ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2023 Справа № 914/1878/22

Суддя Господарського суду Львівської області Гоменюк З.П., розглянувши матеріали

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , с. Ходовичі, Львівська область

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Асфаріс», с. Піщани, Львівська область

про стягнення 69 775 грн заборгованості

Без виклику сторін.

ПРОЦЕС.

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Асфаріс» про стягнення 69 775 грн заборгованості.

Ухвалою від 17.08.2022 позов залишено без руху, позивачеві встановлено десятиденний строк з дня вручення ухвали для усунення недоліків позову.

29.08.2022 на адресу Господарського суду надійшла заява позивача (вх.№17882/22) на виконання вищенаведеної ухвали суду.

Ухвалою від 03.10.2022 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та постановив здійснювати розгляд справи без повідомлення (виклику) сторін.

24.02.2022 Російська Федерація розпочала воєнні дії на території України. Згідно Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 на усій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб. У подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався.

28.02.2022 наказом Господарського суду Львівської області № 13 з метою належного забезпечення функціонування суду затверджено Інструкцію щодо роботи суду в умовах воєнного стану. Вказаною інструкцією рекомендовано сторонам подавати позовні заяви, клопотання тощо через електронний суд або направляти їх на електронну пошту суду з використанням цифрового підпису, а також брати участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів з використанням системи «EasyCоn», попередньо заявивши про це клопотання.

Положеннями частин 1-2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави, а також розумність строків розгляду справи судом. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до частини 2, пункту 4 частини 5 статті 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Суд, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Останній день шістдесятиденного строку для розгляду цієї справи по суті відповідно до процедури розгляду справ за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін припадав на 02.12.2022. Однак у зв`язку із перебуванням судді Гоменюк З.П. у відпустці за сімейними обставинами з 28.11.2022 по 30.12.2022, з 02.01.2023 по 17.01.2023 та з 18.01.2023 по 19.01.2023 включно, рішення у цій справі постановлено судом у перший робочий день після відпустки.

З огляду на викладене, суд розглянув справу по суті 20.01.2023.

ПРАВОВА ПОЗИЦІЯ СТОРІН.

Аргументи позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що між сторонами 08.08.2019 укладено договір №1 купівлі-продажу, на виконання умов якого позивач поставив відповідачу товар.

Відповідно до умов договору, позивач зобов`язався поставити та передати у власність відповідачу товар, а відповідач - прийняти та оплатити його на умовах вище зазначеного договору.

Поставка здійснювалася за накладними на відвантаження товару, у яких зазначалось найменування, асортимент, кількість та ціна на товар.

Оплата товару здійснювалась по факту отримання товару відповідачем, протягом 1 (одного) календарного дня, починаючи з дня поставки товару.

Однак, відповідач свої зобов`язання щодо оплати вартості отриманого товару не виконав, внаслідок чого згідно розрахунків позивача, станом на момент подання позовної заяви у відповідача існує заборгованість в сумі 69 775, 00 грн по оплаті основного боргу, яку позивач просить стягнути з відповідача.

Аргументи відповідача.

Відповідач проти задоволення позову не заперечив, відзиву на позовну заяву чи заяву про продовження строку для подання відзиву у встановлений ухвалою суду від 03.10.2022 п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали не подав, поважності причин пропуску строку для подання відзиву або заяви про продовження встановленого судом строку для подання відзиву не навів, заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не подавав.

З інформації на офіційній веб-сторінці АТ «Укрпошта»: https://www.ukrposhta.ua/ на вкладці «Трекінг» за номером поштового відправлення № 490 вбачається, що скерована на юридичну адресу відповідача (вул. Колесси, буд. 3, с. Піщани, Стрийський район, Львівська область, 82476) копія ухвали суду від 03.10.2022 про відкриття провадження у справі була ним отримана 12.10.2022.

Відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Частиною 8 статті 80 ГПК України встановлено, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

08.08.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Асфаріс» (покупець, відповідач) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (продавець, позивач) був укладений договір купівлі-продажу від 08.08.2019, відповідно до п.1.1. якого Продавець зобов`язався поставити та передати у власність Покупцеві товар, а Покупець - прийняти та оплатити його згідно з умовами цього Договору.

На виконання умов договору позивачем поставлено відповідачу товар на загальну суму 89 775,00 грн, що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями видаткових накладних: №02/09 від 09.08.2019 та №02/04 від 04.09.2019.

Відповідно до умов договору відповідач зобов`язується оплатити товар протягом 1 (одного) календарного дня, починаючи з дня поставки товару.

У свою чергу відповідач 09.09.2019 оплатив вартість поставленого товару частково на суму 20 000,00 грн, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 69 775,00 грн.

29.09.2020 року позивач направив на адресу відповідача претензію №1 про сплату заборгованості у розмірі 69 775, 00 грн, у якій просить відповідача негайно сплатити заборгованість у десятиденний строк з моменту одержання зазначеної претензії. Проте відповідачем така вимога була залишена без розгляду та задоволення.

Відповідно до долученого до позовної заяви розрахунку розміру позовних вимог позивач просить суд стягнути з відповідача 69 775,00 грн основного боргу за товар згідно договору купівлі-продажу №01 від 08.08.2019 та судовий збір, сплачений позивачем у розмірі 2 481, 00 грн.

Відповідач доказів погашення заборгованості не подав. Суд розглядає справу за наявними матеріалами.

ПОЗИЦІЯ СУДУ.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Між позивачем та відповідачем виникли господарські зобов`язання на підставі укладеного договору купівлі-продажу № 01 від 08.08.2019.

Статтею 174 Господарського Кодексу України визначено, що господарські зобов`язання виникають, зокрема, безпосередньо з господарського договору, інших угод, передбачених законом, але таких, які йому не суперечать, а також внаслідок подій, з якими закон пов`язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, а у відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частинами першою та другою ст. 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Договір, укладений між сторонами, є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Належне виконання позивачем своїх зобов`язань за договором щодо поставки відповідачу товару на суму 89 775 грн підтверджується долученими до справи видатковими накладними № 02/09 від 09.08.2019 та № 02/04 від 04.09.2019.

Відповідно до ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до п.2.1. Договору оплата товару покупцем здійснюється по факту отримання товару Покупцем, протягом 1 (одного) календарного дня, починаючи з дня поставки товару.

Пункт 2.2. Договору зазначає, що факт отримання товару підтверджується підписаною Сторонами видатковою накладною.

У п.2.4. Договору вказано про те, що Покупець здійснює оплату за поставлений товар у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Продавця, що вказаний у Договорі.

Пункт 2.5. передбачає, що на виконання умов Договору може здійснюватись попередня оплата товару.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що прямо передбачено статтею 610 ЦК України.

За приписами статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач, всупереч взятим на себе зобов`язанням за Договором, частково не оплатив вартість поставленої позивачем товару, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 69 775,00 грн.

Згідно з п.6.1. Договору за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором, порушення умов цього Договору, Сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством, винна Сторона відшкодовує спричинені цим збитки у порядку та в строки, передбачені чинним законодавством України.

За приписами ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною (ст. 224 ГК України).

На підставі наявних у справі доказів дії відповідача суд може кваліфікувати як такі, що порушили умови укладеного договору купівлі-продажу № 01 від 08.08.2019.

Відповідно до частини 1 статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Частина перша статті 4 ГПК України визначає, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Тобто підставами для захисту цивільного права є його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частин 1, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Як встановлено ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частиною 2 статті 86 ГПК України передбачено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 69 775,00 грн основного боргу.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

За звернення до суду з позовною заявою майнового характеру позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 481,00 грн, що підтверджується долученим до матеріалів справи платіжним дорученням №0.0..1 від 26.08.2022.

Відповідно до частини 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 20, 73, 74, 76-80, 86, 123, 129, 232, 233, 236-238, 241, 247-252, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Асфаріс» (; 82401, Львівська область, Стрийський район, село Піщани, вул. Колесси, будинок 3) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) 69 775,00 грн (шістдесят дев`ять тисяч сімсот сімдесят п`ять гривень) заборгованості та 2481,00 грн (дві тисячі чотириста вісімдесят одну гривню) судового збору.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 20.01.2023.

Суддя Гоменюк З.П.