБА_1 , позивачем було наголошено, що відповідачем, у порушення прийнятих на себе за умовами кредитного договору зобов`язань, не було сплачено на користь АТ КБ „ПриватБанк» у повному обсязі заборгованості за кредитом, відсотками та комісією, у зв`язку з чим, позивачем, з метою захисту порушених прав, було подано до суду дану позовну заяву.

Вирішуючи питання про правомірність та обґрунтованість заявлених в межах даної справи позовних вимог, суд виходить із наступного.

Так, згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 статті 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

При цьому за правилами статті 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч.1 ст. 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 („Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суми позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої якості.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Водночас вимогами ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як з`ясовано судом та не спростовано ОСОБА_1 останній прийняті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредитних коштів, виданих Банком згідно кредитного договору від 28.12.2021р. не виконав, в обумовлені строки кредитні кошти за вказаним договором не повернув, у зв`язку з чим, у відповідача виникла заборгованість перед позивачем.

28.12.2021р. АТ КБ «ПриватБанк» на виконання кредитного договору від 28.12.2021р. було видано ОСОБА_1 кредитні кошти у загальному розмірі 50 000,00 грн., що підтверджується випискою по банківському рахунку відповідача.

Проте, ОСОБА_1 не було своєчасно повернуто кредитні кошти, в результаті чого, станом на момент вирішення даного спору за відповідачем рахується прострочена заборгованість за тілом кредиту у розмірі 41 666,66 грн., яка підлягає стягненню на користь позивача.

В свою чергу, у зв`язку з переданням АТ КБ «ПриватБанк» у користування ОСОБА_1 грошових коштів на виконання умов кредитного договору від 28.12.2021р., позивачем було заявлено до стягнення заборгованість за відсотками у розмірі 2750,00 грн. та заборгованість за відсотками у вигляді комісії у розмірі 5150,55 грн., які були нараховані з посиланням на Умови, до яких відповідач приєднався, підписавши відповідну заяву.

Господарський суд зазначає, що Умовами та правилами надання послуги «КУБ», до якої відповідач приєднався 28.12.2021р. передбачено обов`язок Клієнта сплачувати лише проценти за користування кредитом, розмір та строки внесення яких були визначені у додатку №1. Поряд з цим, сплата Клієнтом на користь Банку комісії за користування кредитом Умовами не передбачена.

При цьому, суд зазначає, що пункти Умов, на які позивач посилається по тексту позову в обґрунтування вимог про стягнення комісії, взагалі відсутні в Умовах, до яких відповідач приєднався, підписавши відповідну заяву.

З огляду на вищевикладене господарський суд доходить висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення заявлених АТ КБ «ПриватБанк» позовних вимог у названій частині шляхом присудження до стягнення із ОСОБА_1 процентів у розмірі 2750,00 грн. У задоволенні позовних вимог Банку про стягнення комісії у розмірі 5150,55 грн. необхідно відмовити у зв`язку з відсутністю обов`язку Клієнта сплачувати на користь Банку комісію згідно Умов та правил надання послуги «КУБ».

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Разом з тим, ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 2 ст. 617 ЦК України особа, не звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання у разі відсутності у боржника необхідних коштів. Крім того, згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Підсумовуючи вищезазначене, суд доходить висновку щодо необхідності часткового задоволення заявлених позовних вимог шляхом стягнення із фізичної особи-підприємця Нікітіна Геннадія Анатолійовича на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованості за кредитом у розмірі 41 666,66 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 2750,00 грн. В іншій частині позову необхідно відмовити.

Судові витрати зі сплати судового збору розподіляються судом відповідно до ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 130, 236 238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з фізичної особи-підприємця Нікітіна Геннадія Анатолійовича / АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код НОМЕР_2 / на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» /01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1 Д; ідентифікаційний код 14360570/ заборгованість за кредитом у розмірі 41 666,66 грн. /сорок одна тисяча шістсот шістдесят шість грн. 66 коп./, заборгованість за відсотками у розмірі 2750,00 грн. /дві тисячі сімсот п`ятдесят грн. 00 коп./ судовий збір у розмірі 2223,20 грн. /дві тисячі двісті двадцять три грн. 20 коп./.

3.В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції до Південно-Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Повний текст рішення складено 23 січня 2023 р.

Суддя С.П. Желєзна