ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"17" січня 2023 р. Справа № 924/817/22

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Яроцького А.М., при секретарі судового засідання Адамчук І.П. розглянувши матеріали справи

за позовом Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кондор Логістик"

про стягнення 60 855,02 грн. заборгованості

За участю представників учасників провадження:

від позивача - Ткачук М.О.

від відповідача - не з`явився.

Відповідно до ст. 240 ГПК України в судовому засіданні 17.01.2023 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Процесуальні дії по справі, заяви, клопотання.

03.11.2022 до Господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кондор Логістик" про стягнення 60 855,02 грн., з яких: 20 467,20 грн. основна заборгованість, 35 203,58 грн. пеня, 571,96 грн. 3 % річних та 4612,28 грн. інфляційні втрати, заявлених з підстав неналежного виконання умов договору про закупівлю товарів за державні кошти №59 від 12.04.2021.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.11.2022 вказану позовну заяву передано для розгляду судді Яроцькому А.М.

Ухвалою суду від 07.11.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 01.12.2022.

Окрім того, зазначеною ухвалою відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов до 28.11.2022, а позивачу встановлено строк для подання відповіді на відзив до 05.12.2022.

Судом у підготовчому засіданні 01.12.2022 постановлено ухвалу, з занесенням до протоколу судового засідання, про відкладення підготовчого засідання у справі на 10:00 год. 20.12.2022. Ухвалою суду від 01.12.2022 повідомлено відповідача про дату наступного засідання у справі.

Судом у підготовчому засіданні 20.12.2022 постановлено ухвалу, з занесенням до протоколу судового засідання, про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 11:00 год. 05.01.2023. Ухвалою суду від 20.12.2022 повідомлено відповідача про дату наступного засідання у справі.

04.01.2023 представником позивача подано до суду заяву про долучення до матеріалів справи судової практики у подібних правовідносинах та проекту рішення у справі.

У судовому засіданні 05.01.2023 судом постановлено ухвалу, з занесенням до протоколу судового засідання, про оголошення перерви до 11:00 год. 17.01.2023. Ухвалою суду від 05.01.2023 повідомлено відповідача про дату наступного засідання у справі.

Виклад позицій учасників судового процесу:

Позивач звернувся з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кондор Логістик" про стягнення 60 855,02 грн., з яких: 20 467,20 грн. основна заборгованість, 35 203,58 грн. пеня, 571,96 грн. 3 % річних та 4612,28 грн. інфляційні втрати, заявлених з підстав неналежного виконання умов договору про закупівлю товарів за державні кошти №59 від 12.04.2021.

Свої вимоги позивач мотивує невиконанням відповідачем передбаченого договором про закупівлю товарів за державні кошти №59 від 12.04.2021 обов`язку щодо своєчасного забезпечення поставки товару за скретч-картками.

Позиція відповідача з приводу заявлених позовних вимог в матеріалах справи відсутня.

Ухвали суду по справі надіслані на адресу відповідача, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, були повернуті на адресу суду з відміткою відділення поштового зв`язку "адресат відсутній за вказаною адресою". При цьому судом враховано положення п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України.

Згідно ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Судом враховується, що сторонам, згідно вимог Господарського процесуального кодексу України, надавалась в повному обсязі можливість щодо обґрунтування їх правової позиції по суті справи та подання доказів, чим забезпечено принцип змагальності.

З огляду на обставини справи, належне повідомлення сторін про наявність судового спору та надання можливості забезпечити в повному обсязі право на захист, обов`язок дотримання принципу розумних строків вирішення спору, суд, керуючись з ч. 9 ст. 165 ГПК України, ч. 2 ст. 178 ГПК України, вирішує спір за наявними матеріалами справи.

Обставини, які є предметом доказування у справі, та докази, якими сторони підтверджують або спростовують їх наявність:

12 квітня 2021 року між Управлінням Державної міграційної служби України в Хмельницькій області (надалі Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "КОНДОР ЛОГІСТИК", що надалі іменоване Учасник (Постачальник) укладено Договір №59 про закупівлю за державні кошти.

Відповідно до пункту 1.1. договору, учасник зобов`язується у 2021 році поставляти замовникові товари, зазначені в специфікації, а замовник - прийняти і оплатити такі товари.

Згідно з пунктом 1.2. договору, найменування товару - "код ДК 021:2015 - 09130000-9 "Нафта і дистиляти (Бензин А-92, дизельне паливо)". Кількість товарів: згідно зі специфікацією (Додаток №1). Учасник повинен мати можливість здійснювати відпуск товарів на автозаправних станціях, шляхом відпуску по талонах. Оплата Товару здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України за кодом програмної класифікації видатків і кредитування КПКВК 1004020 (КЕКВ 2210). При відсутності на реєстраційному рахунку замовника коштів, виділених на оплату відповідного бюджетного зобов`язання, оплата здійснюється після надходження коштів на рахунок замовника. Оплата здійснюється з урахуванням ресурсу єдиного казначейського рахунку.

Пунктом 3.1. договору, загальна вартість цього договору становить 99 120,00 грн. з ПДВ (дев`яносто дев`ять тисяч сто двадцять гривень 00 коп.).

З пункту 4.1. договору вбачається, розрахунки між сторонами здійснюються в Українській національній валюті - гривнях. Вид розрахунків - безготівковий, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок учасника. Розрахунки за товар (партію Товару) замовник здійснює протягом 10 (десяти) банківських днів з моменту підписання видаткової накладної.

Відповідно до пункту 5.1. договору, строк поставки товару: до 31.12.2021 року.

Пунктом 5.2. договору визначено місцем поставки товару:- доставка талонів на пальне за адресою - 29019, Хмельницька обл., м. Хмельницький, вул. Миколи Мазура, 4; - відпуск пального - за місцем знаходження автозаправних станцій. Товар має бути поставлений на підставі заявок замовника.

Відповідно до пункту 5.4. договору, товар повертається (видається) замовнику зі зберігання лише на підставі та в обмін на талони на пальне, виданих учасником замовнику на умовах, передбачених п. 5.3. даного Договору. Талони на пальне є товаро-розпорядчим документом на товар, на підставі якого здійснюється видача (повернення) товару за місцем його зберігання АЗС. Талони на пальне не є розрахунковим чи платіжним засобом. Для отримання товару зі зберігання (заправки пальним транспортного засобу на АЗС) водій пред`являє оператору АЗС талони на пальне. Оператор АЗС здійснює відповідну ідентифікацію талонів на пальне, і, на підставі цього, здійснює фактичну передачу (видачу) товару відповідної марки та кількості. При видачі товару, талони на пальне залишаються у оператора, що є підтвердженням факту отримання замовником товару зі зберігання відповідного асортименту та кількості.

Згідно з пунктом 5.5. договору, з метою належного виконання своїх зобов`язань щодо фактичної передачі (видачі) товару замовнику зі зберігання, учасник має право залучати необхідну кількість третіх осіб - підприємств, які мають відповідні права на експлуатацію АЗС (необхідних площ АЗС) і на виконання договірних відносин з учасником, забезпечують фактичну передачу (видачу) товару замовнику при пред`явленні останнім талонів на пальне (надалі - Користувач (і) АЗС). Товари, отримані замовником від користувача АЗС, що підтверджується чеком касового апарату (РРО), вважаються повернутими зі зберігання учасником замовнику згідно умов цього договору.

Відповідно до пункту 5.10. договору, видача (передача) товарів зі зберігання замовнику проводиться по-частково, та лише за умови їх фактичної наявності на АЗС користувача АЗС на момент проведення операції з видачі (передачі) товарів зі зберігання. Видача (передача) товарів зі зберігання замовнику підтверджується фактом отоварення талонів на пальне (тобто повернення учаснику талонів на пальне в обмін на виданий (переданий) ним товар зі зберігання), що підтверджується чеком касового апарату (РРО).

Пунктом 6.2.1. сторони погодили, що замовник має право достроково розірвати цей договір у разі невиконання зобов`язань учасником, повідомивши про це його у строк за - 15 календарних днів.

Згідно пункту 7.2. договору, у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов`язань при закупівлі товарів за бюджетні кошти постачальник сплачує замовнику штрафні санкції (неустойка, штраф, пеня) у розмірі 1% від вартості непоставленого товару за кожен день прострочення.

Цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторонами та діє до 31 грудня 2021 року (пункт 10.1. договору).

Договір підписаний представниками сторін та скріплений відтисками їх печаток.

Додатком №1 до договору №59 від 12.04.2021 сторонами також підписано Специфікацію на закупівлю "код ДК 021:2015-09130000-9" Нафта і дистилятори (Бензин А-92, дизельне паливо)" де визначено найменування товару, а саме: бензин А-92 в кількості 250л за ціною 24,96 грн./л., всього 62400,00 грн.; дизельне паливо в кількості 1500л. за ціною 24,48 грн./л., всього 36720,00 грн. на загальну суму 99 120,00 грн.

Додатком №2 до договору №59 від 12.04.2021 сторонами затверджено Перелік АЗС Учасника, а саме - "WOG" за місцезнаходженням Хмельницька обл., м. Хмельницький, вул. Вінницька, 2/2, вул. Західна Окружна, 5/2, вул. Старокостянтинівське шосе, 2/1, цілодобово.

19.04.2021 сторонами підписано видаткову накладу №190421/1 на відпуск бензину А-92 в кількості 500 л. на суму 12480,00 грн.

Згідно платіжного доручення №2649 від 23.04.2021 УДМС у Хмельницькій області перерахувало ТОВ "Кондор Логістик" 12480,00 грн., згідно видаткової накладної №190421/1 від 19.04.2021.

10.06.2021 сторонами підписано видаткову накладу №100621/1 на відпуск бензину А-92 в кількості 800 л. на суму 19968,00 грн.

Згідно платіжного доручення №3788 від 18.06.2021 УДМС у Хмельницькій області перерахувало ТОВ "Кондор Логістик" 19968,00 грн., згідно видаткової накладної №100621/1 від 10.06.2021.

У матеріалах справи наявні реєстр не використаних талонів на 820 л загальна сума яких становить 20 467,20 грн. станом на 30 серпня 2022, виписка із субрахунку 1514 "Паливно-мастильні матеріали" рахунку 15 "Виробничі запаси" станом на 03 листопада 2022 року та доповідні записки водія позивача від 25.06.2021, від 12.07.2021 та від 14.09.2021 про неможливість отримати товар згідно договору про закупівлю товарів за державні кошти №59 від 12.04.2021 у зв`язку з неактивацією талонів.

20.07.2021 позивач звернувся до відповідача з претензією №6801.8-3146/6801.1-21 (08.10.2021 повторно, лист №6801.14-4676/6801.1-21), де зазначив, що з 25.06.2021 по теперішній час управління систематично не може отримати послуги згідно даного договору на АЗС зазначених у додатку №2 до договору. Просить усунути зазначені порушення, а в разі невиконання умов договору в подальшому управління залишає за собою право розірвати договір.

На зазначені листи ТОВ "КОНДОР ЛОГІСТИК", листом №3498 від 02.08.2021 (повторно 12.11.2021 №3861) повідомило, що не відмовляється від виконання договірних зобов`язань. Вказує, що є технічні проблеми в системі відпуску пального, тому пропонує здійснювати відпуск пального в телефонному режимі. Гарантує виконання зобов`язань.

22.10.2021 позивач направив на адресу відповідача претензію №2, де керуючись п. 7.2. договору вимагав сплатити суми пені, вартість палива в розмірі 20467,20 грн. за придбаними невикористаними талонами та попередив про стягнення вказаних сум в судовому порядку.

26.11.2021 позивач направив відповідачу повідомлення №6801.8-5448/6801.1-21 про розірвання договору про закупівлю за державні кошти від 12.04.2021.

Враховуючи, що відповідач не виконав своїх зобов`язань за договором про закупівлю товарів за державні кошти №59 від 12.04.2021, позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача заборгованість у розмірі 60 855,02 грн., яка складається з 20 467,20 грн. основного боргу, 35 203,58 грн. пені за період з 26.06.2021 по 14.12.2021, 571,96 грн. 3% річних за період з 29.11.2021 по 03.11.2022 та 4 612,28 грн. інфляційних втрат за період з грудня 2021 по вересень 2022.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

У відповідності до вимог ст. 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч. 1 ст. 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Статтею 193 ГК України передбачено, що господарські зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів і договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог , що у певних умовах звичайно ставляться; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства (ст. 526 ЦК України).

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

З матеріалів справи вбачається, що 12 квітня 2021 року між Управлінням Державної міграційної служби України в Хмельницькій області (надалі Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "КОНДОР ЛОГІСТИК", що надалі іменоване Учасник (Постачальник) укладено Договір №59 про закупівлю за державні кошти, згідно з пунктами 1.1., 1.2. якого, учасник зобов`язується у 2021 році поставляти замовникові товари, зазначені в специфікації, а замовник - прийняти і оплатити такі товари, найменування товару - "код ДК 021:2015 - 09130000-9 "Нафта і дистиляти (Бензин А-92, дизельне паливо)". Кількість товарів: згідно зі специфікацією (Додаток №1). Учасник повинен мати можливість здійснювати відпуск товарів на автозаправних станціях, шляхом відпуску по талонах. Оплата товару здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України за кодом програмної класифікації видатків і кредитування КПКВК 1004020 (КЕКВ 2210).

Статтею 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У відповідності до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно ч. 1 ст. 693 ЦК України у випадку, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Приписами ч. 1 ст. 670 ЦК України встановлено, що у випадку, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору (ст. 626 ЦК України).

Згідно ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 7 ст. 179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода (ч. 2 ст. 180 ГК України).

Згідно ч.7 ст. 180 ГК України строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору; на зобов`язання, що виникли у сторін до укладення ними господарського договору, не поширюються умови укладеного договору, якщо договором не передбачено інше; закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Приписами ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що 19.04.2021 сторонами підписано видаткову накладу №190421/1 на відпуск бензину А-92 в кількості 500 л. на суму 12480,00 грн. та 10.06.2021 сторонами підписано видаткову накладу №100621/1 на відпуск бензину А-92 в кількості 800 л. на суму 19968,00 грн.

Цим самим позивач придбав у відповідача бензин марки А-92 у талонах на 1300 л, загальною вартістю 32 448,00 грн., які позивачем оплачено 23 квітня 2021 року, 18 червня 2021 року.

Позивачу було передано талонів на 1300 л бензину марки А-92, на загальну суму 32 448,00 грн., проте, лише частину талонів позивач зміг отоварити на суму 11 980,80 грн., що не спростовано належними і допустимими доказами відповідачем.

Решту талонів, на 820 л бензину загальною вартістю 20 467,20 грн. з незалежних від позивача причин позивач не зміг обміняти на АЗС на відповідне паливо, про що позивач постійно та періодично, починаючи з липня 2021, повідомляв відповідача.

З врахуванням наведеного суд зазначає, що підписання позивачем видаткової накладної не свідчить про передання відповідачем позивачу товару за договором, а лише підтверджує факт передачі паливних карток чи талонів, які надавали право позивачу на отримання відповідної кількості товару (палива) за договором в майбутньому.

Суд звертає увагу, що враховуючи суть правовідносин між сторонами та специфіку придбання палива у спосіб придбання скретч-карток чи паливних талонів та мету придбання таких - мати можливість їх пред`явлення на АЗС для отримання палива у погодженій кількості та у межах строку дії таких карток, позивачу мали бути передані картки, які уже на час передачі мали бути забезпечені узгодженою кількістю палива, доступного для фактичного отримання позивачем при пред`явленні відповідної картки чи талону на АЗС. Договором між сторонами не визначалося додаткових умов чи дій позивача для отримання палива на АЗС при пред`явленні карток. Технічні збої в системах оператора, впровадження карантинних заходів (які вже існували на час укладення договору) чи зростання цін на нафтопродукти не можуть вважатись об`єктивними обставинами неможливості виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань, оплачених позивачем у повному обсязі.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, відповідачем позивачу на підставі видаткових накладних від 19.04.2021 №190421/1 та від 10.06.2021 №100621/1 поставлено товар за договором на суму 32 448,00 грн. з урахуванням ПДВ.

За загальним правилом для отримання товару на АЗС покупець пред`являє оператору АЗС картку на пальне. Оператор АЗС здійснює відповідну ідентифікацію картки на пальне, здійснює фактичну передачу (видачу) товару відповідної марки та кількості, після чого картка на пальне залишається у оператора, що є підтвердженням факту отримання покупцем товару зі зберігання відповідного асортименту та кількості.

В той же час, згідно наявних в матеріалах справи документів та доводів позивача, позивач внаслідок неможливості обміну талонів відповідачем був позбавлений змоги здійснити заправку автомобілів пальним за договором в обсязі 820 літрів на загальну суму 20467,20 грн. шляхом обміну талонів на пальне на АЗК.

Суд звертає увагу, що із листування сторін вбачається, що відповідач не заперечив факту неналежного виконання своїх зобов`язань перед позивачем, навіть більше, визнавав допущення таких, просив вибачення за незручності та гарантував належне виконання таких. Під час розгляду справи інших обставин відповідач не повідомив.

Як передбачено ст.79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 11.09.2020р. у справі №910/16505/19, тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були. Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Аналізуючи твердження та подані на їх підтвердження докази позивачем і ненадання жодних доказів на їх спростування відповідачем, керуючись наведеним критерієм доказування, суд доходить висновку, що зазначені вище докази, надані Позивачем, відповідають критеріям належності та вірогідності, тому вважаються такими, що підтверджують наведені позивачем обставини щодо неможливості реалізації паливних талонів на суму 20 467,20 грн.

Відтак, обставину неможливості реалізувати талони, придбані у відповідача за договором, суд визнає доведеною та не спростованню. Наведене не відповідає умовам зобов`язань, що виникли між сторонами, адже, здійснюючи повну оплату товару пального у талонах, сторона (Позивач) розраховує на відпуск відповідного пального у відповідних АЗС, обов`язок забезпечення здійснення якого належить відповідачу.

Відтак право позивача, за захистом якого він звернувся до суду, є порушеним, а позовні вимоги про стягнення 20467,20 грн. суми основного боргу за товар за договором є мотивованими та обґрунтованими, підлягають до задоволення у повному обсязі в межах заявлених позовних вимог.

Крім основного боргу, позивач нараховує до стягнення з відповідача 35 203,58 грн. пені за період з 26.06.2021 по 14.12.2021, 571,96 грн. 3% річних за період з 29.11.2021 по 03.11.2022, 4 612,28 грн. інфляційних втрат за період з грудня 2021 по вересень 2022.

Згідно з ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За приписами ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За змістом статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 7.2. Договору № 59 про закупівлю за державні кошти від 12 квітня 2021 року у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов`язань при закупівлі товарів за бюджетні кошти постачальник сплачує замовнику штрафні санкції (неустойка, штраф, пеня) у розмірі 1% від вартості непоставленого товару за кожен день прострочення.

Частиною 6 ст.232 ГК України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано

Згідно з пунктом 5.1. договору, строк поставки товару: до 31.12.2021 року.

Перевіривши правильність розрахунку пені заявленої позивачем, враховуючи, що відповідно до пункту 5.2. договору строком поставки товару визначено - 31.12.2021, а суми пені нараховано позивачем за період з 26.06.2021 по 14.12.2021, суд приходить до висновку, що такий розрахунок проведено позивачем неправильно, оскільки не враховано часу виникнення заборгованості, а також передбаченого приписами ч. 6 ст.232 ГК України строку нарахування пені.

З підстав наведеного позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 35203,58 грн. суми пені за період з 26.06.2021 до 14.12.2021 є необґрунтованими, безпідставними, та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ч. 2 ст.625 ЦК України нарахування інфляційних втрат та трьох відсотків річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу кредитора, який полягає у відшкодування матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, в пункті 4.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань", а також постановах Верховного Суду України від 26.04.2017р. у справі №3-1522гс16, від 06.06.2012р. у справі №6-49цс12 та від 24.10.2011р. у справі №6-38цс11.

Пунктом 6.2.1. сторони погодили, що замовник має право достроково розірвати цей договір у разі невиконання зобов`язань учасником, повідомивши про це його у строк за - 15 календарних днів.

Судом враховується, що позивач неодноразово звертався до відповідача з претензіями, де вказував, що починаючи з 25.06.2022 управління систематично не може отримати послуги згідно договору, вимагав усунення порушень договору та сплати вартості палива в розмірі 20467,20 грн. за придбаними невикористаними талонами.

26.11.2021 позивач направив відповідачу повідомлення №6801.8-5448/6801.1-21 про розірвання договору про закупівлю за державні кошти від 12.04.2021.

З огляду на викладене, суд враховуючи вимоги статті 625 ЦК України, вважає, що відповідач зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Суд, проаналізувавши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат встановив, що позивач обґрунтовано та правомірно нарахував до стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 571,96 грн. 3% річних та 4 612,28 грн. інфляційних втрат за заявлений період.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 73 ГПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. ч. 1, 3 ст. 13, ст. 74 ГПК України).

З огляду на викладене, позов підлягає частковому задоволенню та стягненню з відповідача 20467,20 грн. основного боргу, 571,96 грн. 3% річних та 4 612,28 грн. інфляційних втрат. У стягненні 35 203,58 грн. пені належить відмовити

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати у справі покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 20, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кондор Логістик" (79044, м. Львів, вул.Єфремова, буд. 84, кв. 1Б, ) на користь Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області (29013, м. Хмельницький, вул. М. Грушевського, 87, ) 20 467,20 грн. основного боргу, 571,96 грн. 3% річних, 4 612,28 грн. інфляційних втрат та 1045,74 грн. витрат зі сплати судового збору.

Після набрання рішенням законної сили, видати наказ.

У стягненні 35 203,58 грн. пені відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України, з урахуванням пп. 17.5 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення складений та підписаний 24.01.2023.

Суддя А.М. Яроцький

Віддрук. у 3 прим.

1 - для суду,

2, 3 - відповідачу - вул. Єфремова, буд. 84, кв. 1Б, м. Львів, 79044.

вул. Олени Степанівни 46/1, м. Львів, Львівська область, 79018.

направити на адресу електронної пошти:

позивачу, представнику позивача -

представнику відповідача -