ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2023 року м. ОдесаСправа № 916/156/22
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Таран С.В.,

Суддів: Богатиря К.В., Поліщук Л.В.,

при секретарі судового засідання: Земляк А.В.,

за участю представників:

від Фізичної особи-підприємця Клинова Андрія Вячеславовича участі не брали,

від Виконавчого комітету Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області участі не брали,

від Товариства з обмеженою відповідальністю "Авторинок Куяльник" участі не брали,

від Усатівської сільської ради Одеського району Одеської області участі не брали,

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Клинова Андрія Вячеславовича

на рішення Господарського суду Одеської області від 07.09.2022, прийняте суддею Д`яченко Т.Г., м. Одеса, повний текст складено 14.09.2022,

у справі №916/156/22

за позовом: Фізичної особи-підприємця Клинова Андрія Вячеславовича

до відповідача: Виконавчого комітету Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача:

-Товариства з обмеженою відповідальністю "Авторинок Куяльник";

-Усатівської сільської ради Одеського району Одеської області

про визнання незаконними та скасування рішення і свідоцтва про право власності

ВСТАНОВИВ:

У січні 2022 р. Фізична особа-підприємець Клинов Андрій Вячеславович звернувся з позовом до Виконавчого комітету Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області, в якому з урахуванням уточненої позовної заяви б/н від 30.01.2022 (вх.№2748/22 від 31.01.2022) просив визнати незаконним та скасувати рішення Виконавчого комітету Августівської міської ради Біляївського району Одеської області №44 від 14.04.2011 "Про оформлення права власності на об`єкти нерухомості", а також визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії САЕ №122726, що видано на нежитлові будівлі (цілісний майновий комплекс авторинку) загальною площею 913,60 кв.м: адміністративна будівля А, загальною площею 101,10 кв.м; нежитлова будівля Б, загальною площею 30,60 кв.м; будівля стоянки В, загальною площею 43,7 кв.м; будівля кафе Г, загальною площею 48,60 кв.м; нежитлові будівлі Д, Е, Є, Ж, З, І, К, Л, М загальними площами 22 кв.м; будівля сторожки Н, загальною площею 24,80 кв.м; нежитлові будівлі О, П, Р, С, Т, У, Ф, Х, Ц, Ч, Ш загальними площами 42,60 кв.м; торговельні площадки, 1, 2, 3; мостіння І, ІІ, ІІІ, IV, V, що розташовані за адресою: Одеська обл., Біляївський район, с/рада Августівська, Живахова гора, буд. 1, видане Виконавчим комітетом Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області на підставі рішення Виконавчого комітету Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області №44 від 14.04.2011.

Позовні вимоги обґрунтовані незаконністю набуття Товариством з обмеженою відповідальністю "Авторинок Куяльник" права власності на цілісний майновий комплекс авторинку загальною площею 913,60 кв.м, розташований за адресою: Одеська обл., Біляївський район, с/рада Августівська, Живахова гора, буд. 1.

За вказаною позовною заявою місцевим господарським судом 07.02.2022 відкрито провадження у справі №916/156/22 та залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Авторинок Куяльник" та Усатівську сільську раду Одеського району Одеської області.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 07.09.2022 у справі №916/156/22 (суддя Д`яченко Т.Г.) у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Судове рішення мотивоване недоведеністю позивачем факту порушення оскаржуваними останнім рішенням Виконавчого комітету Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області та виданим на його підставі свідоцтвом про право власності на нерухоме майно прав Фізичної особи-підприємця Клинова Андрія Вячеславовича.

Не погодившись з ухваленим рішенням, Фізична особа-підприємець Клинов Андрій Вячеславович звернувся з апеляційною скаргою, в якій просять рішення Господарського суду Одеської області від 07.09.2022 у справі №916/156/22 скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Зокрема, в апеляційній скарзі скаржник наголошує на тому, що рішення Виконавчого комітету Августівської міської ради Біляївського району Одеської області №44 від 14.04.2011 було прийнято передчасно, на підставі неналежних документів та з порушенням встановленої чинним законодавством процедури. Крім того, апелянт зазначає про те, що видане на підставі вказаного рішення виконавчого комітету свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії САЕ №122726 протиправно засвідчує право власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Авторинок Куяльник" на об`єкти самочинного будівництва, жодного відношення до яких дане товариство не має, а також на торгівельні площадки і мостіння, які не можуть входити до складу цілісного майнового комплексу та взагалі не є об`єктами нерухомого майна. Водночас скаржник звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що Августівська сільська рада Біляївського району Одеської області не мала права видавати Товариству з обмеженою відповідальністю "Авторинок Куяльник" вищенаведене свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії САЕ №122726 у зв`язку з відсутністю відповідних повноважень, а також на те, що місцевим господарським судом під час ухвалення оскаржуваного судового рішення безпідставно не було прийнято до уваги надані позивачем докази, які підтверджують будівництво останнім ще у 2000 році за власні кошти торговельного павільйона №8 площею 56 кв.м та іншого майна, розміщеного за адресами: Одеська обл., Біляївський район, с/рада Августівська, с. Котовка, Живахова гора, 1, 1-В, 1-Г, 1-Д, 1-Е, 1-Ж.

У письмових поясненнях щодо заперечення на апеляційну скаргу б/н від 24.11.2022 (вх.№1624/22/Д4 від 06.12.2022) Товариство з обмеженою відповідальністю "Авторинок Куяльник", посилаючись на її безпідставність та необґрунтованість, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Клинова Андрія Вячеславовича та залишити в силі рішення Господарського суду Одеської області від 07.09.2022 у справі №916/156/22. Зокрема, вказана третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача зазначає про відсутність порушеного права Фізичної особи-підприємця Клинова Андрія Вячеславовича, а також про те, що жоден з наданих позивачем до суду першої інстанції доказів не підтверджує право власності останнього на спірне майно.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Таран С.В., суддів: Богатиря К.В., Поліщук Л.В. від 25.10.2022 за вказаною апеляційною скаргою відкрито апеляційне провадження; встановлено відповідачу та третім особам, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача строк для подання відзивів на апеляційну скаргу та роз`яснено учасникам справи про їх право в строк до 09.11.2022 подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань, а в подальшому ухвалою суду від 14.11.2022 призначено справу №916/156/22 до розгляду на 21.12.2022 о 10:30 та відмовлено у задоволенні клопотання Фізичної особи-підприємця Клинова Андрія Вячеславовича про поновлення строку на подання доказів, викладеного у прохальній частині апеляційної скарги.

З метою повного та всебічного розгляду апеляційної скарги з забезпеченням принципу змагальності та надання учасникам справи необхідних умов для встановлення фактичних обставин справи, а також правильного застосування законодавства Південно-західним апеляційним господарським судом у судовому засіданні 21.12.2022 шляхом постановлення протокольної ухвали було вирішено розглянути апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Клинова Андрія Вячеславовича на рішення Господарського суду Одеської області від 07.09.2022 у справі №916/156/22 поза межами строку, встановленого частиною першою статті 273 Господарського процесуального кодексу України, у розумний строк, достатній для забезпечення можливості реалізації учасниками процесу відповідних процесуальних прав з урахуванням запровадженого в Україні воєнного стану, а також оголошено перерву до 12:30 год 18.01.2023.

У судовому засіданні 18.01.2023 представники учасників справи участі не брали, хоча були належним чином сповіщені про дату, час та місце його проведення, що підтверджується матеріалами справи (т.VІІ а.с.38, 42-44).

18.01.2023 каналами електронного зв`язку до суду апеляційної інстанції від Товариства з обмеженою відповідальністю "Авторинок Куяльник" надійшла заява б/н від 17.01.2023 (вх.№1624/22/Д6 від 18.01.2023), в якому останнє, посилаючись на перебування його повноважного представника за межами міста Одеси, просило відкласти розгляд справи.

З огляду на те, що явка повноважних представників учасників справи у судовому засіданні 18.01.2023 обов`язковою не визнавалась, а правова позиція заявника викладена в його письмових поясненнях щодо заперечення на апеляційну скаргу б/н від 24.11.2022 (вх.№1624/22/Д4 від 06.12.2022), при цьому вищенаведена заява про відкладення розгляду справи не містить жодного обґрунтування неможливості проведення судового засідання за відсутності належним чином повідомленого заявника, Південно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Авторинок Куяльник" б/н від 17.01.2023 (вх.№1624/22/Д6 від 18.01.2023) про відкладення розгляду справи, про що у судовому засіданні 18.01.2023 було постановлено протокольну ухвалу.

Виконавчий комітет Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області та Усатівська сільська рада Одеського району Одеської області своїм правом згідно з частиною першою статті 263 Господарського процесуального кодексу України не скористалися, відзивів на апеляційну скаргу не надали, що в силу частини третьої статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

За умовами частин першої, другої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування Господарським судом Одеської області норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Господарського суду Одеської області від 19.04.2010 у справі №29/57-10-1403 задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Україна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Укрюжавтотехсервіс" про усунення перешкод та визнання права власності; визнано за Товариством з обмеженою відповідальністю "Нова Україна" право власності на об`єкт нерухомості цілісний майновий комплекс авторинку у складі низки зазначених у резолютивній частині даного рішення об`єктів за адресою: Одеська область, Біляївський район, Августівська сільська рада, Живахова гора, 1; зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Укрюжавтотехсервіс" не чинити перешкоди Товариству з обмеженою відповідальністю "Нова Україна" стосовно проїзду та проходу по території, що розміщена за адресою: Одеська область, Біляївський район, Августівська сільська рада, Живахова гора, 1.

26.11.2010 проведено державну реєстрацію Товариства з обмеженою відповідальністю "Авторинок Куяльник", яке утворено шляхом виділу з Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Україна" без припинення останнього.

На підставі розподільчого балансу б/н від 01.09.2010 Товариство з обмеженою відповідальністю "Нова Україна" передало Товариству з обмеженою відповідальністю "Авторинок Куяльник", зокрема, вищенаведений цілісний майновий комплекс.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 09.12.2010, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 17.02.2011, скасовано рішення Господарського суду Одеської області від 19.04.2010 у справі №29/57-10-1403 та відмовлено у задоволенні позову.

14.04.2011 Виконавчим комітетом Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області було прийнято рішення №44 "Про оформлення права власності на об`єкти нерухомості", відповідно до якого (з урахуванням прийнятого в подальшому рішення Виконавчого комітету Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області №90 "Про внесення змін та доповнень до рішення Августівської сільської ради №44 від 14.04.2011 "Про оформлення права власності на об`єкти нерухомості") у зв`язку зі створенням Товариства з обмеженою відповідальністю "Авторинок Куяльник" шляхом виділу з Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Україна", тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Авторинок Куяльник" є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Україна" відносно прав та обов`язків за договором купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення, укладеного між Біляївською районною державною адміністрацією Одеської області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Нова Україна" від 22.01.2008, а також тим, що відповідно до розподільчого балансу Товариством з обмеженою відповідальністю "Нова Україна" передано Товариству з обмеженою відповідальністю "Авторинок Куяльник" усі будівлі та споруди, які розташовані за адресою: Живахова гора, 1, територія Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області, та належали Товариству з обмеженою відповідальністю "Нова Україна" на підставі свідоцтв про право власності та договору купівлі-продажу від 28.09.2009 №1679, зареєстрованих у філії Біляївському районі КП "ОМБТІ та РОН" (від 30.09.2008, САВ №302090 від 12.10.2006, ЯЯЯ №278855 від 12.10.2006, ЯЯЯ №278854 від 12.10.2006, ЯЯЯ №278853 від 12.10.2006, ЯЯЯ №278851 від 12.10.2006, ЯЯЯ №278852 від 12.10.2006 тощо), вирішено визнати право власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Авторинок Куяльник" на цілісний майновий комплекс авторинку з видачою останньому відповідного свідоцтва про право власності.

16.06.2011 Виконавчим комітетом Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області на виконання рішення останнього №44 від 14.04.2011 "Про оформлення права власності на об`єкти нерухомості" було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії САЕ №122726, згідно з яким Товариству з обмеженою відповідальністю "Авторинок Куяльник" на праві приватної власності належать нежитлові будівлі (цілісний майновий комплекс авторинку) загальною площею 913,60 кв.м у наступному складі: адміністративна будівля А, загальною площею 101,10 кв.м; нежитлова будівля Б, загальною площею 30,60 кв.м; будівля стоянки В, загальною площею 43,7 кв.м; будівля кафе Г, загальною площею 48,60 кв.м; нежитлові будівлі Д, Е, Є, Ж, З, І, К, Л, М загальними площами 22 кв.м; будівля сторожки Н, загальною площею 24,80 кв.м; нежитлові будівлі О, П, Р, С, Т, У, Ф, Х, Ц, Ч, Ш загальними площами 42,60 кв.м; торговельні площадки, 1, 2, 3; мостіння І, ІІ, ІІІ, IV, V, що розташовані за адресою: Одеська обл., Біляївський район, с/рада Августівська, Живахова гора, 1.

07.07.2011 на підставі вищенаведеного свідоцтва про право власності серії САЕ №122726 від 16.06.2011, виданого Виконавчим комітетом Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області, було проведено державну реєстрацію права приватної власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Авторинок Куяльник" на нежитлові будівлі (цілісний майновий комплекс авторинку) загальною площею 913,60 кв.м за адресою: Одеська обл., Біляївський район, с. Котовка, вул. Живахова гора, 1, про що свідчить інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №299602605 від 15.02.2022.

На підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 22.01.2008, копія якого також наявна у матеріалах справи, Товариству з обмеженою відповідальністю "Авторинок „Куяльник" було видано державні акти на право власності на земельні ділянки, а саме: серії ЯЛ№763977 на земельну ділянку площею 0,2766 га, який зареєстровано відділом Держкомзему у Біляївському районі Одеської області, про що в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею договорів оренди землі вчинено запис №00023; серії ЯЛ №763976 на земельну ділянку площею 35,5205 га, який зареєстровано відділом Держкомзему у Біляївському районі Одеської області, про що в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею договорів оренди землі вчинено запис №00022; серії ЯЛ №763978 на земельну ділянку площею 4,7903 га, який зареєстровано відділом Держкомзему у Біляївському районі Одеської області, про що в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею договорів оренди землі вчинено запис №00024.

13.03.2012 проведено державну реєстрацію Споживчого кооперативу "Вікторія", одним із учасників якого є ОСОБА_1 (частка у статутному капіталі останнього становить 265000 грн, що складає 0,8% статутного капіталу).

Відповідно до протоколу установчих зборів (учасників) Споживчого кооперативу "Вікторія" №3/1 від 01.08.2012 ОСОБА_1 , як член даного споживчого кооперативу, володіє на підставі права власності на пай у пайовому фонді Споживчого кооперативу "Вікторія" наступним майном: торгівельний павільйон №8 площею 56 кв.м 2000 року будівництва; частина асфальтного покриття, частина вартості бетонного забору з плит, частина вартості залізних воріт, частина вартості електронної підстанції, частина вартості асфальтного покриття, частина вартості електроопір, стовпів, електрокабелю та світильників, частина вартості користування земельною ділянкою, що знаходяться за адресою: Україна, Одеська обл., Біляївський район, Августівська сільська рада, с. Котовка, Живахова гора 1, 1-В, 1-Г, 1-Д, 1-Е, 1-Ж.

Згідно з довідкою Товариства з обмеженою відповідальністю "Авторинок Куяльник" №4 від 19.05.2022 даним товариством будь-яких договорів оренди з позивачем та Споживчим кооперативом "Вікторія" не укладалось, фінансово-господарських відносин з останніми зазначене товариство також не має.

У довідці Товариства з обмеженою відповідальністю "Авторинок Куяльник" №5 від 19.05.2022 зазначено, що все асфальтне покриття, яке розміщено на території підприємства за адресою: Одеська обл., Одеський район., с. Латівка, вул. Живахова Гора, 1, знаходиться на балансі підприємства, було придбано за власні кошти і нікому останнім часом не реалізовувалось.

У матеріалах справи також наявні копія виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №2 від 23.07.2021, з якої вбачається, що 21.07.2021 проведено державну реєстрацію Клинова Андрія Вячеславовича як фізичної особи-підприємця, а також роздруківки судових рішень у спорах між Споживчим кооперативом "Вікторія" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Авторинок Куяльник", зокрема, чинного рішення Господарського суду Одеської області від 13.03.2017 у справі №916/4/13, яким відмовлено у задоволенні позову вказаного споживчого кооперативу до Виконавчого комітету Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області, Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Україна", Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області та Товариства з обмеженою відповідальністю "Авторинок Куяльник" про визнання недійсними низки свідоцтв про право власності, у тому числі і свідоцтва про право власності серії САЕ №122726 від 16.06.2011, яке оскаржується Фізичною особою-підприємцем Клиновим Андрієм Вячеславовичем у даній справі №916/156/22.

Предметом спору у даній справі є вимоги Фізичної особи-підприємця Клинова Андрія Вячеславовича про визнання незаконним та скасування рішення Виконавчого комітету Августівської міської ради Біляївського району Одеської області №44 від 14.04.2011 "Про оформлення права власності на об`єкти нерухомості", а також про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САЕ №122726 від 16.06.2011, виданого на підставі вищезазначеного рішення №44 від 14.04.2011.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий господарський суд послався на недоведеність позивачем факту порушення його прав оскаржуваними останнім рішенням Виконавчого комітету Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області та виданим на його підставі свідоцтвом про право власності на нерухоме майно.

Колегія суддів погоджується з висновком Господарського суду Одеської області про наявність підстав для відмови у задоволенні позову з огляду на наступне.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Вказаний вище підхід є загальним і може застосовуватись при розгляді будь-яких категорій спорів, оскільки не доведеність порушення прав, за захистом яких було пред`явлено позов у будь-якому випадку є підставою для відмови у його задоволенні.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).

Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Колегія суддів враховує, що у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.10.2019 у справі №910/6642/18 судом касаційної інстанції викладено висновок про стадійність захисту права, зокрема, вказано на те, що під час вирішення господарського спору суд з`ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорення відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові слід відмовити.

Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Водночас позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту, при цьому застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Чинне законодавство визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права.

Крім того, суди мають виходити із того, що обраний позивачем спосіб захист цивільних прав має бути не тільки ефективним, а й відповідати правовій природі тих правовідносин, що виникли між сторонами, та має бути спрямований на захист порушеного права.

Враховуючи вищевикладене, виходячи із приписів статті 4 Господарського процесуального кодексу України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України, можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) наступної сукупності умов: наявність у позивача певного суб`єктивного права або інтересу, порушення такого суб`єктивного права (інтересу) з боку відповідача та належність (адекватність встановленому порушенню) обраного способу судового захисту. Відсутність (недоведеність) будь-якого з означених елементів унеможливлює задоволення позовних вимог.

В силу приписів статті 41 Конституції України держава гарантує належне забезпечення захисту права власності на нерухоме майно.

Згідно з приписами статті 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

У статті 318 Цивільного кодексу України закріплено, що суб`єктами права власності є Український народ та інші учасники цивільних відносин, визначені статтею 2 цього Кодексу. Усі суб`єкти права власності є рівними перед законом.

За умовами статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 321 Цивільного кодексу України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до частини другої статті 325 Цивільного кодексу України фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.

Передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності в судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами як права власності на спірне майно, так і порушення (невизнання або оспорювання) цього права.

Частиною першою статті 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу частини першої статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, в господарському процесі є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.

Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 14 Господарського процесуального кодексу України).

Колегія суддів наголошує на тому, що рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях та містити неточності у встановленні обставин, які мають вирішальне значення для правильного вирішення спору, натомість висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки мають бути вичерпними, відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами.

Даний висновок Південно-західного апеляційного господарського суду повністю узгоджується з правовою позицією об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеною в постанові від 05.06.2020 у справі №920/528/19.

Звертаючись з позовом у даній справі, Фізична особа-підприємець Клинов Андрій Вячеславович зазначив про те, що він, як член Споживчого кооперативу "Вікторія", маючи у власності торгівельний павільйон, внесений в статутний капітал даного кооперативу, здійснює господарську діяльність з продажу товарів за адресою: Одеська обл., Біляївський район, с. Котовка, Живахова гора 1, 1-В, 1-Г, 1-Д, 1-Е, 1-Ж.

Між тим, суд апеляційної інстанції зауважує на тому, що у матеріалах справи відсутні та позивачем до місцевого господарського суду не подано жодного належного у розумінні процесуального закону доказу на підтвердження наявності у Фізичної особи-підприємця Клинова Андрія Вячеславовича речових прав на майно, зазначене у пункті 14 протоколу установчих зборів (учасників) Споживчого кооперативу "Вікторія" №3/1 від 01.08.2012 (у тому числі і на торгівельний павільйон №8 площею 56 кв.м).

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного судового рішення безпідставно не було прийнято до уваги надані позивачем докази, які, на думку скаржника, підтверджують будівництво останнім ще у 2000 році за власні кошти торговельного павільйона №8 площею 56 кв.м та іншого майна, розміщеного за адресами: Одеська обл., Біляївський район, с/рада Августівська, с. Котовка, Живахова гора, 1, 1-В, 1-Г, 1-Д, 1-Е, 1-Ж, апеляційним господарським судом до уваги не приймаються у зв`язку з їх необґрунтованістю, оскільки Фізичною особою-підприємцем Клиновим Андрієм Вячеславовичем взагалі не конкретизоване які саме з-поміж наявних у матеріалах справи доказів свідчать про факти будівництва ним зазначеного майна та подальшого набуття даною особою прав на це майно.

Колегія суддів також наголошує на тому, що позовні вимоги у даній справі позивачем заявлено саме як суб`єктом господарювання (фізичною особою-підприємцем), при цьому згідно з наявними у матеріалах справи доказами ОСОБА_1 в якості фізичної особи-підприємця було зареєстровано лише 21.07.2021, тобто вже після прийняття Виконавчим комітетом Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області оскаржуваного рішення (14.04.2011) та видачі на його підставі оскаржуваного свідоцтва про право власності (16.06.2011).

Водночас судом апеляційної інстанції враховується, що Споживчий кооператив "Вікторія" (членом якого виступає позивач), який до того ж створено і зареєстровано 13.03.2012, тобто також вже після прийняття відповідачем оскаржуваного рішення та видачі останнім оскаржуваного свідоцтва про право власності, з метою захисту прав своїх членів вже звертався до суду в межах справи №916/4/13 з аналогічною позовною вимогою про визнання недійсним свідоцтва про право власності серії САЕ №122726 від 16.06.2011, у задоволенні якої чинним судовим рішенням було відмовлено з підстав відсутності порушеного права.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги недоведеність Фізичною особою-підприємцем Клиновим Андрієм Вячеславовичем факту набуття речових прав на майно, зазначене у пункті 14 протоколу установчих зборів (учасників) Споживчого кооперативу "Вікторія" №3/1 від 01.08.2012, та, відповідно, факту порушення таких прав Виконавчим комітетом Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області, Південно-західний апеляційний господарський суд погоджується з висновком Господарського суду Одеської області про наявність правових підстав для відмови у задоволенні позову.

Враховуючи те, що необхідність встановлення наявності порушення прав та інтересів позивача передує визнанню незаконними та скасуванню рішення і свідоцтва про право власності, судом апеляційної інстанції не приймаються до уваги доводи апелянта щодо ненадання місцевим господарським судом оцінки обставинам прийняття зазначеного рішення Виконавчого комітету Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області та видачі на його підставі оскаржуваного свідоцтва.

Крім того, дослідивши підстави позову та зміст спірних правовідносин, колегія суддів зазначає, що спір у даній справі має розглядатись як спір, пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на майно іншою особою, за якою зареєстроване право щодо того ж майна. Належним відповідачем у такому спорі є особа, речове право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Подібний за змістом правовий висновок Верховного Суду викладено в постанові від 21.01.2021 у справі №925/1222/19.

Предметом спору у даній справі фактично не є оскарження дій Виконавчого комітету Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області, і цей спір не є спором з суб`єктом владних повноважень з приводу виконання ним владних управлінських функцій, оскільки позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Клинова Андрія Вячеславовича у цій справі фактично спрямовані на захист речових прав останнього, при цьому спірні правовідносини виникли саме між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Авторинок Куяльник" у зв`язку з відсутністю, за твердженням апелянта, правових підстав для набуття Товариством з обмеженою відповідальністю "Авторинок Куяльник" права власності на цілісний майновий комплекс авторинку загальною площею 913,60 кв.м, розташований за адресою: Одеська обл., Біляївський район, с/рада Августівська, Живахова гора, буд. 1, між тим, не зважаючи на викладене, вказане товариство не було визначене Фізичною особою-підприємцем Клиновим Андрієм Вячеславовичем в якості відповідача у цій справі, що може вважатися самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

За умовами статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Перевіривши відповідно до статті 270 Господарського процесуального кодексу України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції об`єктивно розглянув у судовому процесі обставини справи в їх сукупності; дослідив подані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень докази; правильно застосував матеріальний закон, що регулює спірні правовідносини, врахував положення статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із чим дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції; твердження апелянта про порушення Господарським судом Одеської області норм права при ухваленні рішення від 07.09.2022 у справі №916/156/22 не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування оскаржуваного судового акту колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Клинова Андрія Вячеславовича залишити без задоволення, рішення Господарського суду Одеської області від 07.09.2022 у справі №916/156/22 без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 23.01.2023.

Головуючий суддя С.В. Таран

Суддя К.В. Богатир

Суддя Л.В. Поліщук