РІШЕННЯ

м. Київ

10.01.2023Справа № 910/10061/22
Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., за участю секретаря судового засідання Росущан К.О., розглянув у відкритому судовому засіданні

справу №910/10061/22

за позовом Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (код 00100227, вул. Симона Петлюри, 25, м. Київ, 01032, е-мейл nec-kanc@ua/energy)

до товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» (код 41916045, вул. Юрія Іллєнка, 31, м. Київ, 04050)

про стягнення 118 288 506,58 грн,

представники відповідно до протоколу судового засідання

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» (далі - Компанія, позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» (далі - Товариство, відповідач) про стягнення штрафу в розмірі - 82 821 779,36 грн. і пені - 19 359 778,05 грн. за договором №0205-02024 від 01.01.2019 (далі - Договір) та трьох проценті річних - 4 619 942,58 грн.; інфляційних втрат - 11 487 006,59 грн. за прострочення грошового зобов`язання задовольнити частково

Позовні вимоги обґрунтовуються систематичним, починаючи з квітня 2020 року, порушенням умов Договору щодо строків оплати наданих послуг з передачі електричної енергії передбачених розділом 6 Договору та положень Закону України «Про ринок електричної енергії», Правил ринку, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 14.03.2018 №07 з урахуванням змін, Кодексу системи передачі, Кодексу системи розподілу, Кодексу комерційного обліку, ліцензійних умов.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.10.2022 прийнято позовну заяву до розгляду; відкрито провадження у справі №910/10061/22; постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 08.11.2022.

26.10.2022 відповідач подав суду відзив на позовну заяву, в якому просив задовольнити позов у сумі 924,93 грн, у решти позовних вимог - відмовити.

08.11.2022 позивач подав суду відповідь на відзив, в якій заперечив проти доводів Товариства.

У підготовчому засіданні 08.11.2022 оголошено перерву до 29.11.2022.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.11.2022 учасників справи про те, що у зв`язку з відпусткою судді засідання призначене на 29.11.2022 не відбудеться та про призначення засідання на 06.12.2022.

25.11.2022 відповідач подав суду заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, в яких заперечив щодо доводів позивача.

Суд протокольної ухвалою від 06.12.2022 постановив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 10.01.2023.

06.01.2023 позивач подав суду додаткові пояснення, в яких Компанія зазначила про правову позицію Верховного Суду, яка має бути застосована у даному випадку.

У судовому засіданні 10.01.2023 представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив повністю.

Суд, заслухавши вступне слово представника відповідача, з`ясувавши обставини, дослідив в порядку статей 209-210 Господарського процесуального кодексу України докази у справі.

Після закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами суд перейшов до судових дебатів.

У судовому засіданні 10.01.2023 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України.

Судом, відповідно до вимог статей 222-223 Господарського процесуального кодексу України, здійснювалося повне фіксування судового засідання технічними засобами та секретарем судового засідання велися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

01.01.2019 Товариством (користувач) і Компанією (оператор системи передачі, що здійснює централізоване диспетчерське (оперативно-технологічне) управління ОЕС України до отримання ліцензії на провадження діяльності з передачі електричної енергії (далі - ОСП), який діє на підставі статуту та ліцензії від 23.07.204 АЕ №288299) укладено Договір, за умовами якого:

- за Договором ОСП зобов`язується надавати послугу з передачі електричної енергії (далі - послуга) відповідно до умов Договору, а користувач зобов`язується здійснювати оплату за послугу відповідно до умов Договору (пункт 1.1 Договору);

- під час виконання умов Договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені Договором, сторони зобов`язуються керуватися законодавством України, зокрема Законом України «Про ринок електричної енергії», Правилами ринку, Кодексом системи передачі, Кодексом системи розподілу, Кодексом комерційного обліку, ліцензійними умовами, відповідно до яких сторони здійснюють господарську діяльність (пункт 2.2 Договору);

- для розрахунків за Договором використовується плановий та фактичний обсяг послуги:

1) плановий обсяг послуги визначається на основі наданих користувачем і погоджених ОСП повідомлень щодо планового обсягу передачі електричної енергії на розрахунковий місяць;

2) визначення фактичного обсягу послуги у розрахунковому місяці здійснюється на підставі даних щодо погодинних обсягів передачі електричної по точках комерційного обліку, які зареєстровані за відповідним користувачем (додаток №2). З цією метою використовуються дані обліку адміністратора комерційного обліку та ЕІС користувача (пункт 4.1 Договору);

- планова та фактична вартість послуги (грн) за Договором визначається шляхом множення планового та фактичного обсягу послуги (МВт-год) за розрахунковий період на тариф на послугу, затверджений регулятором (грн/МВт-год) [пункт 5.1 Договору];

- користувач здійснює поетапну передоплату планової вартості послуги ОСП таким чином:

1 платіж - до 17:00 другого банківського дня розрахункового місяця у розмірі не менше 1/5 від планової вартості послуги, визначеної згідно з пунктом 4 Договору. Подальша оплата може здійснюватися щоденно або шляхом сплати 1/5 від планової вартості послуги, яка визначена згідно з пунктом 4, у кожен з наступних періодів: 2 платіж - з 06 до 10 числа розрахункового періоду; 3 платіж - з 11 до 15 числа розрахункового періоду; 4 платіж - з 16 до 20 числа розрахункового періоду; 5 платіж - з 21 до 25 числа розрахункового місяця.

При цьому розмір оплати у вказані періоди повинен бути не меншим планової вартості послуг, яка визначена згідно з пунктом 4, на 5 днів наперед (пункт 6.2 Договору);

- користувач здійснює розрахунок з ОСП за фактичний обсяг послуги протягом 3 банківських днів з моменту та на підставі отримання акта приймання-передачі послуги, який ОСП надає користувачу протягом перших 5 робочих днів місяця, наступного за розрахунковим. Оплата послуги здійснюється на підставі рахунків, наданих виконавцем або самостійно сформованих в електронному вигляді за допомогу «Системи управління ринком», з використанням електронно-цифрового підпису тієї особи, яка уповноважена підписувати документ в електронному вигляді, у порядку, визначеному законодавством (пункт 6.5 Договору);

- у випадку порушення користувачем термінів розрахунку ОСП має право нарахувати пеню у розмірі 0,1% (але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня) від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Пеня нараховується до повного виконання користувачем своїх зобов`язань. За прострочення зазначеного терміну понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7% від суми простроченого платежу (пункт 6.7 Договору);

- Договір набуває чинності з дати його підписання і діє до 31.12.2019. Якщо користувач не направив ОСП у строк не менший ніж за місяць до закінчення терміну дії Договору повідомлення про припинення дії Договору, то Договір вважається продовженим на наступний календарний рік на тих самих умовах (пункт 14.1 Договору).

Договір підписано уповноваженими особами та скріплено печатками; у встановленому порядку Договір не оспорений та не визнаний недійсним.

Таким чином, Договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини першої статті 901 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Отже, укладений сторонами Договір за своєю правовою природою є договором надання послуг.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Позивач зазначив, що відповідач, починаючи з квітня 2020 року систематично порушує вимоги Договору щодо строків оплати наданих послуг передбачених розділом 6 Договору, а тому Компанія нарахувала та просить суд стягнути з Товариства: штрафу у розмірі 82 821 779,36 грн; пеню - 19 359 778,05 грн; 3% річних - 4 619 942,58 грн; інфляційних втрат - 11 487 006,59 грн.

У свою чергу, відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог, окрім вимог щодо стягнення 924,93 грн 3 % річних.

За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в порядку статті 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

У частині першій статті 546 ЦК України зазначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Частиною першою статті 230 Господарського кодексу України (далі - ГК України) штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Суд дійшов висновку, про часткове задоволення позовних вимог, а саме в частині стягнення 3 % річних у розмірі 924,93 грн, виходячи з такого.

Відповідно до Договору Компанія є ОСП, а Товариство - користувачем системи передачі (далі - користувач системи).

Пунктом 40 частини першої статті 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» визначено, що користувачі системи - це фізичні особи, у тому числі фізичні особи-підприємці, або юридичні особи, які відпускають або приймають електричну енергію до/з системи передачі/розподілу або використовують системи передачі/розподілу для передачі/розподілу електричної енергії.

ОСП - це юридична особа, відповідальна за експлуатацію, диспетчеризацію, забезпечення технічного обслуговування, розвиток системи передачі та міждержавних ліній електропередачі, а також за забезпечення довгострокової спроможності системи передачі щодо задоволення обґрунтованого попиту на передачу електричної енергії (пункт 55 частини першої статті 1 Закону України «Про ринок електричної енергії»).

Користувач системи та ОСП є учасниками ринку електричної енергії відповідно до пункту 96 частини першої статті 1 Закону України «Про ринок електричної енергії».

Разом з тим стаття 6 Закону України «Про ринок електричної енергії» передбачає, що державне регулювання ринку електричної енергії здійснює Регулятор у межах повноважень, визначених цим Законом та іншими актами законодавства. До повноважень Регулятора на ринку електричної енергії належать, зокрема, затвердження типових та примірних договорів, визначених цим Законом. Регулятор має право, серед іншого, видавати обов`язкові для виконання учасниками ринку рішення.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» (далі - Закон про НКРЕКП) Регулятор здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг, зокрема у сфері енергетики щодо діяльності з виробництва, передачі, розподілу, постачання електричної енергії.

Згідно з абзацом третім частини п`ятої статті 14 Закону про НКРЕКП рішення Регулятора оформлюються постановами, крім рішень щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення контролю, які оформлюються розпорядженнями. Рішення Регулятора підписуються Головою.

ОСП надає послуги з передачі електричної енергії та послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління учасникам ринку на підставі договорів, укладених на основі типових договорів про надання послуг з передачі електричної енергії та про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління. Типові договори про надання послуг з передачі електричної енергії та про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління затверджуються Регулятором (частина четверта статті 33 Закону України «Про ринок електричної енергії»).

На реалізацію наданих законодавством повноважень постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 309 затверджено Кодекс системи передачі.

Відповідно до пункту 5.5 глави 5 розділу XI Кодексу системи передачі договір про надання послуг з передачі електричної енергії укладається за типовою формою, яка затверджується Регулятором.

Типова форма договору про надання послуг з передачі електричної енергії є додатком 6 до Кодексу системи передачі, отже, затверджена одночасно з цим Кодексом.

Договір укладений позивачем і відповідачем в повній відповідності з типовою формою договору про надання послуг з передачі електричної енергії.

Відповідно до частини другої статті 179 ГК України Кабінет Міністрів України, уповноважені ним або законом органи виконавчої влади, державні органи та органи державної влади можуть рекомендувати суб`єктам господарювання орієнтовні умови господарських договорів (примірні договори), а у визначених законом випадках - затверджувати типові договори.

Згідно із частиною четвертою статті 179 ГК України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі, зокрема, типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим державним органом або органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови.

Пунктом 1 постанови НКРЕКП від 08.04.2020 №766 на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни надано настанови ОСП (який виконує функцію адміністратора розрахунків) не застосовувати до електропостачальників заходи, передбачені підпунктами 1- 6 пункту 1.7.2 глави 1.7 розділу І Правил ринку, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 307 (далі - Правила ринку), та заходи, передбачені пунктом 5.7 Типового договору про надання послуг з передачі електричної енергії, що є додатком 6 до Кодексу системи передачі. Електропостачальники не набувають статусу «Дефолтний».

Постановою НКРЕКП від 30.04.2020 № 905 пункт 1 постанови від 08.04.2020 № 766 замінено двома новими пунктами 1 та 2 такого змісту: 1. ОСП (який виконує функцію адміністратора розрахунків) не застосовувати до електропостачальників та операторів систем розподілу заходи, передбачені пунктом 1.7.5 глави 1.7 розділу І Правил ринку. Електропостачальники та оператори систем розподілу не набувають статусу «Дефолтний». 2. ОСП (який виконує функцію адміністратора розрахунків) не застосовувати до електропостачальників заходи, передбачені пунктами 5.7 та 7.4 Типового договору (або пунктами, аналогічними за змістом в укладених сторонами договорах).

Постановою НКРЕКП від 27.01.2021 № 93 «Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 08 квітня 2020 року № 766» виключено пункт 2 постанови від 08.04.2020 № 766.

Таким чином, 08.04.2020 НКРЕКП прийнято обов`язкове до виконання учасниками ринку рішення, оформлене постановою №766, про незастосування ОСП до електропостачальників заходів, передбачених, зокрема, пунктом 5.7 Типового договору про надання послуг з передачі електричної енергії (аналогічним за змістом з яким є пункт 6.7 договору про надання послуг), тобто щодо нарахування пені та стягнення штрафу. Встановлені вказаною постановою правила діяли в період з 08.04.2020 до 26.01.2021.

Суд зауважує, що вказані положення пункту 2 постанови від 08.04.2020 № 766 не підлягають застосуванню починаючи з 27.01.2021, однак були чинним та діяли в період з моменту прийняття постанови від 08.04.2020 №766 та до моменту їх виключення з вказаної постанови 27.01.2021, оскільки постанова НКРЕКП від 27.01.2021 №93 не мала зворотної дії в часі, а лише виключала застосування положень пункту 2 постанови від 08.04.2020 №766 на майбутнє.

Вказаний правовий висновок зазначено у пункті 136 постанови від 19.08.2022 у cправі №912/1941/21 Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду.

Таким чином, у даному випадку необхідно застосувати положення постанови від 08.04.2020 №766 щодо ненарахування пені та стягнення штрафу за порушення термінів розрахунку за послуги з передачі в період з 08.04.2020 по 26.01.2021.

Суд дійшов висновку, про помилкове розуміння позивачем про що саме вказував Верховний суд - за прострочення, яке мало місце у період з 08.04.2020 по 26.01.2021, не застосовуються нарахування пені та стягнення штрафу за порушення термінів розрахунку ні в зазначений період, ні з 27.01.2021, а ЗА цей період, а отже, якщо б прострочення продовжувалось ПІСЛЯ 26.01.2021, то такі нарахування і вимоги були б законними.

На думку суду це правило правової визначеності щодо скасування відповідальності за порушення платіжної дисципліни і подальше її відновлення на майбутнє , а не за минуле.

Що ж до позовних вимог щодо стягнення 3 % річних і інфляційних втрат, то слід зазначити таке.

За приписами статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на викладене, враховуючи положення частини другої статті 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до частини четвертої статті 613 ЦК України боржник за грошовим зобов`язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора.

Згідно з пунктом 6.5 Договору користувач здійснює розрахунок з ОСП за фактичний обсяг послуги протягом 3 банківських днів з моменту та на підставі отримання акта приймання-передачі послуги, який ОСП надає користувачу протягом перших 5 робочих днів місяця, наступного за розрахунковим

Отже, до формування позивачем акту приймання-передачі послуг за відповідний розрахунковий період відповідач не обізнаний про фактичну вартість наданих послуг з передачі електричної енергії та відповідно не може виконати зобов`язання щодо здійснення оплати.

Так прострочення відбулося щодо акту наданих послуг від 31.07.2020, який отримано 19.08.2020, а строк оплати відповідно до приписів Договору - до 25.08.2020.

У свою чергу, відповідач здійснив оплату за вказаним актом 01.09.2020.

Суд враховує фактичні відносини, що склалися між сторонами під час виконання договору про надання послуг, а саме співпраця у формі вчинення узгоджених дій з визначення вартості послуги в обсязі, що планується на розрахунковий місяць, і це підтверджується фактичною оплатою відповідачем планових обсягів послуги згідно з наданими ним даних та відсутністю заперечень НЕК «Укренерго» щодо повідомлених обсягів.

Єдиний період за який всупереч умовам договору про надання послуг відповідачем оплачено послуги з простроченням, у зв`язку з від`ємним сальдо, внаслідок чого і може виникати право вимоги трьох процентів річних, нараховані виходячи із суми прострочених платежів за період липень 2020.

За розрахунком відповідача, який перевірено судом і є правильним, за період з 26.08.2020 по 31.08.2020 інфляційні витрати склали 0 грн, а 3 % річних - 924,93 грн.

Отже, позовні вимоги в частині стягнення 3 % річних і інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення 3 % річних у розмірі 924,93 грн.

Що ж до решти доводів і тверджень позивача та відповідача, які викладені у позові, відзиві на позов, відповіді на позов і запереченнях на відповідь, то слід вказати таке.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників процесу та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки до яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин, враховуючи подані позивачем докази, які оцінені судом у порядку статті 86 Господарського процесуального кодексу України, позов підлягає задоволенню.

За приписами статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору слід покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 238, 240 та 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (код 00100227) до товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» (код 41916045) про стягнення штрафу в розмірі - 82 821 779,36 грн. і пені - 19 359 778,05 грн. за договором №0205-02024 від 01.01.2019 та трьох проценті річних - 4 619 942,58 грн.; інфляційних втрат - 11 487 006,59 грн. за прострочення грошового зобов`язання задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» (код 41916045, вул. Юрія Іллєнка, 31, м. Київ, 04050) на користь Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (код 00100227, вул. Симона Петлюри, 25, м. Київ, 01032, е-мейл nec-kanc@ua/energy) три процента річних - 924,93 грн.

3. У задоволенні решти позову відмовити.

4. Судові витрати покласти на сторони пропорційно задоволених вимог.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26.01.2023.

Суддя Ігор Курдельчук