ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про передачу справи до іншого суду

30.01.2023м. ДніпроСправа № 910/8064/16 (904/475/23)

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Владимиренко І.В., розглянувши матеріали позовної заяви

за позовом Спільного українсько-німецького підприємства "Марком" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю, Дніпро

до відповідача-1 Державної податкової служби України, м. Київ

відповідача-2 Державної казначейської служби України, м. Київ

відповідача-3 Державної митної служби України, м. Київ

Інші особи: Головне управління ДПС у Дніпропетровській області як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України, м. Дніпро; Київська митниця як відокремлений підрозділ Державної митної служби, м. Київ

про стягнення 95 634 грн. 85 коп.

Без участі представників сторін

ВСТАНОВИВ:

Спільне українсько-німецьке підприємство "Марком" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача-1 Державної податкової служби України, відповідача-2 Державної казначейської служби України, відповідача-3 Державної митної служби України, в якому просив суд стягнути із Державного бюджету України через Державну казначейську службу України в особі її територіальних органів на користь Спільного українсько-німецького підприємства «Марком» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю кошти в загальні сумі 95 634 грн. 85 коп., яка включає в себе: кошти в якості земельного податку - в загальній сумі 4 171 грн. 12 коп., в єдиного внеску - в сумі 415 грн. 34 коп., в якості залишку попередньої оплати митних платежів - в загальній сумі 91 048 грн. 39 коп. Судові витрати позивач просив покласти на відповідачів.

Дослідивши матеріали позовної заяви, господарський суд прийшов до висновку про передачу матеріалів позовної заяви на розгляд до Господарського суду міста Києва, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950р. кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно зі статтею 1 ГПК України цей Кодекс визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто, передбаченими законом умовами, за яких певну справу належить розглядати за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна та суб`єкта юрисдикція господарських судів, тобто, сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтями 20 ГПК України.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 20 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Згідно із частиною першою, абзацом 1 частини другої, частиною третьою статті 7 КУзПБ спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими ГПК України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Отже, наведеними нормами п. 8 ч. 1 ст. 20 ГПК України та ч.ч. 2 і 3 ст. 7 КУПБ врегульовано, що господарським судам підвідомчі справи про банкрутство та справи у спорах з майновими та з немайновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство.

За частиною 9 ст. 30 ГПК України справи, передбачені пунктом 8 частини першої статті 20 цього Кодексу, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням боржника.

Водночас, згідно з ч. 5 ст. 30 ГПК України спори, у яких відповідачем є Кабінет Міністрів України, міністерство чи інший центральний орган виконавчої влади, Національний банк України, Рахункова палата, Верховна Рада Автономної Республіки Крим або Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські ради або обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації, а також справи, матеріали яких містять державну таємницю, розглядаються місцевим господарським судом, юрисдикція якого поширюється на місто Київ, незалежно від наявності інших визначених цією статтею підстав для виключної підсудності такого спору іншому господарському суду.

Тлумачення норм ч.ч. 5, 9 ст. 30 ГПК України свідчить, що закріплене у ній правило виключної підсудності справ поширюється на усі спори в яких відповідачем, зокрема, визначено міністерство чи інший центральний орган виконавчої влади незалежно від наявності інших визначених цією статтею підстав для виключної підсудності такого спору іншому господарському суду.

Таким чином, якщо відповідачем у справі є орган, зазначений у ч. 5 ст. 30 ГПК України, то розгляд такої справи у будь-якому разі відноситься до компетенції виключно Господарського суду міста Києва незалежно від наявності інших підстав для визначення виключної підсудності такого спору, в силу прямої вказівки про це в частині 5 статті 30 ГПК України.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем в якості відповідачів визначено: відповідача-1 Державну податкову службу України, відповідача-2 Державну казначейську службу України, відповідача-3 Державну митну службу України.

Відповідно до пунктів 1, 2 Положення про Державну податкову службу України затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 березня 2019р. №227, із змінами, внесеними згідно з Постановою Кабінету Міністрів України №672 від 10.06.2022р. Державна податкова служба України (ДПС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок). ДПС у своїй діяльності керується Конституцією і законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Відповідно до пунктів 1, 2 Положення про Державну казначейську службу України затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015р. №215, із змінами, внесеними згідно з Постановою Кабінету Міністрів України №247 від 24.03.2021р. Державна казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, коштів клієнтів відповідно до законодавства, бухгалтерського обліку виконання бюджетів. Казначейство є учасником системи електронних платежів Національного банку. Казначейство у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства, а також дорученнями Кабінету Міністрів України і Міністра фінансів.

Відповідно до пунктів 1, 2 Положення про Державну митну службу України затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 березня 2019р. №227, Державна митна служба України (Держмитслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів. Держмитслужба реалізує державну митну політику, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань державної митної справи. Держмитслужба у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Оскільки у цій справі відповідачами є: Державна податкова служба України, Державна казначейська служба України, Державна митна служба України, до яких заявлено позовні вимоги, господарський суд враховуючи приписи частини 5 статті 30 ГПК України, дійшов висновку, що даний спір належить до виключної підсудності Господарського суду міста Києва.

Вказана правова позиція викладена у постанові Центрального апеляційного господарського суду від 19.07.2022 у справі №904/11028/15 (904/223/22).

Пунктом 1 частини 1 статті 31 ГПК України встановлено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до частини 3 статті 31 ГПК України, передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне матеріали позовної заяви №910/8064/16(904/475/23) за позовом Спільного українсько-німецького підприємства "Марком" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю до відповідача-1 Державної податкової служби України, відповідача-2 Державної казначейської служби України, відповідача-3 Державної митної служби України, в якому просив суд стягнути із Державного бюджету України через Державну казначейську службу України в особі її територіальних органів на користь Спільного українсько-німецького підприємства «Марком» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю кошти в загальні сумі 95 634 грн. 85 коп., передати для розгляду за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Керуючись статтями 27, 30, 31, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

УХВАЛИВ:

Матеріали позовної заяви №910/8064/16(904/475/23) за позовом Спільного українсько-німецького підприємства "Марком" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю до відповідача-1 Державної податкової служби України, відповідача-2 Державної казначейської служби України, відповідача-3 Державної митної служби України, про стягнення 95 634 грн. 85 коп., направити за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва (01030, місто Київ, вулиця Б. Хмельницького, 44-в).

Ухвала набирає законної сили - 30.01.2023 та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала підписана - 30.01.2023.

Суддя І.В. Владимиренко