ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2023 Справа № 917/1545/22

Суддя Господарського суду Полтавської області Дмитро Сірош, розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом

Фізичної особи - підприємця Меламеда Олександра Геннадійовича, АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лубенський молочний завод», вул. Індустріальна, 2, м. Лубни, Полтавська обл., 37500

про стягнення суми основного боргу, пені та штрафу,

без виклику представників сторін.

Обставини справи: Фізична особа - підприємець Меламед Олександр Геннадійович звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лубенський молочний завод" про стягнення 226 253,42 грн заборгованості за договором поставки № 299/09-22 від 23.09.2022, з яких: 192 500,00 грн сума основного боргу за поставлений товар, 14 503,42 грн - пеня за період з 29.09.2022 до 23.11.2022 та 19 250,00 грн штраф.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору поставки в частині своєчасного та в повному обсязі здійснення розрахунків.

Відповідач відзив, у визначений у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк, не подав.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 05.12.2022 суд прийняв позовну заяву до розгляду й відкрив провадження у справі, постановив справу розглядати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, запропонував відповідачу протягом 15 днів з дня вручення ухвали суду надати суду відзив на позов.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Ухвала Господарського суду Полтавської області від 05.12.2022 про відкриття провадження у справі, надіслана відповідачеві рекомендованим листом на зазначену в позові адресу, повернулася до суду з відміткою поштового відділення: "Адресат відсутній за вказаною адресою".

Згідно з пунктом 2 частини 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Сам лише факт неотримання відповідачем кореспонденції, якою суд із додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки наведене зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на її адресу (така ж правова позиція викладена у постановах КГС ВС від 16.05.2018 у справі № 910/15442/17, від 10.09.2018 у справі № 910/23064/17).

Відповідно до частини 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України, зазначена ухвала вважається врученою.

Згідно з частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, згідно з частиною 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, сторони суду не надали.

Згідно з частиною 13 статті 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до частини 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Згідно зі статтею 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У зв`язку з тим, що необхідних для вирішення спору доказів, наявних у матеріалах справи достатньо, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Під час розгляду справи суд дослідив письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до частини 2 статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частина 5 статті 240 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ:

23.09.2022 фізична особа - підприємець Меламед Олександр Геннадійович (надалі позивач) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Лубенський молочний завод" (надалі відповідач) уклали договір поставки № 299/09-22.

Відповідно до пункту 1.1 Постачальник зобов`язувався передати, а Покупець отримати та оплатити продовольчі Товари в асортименті, в кількості та по ціні, згідно супровідних документів на поставку, які є невід`ємними додатками до договору.

Згідно з пунктом 2.4 договору право власності на Товар у Покупця виникає з моменту приймання - передачі Товару та підписанням Сторонами супровідних накладних на Товар.

23.09.2022 Сторони договору уклали додаткову угоду до договору постачання № 299/09-22 від 23.09.2022, відповідно до умов якої сторони погодили наступний графік оплати:

27.09.2022 - 111 875 грн;

28.09.2022 - 111 875 грн;

29.09.2022 - 111 875 грн;

30.09.2022 - 111 875 грн.

27.09.2022 Постачальник передав Покупцю товар - жир замінник молочного жиру "Феттимилк - Сир 01" в кількості 5 тон на загальну суму 447 500,00 грн у т. ч. ПДВ 74 583,33 грн.

Факт поставки підтверджується видатковою накладною № 4001 від 27.09.2022 за підписом відповідальної особи Покупця.

Покупець здійснив наступні оплати за поставлений товар:

29.09.2022 - 110 000,00 грн у т. ч. ПДВ 18 333,33 грн, платіжне доручення № 3801;

27.09.2022 - 95 000,00 грн у т. ч. ПДВ 15 333,33 грн, платіжне доручення № 3764;

07.10.2022 - 50 000,00 грн у т. ч. ПДВ 8 333,33 грн, платіжне доручення № 3883.

Отже, Покупець здійснив оплату за поставлений товар в загальній сумі 255 000,00 грн.

10.10.2022 Покупець надав позивачеві гарантійний лист за вихідним номером 10/10, у якому гарантував сплату заборгованості за поставлений товар у розмірі 192 500,00 грн до 21.10.2022.

Проте своїх зобов`язань за договором щодо оплати за поставлений товар Покупець не виконав.

Відповідно до пункту 5.1 договору за несвоєчасну сплату вартості поставленого товару Покупець сплачує на користь постачальника пеню в розмірі 0,5 % від вартості неоплаченого товару за кожен день прострочення включаючи день фактичної оплати.

У випадку затримки оплати вартості товару, на строк, що перевищує 30 календарних днів, Покупець додатково оплачує постачальнику штраф у розмірі 10 %.

Отже, відповідно до пункту 5.1 договору позивач нарахував відповідачеві штраф - 10 % відсотків від суми заборгованості у випадку затримки оплати вартості товару, на строк, що перевищує 30 календарних днів, що складає: 192 500 грн х 10% = 19 250,00 грн та пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченого товару за кожен день прострочення включаючи день фактичної оплати в сумі 14 503,42 грн за період 29.09.2022 - 23.11.2022.

09.11.2022 позивач направив претензію відповідачеві з вимогою здійснити оплату поставленого товару та штрафних санкцій.

Однак відповідач заборгованість не сплатив.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позову, суд виходив з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Між сторонами виникли взаємні права та обов`язки на підставі укладеного договору постачання № 299/09-22 від 23.09.2022.

Статтею 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з статтею 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 6 статті 265 Господарського кодексу України до відносин поставки, не врегульованих цим кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договори купівлі - продажу.

Згідно з статтею 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором не встановлено інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з статтями 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладені договору, в виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (стаття 610 Цивільного кодексу України).

Матеріали справи свідчать, що відповідач, порушуючи взяті на себе за договором зобов`язання вартість товару у визначений строк не сплатив, у зв`язку з чим виникла заборгованість перед позивачем, яка не оспорена відповідачем та становить 192 500,00 грн.

Доказів того, що відповідач виконав зобов`язання з оплати поставленого товару в повному обсязі матеріали справи не містять.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про наявність передбачених чинним законодавством правових підстав для стягнення з відповідача вартості поставленого товару в розмірі 192 500,00 грн.

Відповідно до частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов`язань. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (частина 2 статті 551 Цивільного кодексу України).

Статтею 549 Цивільного кодексу України визначено поняття неустойки, згідно з якою неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За визначенням частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до статей 1, 3 закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пенею в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Позивач нарахував відповідачеві пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченого товару за кожен день прострочення включаючи день фактичної оплати в сумі 14 503,42 грн за період 29.09.2022 - 23.11.2022 та 19 250,00 грн штрафу за прострочення виконання зобов`язання понад тридцять днів.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку штрафних санкцій, з урахуванням умов договору та періоду прострочення виконання відповідачем зобов`язань за договором, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині стягнення 14 503,42 грн пені за період 29.09.2022 - 23.11.2022 та 19 250,00 грн штрафу за прострочення виконання зобов`язання понад тридцять днів.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 130, 231, 232 - 233, 237 - 238, 240 Господарського процесуального кодексу України суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лубенський молочний завод" (вул. Індустріальна 2, м. Лубни, Полтавська область, 37500, ) на користь Фізичної особи - підприємця Меламеда Олександра Геннадійовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 192 500,00 грн основного боргу, 14 503,42 грн пені за період 29.09.2022 - 23.11.2022, 19 250,00 грн штрафу за прострочення виконання зобов`язання понад тридцять днів та 3 393,80 грн судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини 1, 2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (стаття 257 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Дмитро СІРОШ