ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"16" січня 2023 р.м. Одеса Справа № 916/2851/20
Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Д.О.
секретар судового засідання Овчар А.С.
розглянувши заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Малиновського-65 від 17.11.2021 за вх. № 2-1395/21 у справі
за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )
про визнання недійсними установчих зборів,
за участю представників учасників справи:
від позивача: не з`явився;
від відповідача: не з`явився;
від третьої особи-1: не з`явився;
від третьої особи-2: не з`явився.
Фізична особа ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Малиновського-65, в якій просила суд:
Ухвалою суду від 19.11.2021 Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку Малиновського-65 було відмовлено у поновленні строку для подання доказів на понесення витрат на правничу допомогу, які подані разом із заявою від 17.11.2021 за вх. ГСОО №2-1395/21, заяву в цій частині залишено без розгляду. Водночас, враховуючи подану ОСББ Малиновського-65 заяву про розподіл судових витрат, а також з огляду на те, що судом при ухваленні рішення у справі №916/2851/20 не було здійснено розподіл витрат відповідача, які останнім заявлені у відзиві на позовну заяву, суд вищевказаною ухвалою призначив у цій справі в порядку ст.244 ГПК України судове засідання на 29 листопада 2021 о 16:30, з метою вирішення питання щодо наявності/відсутності підстав для ухвалення у цій справі додаткового рішення.
Ухвалою суду від 29.11.2021 провадження, зокрема, по заяві Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Малиновського-65 про розподіл судових витрат було зупинено до повернення матеріалів справи до Господарського суду Одеської області після перегляду судового рішення у цій справі судом апеляційної інстанції.
Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.10.2022 апеляційні скарги ОСОБА_1 та Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Малиновського-65" було залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області від 29.10.2021 без змін.
04.11.2022 матеріали справи №916/2851/20 повернулись до Господарського суду Одеської області.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 14.11.2022 провадження, в тому числі, по заяві відповідача про розподіл судових витрат було поновлено; призначено судове засідання у справі №916/2851/20 на 28.11.2022 о 16:00.
Судове засідання, призначене судом на 28.11.2022 о 16:00, не відбулось, у зв`язку з відсутністю електропостачання в будівлі суду.
Ухвалою суду від 29.11.2022 судове засідання у цій справі було призначено на 12.12.2022 о 17:35. Водночас, судове засідання, призначене судом у цій справі на 12.12.2022 о 17:35, не відбулось, у зв`язку з відсутністю електропостачання в будівлі суду.
Ухвалою суду від 13.12.2022 судове засідання для розгляду заяви відповідача було призначено на 16 січня 2023 о 12:35, в яке викликано учасників справи.
16 січня 2023 року представники учасників справи у судове засідання не з`явились, при цьому про час та місце судового засідання останні були повідомлені належним чином, а отже суд вважає можливим розглянути заяви сторін за їх відсутності за наявними у справі доказами.
Отже, розглянувши заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Малиновського-65 від 17.11.2021 за вх. ГСОО №2-1395/2 про розподіл судових витрат у справі № 916/2851/20, суд дійшов висновку про таке.
За змістом частини 1 статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 3 ст. 123 ГПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
За змістом ч. 4 ст. 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з ст.124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Відповідно до ч.ч.1, 2, ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
За змістом ч. ч. 3 - 6 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з ч. 1 ст. 127 ГПК України свідку у зв`язку з викликом до суду відшкодовуються витрати, що пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту та наймом житла, а також виплачується компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Статтею 128 ГПК України визначено, що особа, яка надала доказ на вимогу суду, має право вимагати виплати грошової компенсації своїх витрат, пов`язаних із наданням такого доказу. Розмір грошової компенсації визначає суд на підставі поданих такою особою доказів здійснення відповідних витрат. Розмір витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. У випадках, коли сума витрат пов`язаних з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, повністю не була сплачена учасниками справи попередньо або в порядку забезпечення судових витрат, суд стягує ці суми зі сторони, визначеної судом відповідно до правил про розподіл судових витрат, встановлених цим Кодексом. Граничний розмір компенсації витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно з ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Відповідно до ч. 6 ст. 129 ГПК України якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.
Частиною 8 статті 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Так, у відзиві на позовну заяву відповідачем було зазначено, що відповідно до ст. 123, 124 ГПК України ним очікується понесення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн, а також витрат, які пов`язані з витребуванням доказів у розмірі 300,00 грн та витрат, пов`язаних з наданням до суду заяв свідків, у розмірі 1400,00 грн. При цьому відповідач зазначив, що про понесення інших витрат суду буде повідомлено додатково з наданням підтверджуючих документів.
Як зазначалось судом, ухвалою суду від 19.11.2021 Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку Малиновського-65 було відмовлено у поновленні строку для подання доказів на понесення витрат на правничу допомогу, які подані разом із заявою від 17.11.2021 за вх. ГСОО №2-1395/21, заяву в цій частині залишено без розгляду, а отже питання розподілу судових витрат, понесених відповідачем, суд вирішує на підставі доказів, які долучені судом до матеріалів справи та подавались відповідачем з дотриманням процесуальних строків, визначених ГПК України.
Між цим, відповідачем також заявлялись до стягнення з позивача понесені об`єднанням витрати, які пов`язані з витребуванням доказів у розмірі 300,00 грн, та витрати, пов`язані з наданням до суду заяв свідків, у розмірі 1400,00 грн. Так, в матеріалах справи містяться нотаріально посвідчені заяви свідків ОСОБА_2 (а.с.26-27, т.2) та ОСОБА_3 (а.с. 31, т.2). В цих заявах зазначено, що плату за засвідчення підписів свідків стягнуто на підставі ст. 31 Закону України «Про нотаріат». Відповідно до довідки від 11.01.2021 № б/н, виданої приватним нотаріусом Ковальовою К.І. (а.с. 163, т.2), останній підтвердив, що за засвідчення справжності підпису ОСОБА_3 на заяві свідка нею було сплачено 1400,00 грн, а не ОСББ "Малиновського-65". В цей же час, як встановлено судом, в матеріалах справи відсутні докази щодо понесення цих витрат безпосередньо відповідачем, а тому суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено належними доказами обставини понесення саме ОСББ «Малиновського-65» витрат у розмірі 1400,00 грн, у зв`язку з наданням до суду заяв свідків, відповідно, відсутні підстави для покладення цих витрат на позивача.
Щодо витрат відповідача, понесених у зв`язку з витребуванням доказів, а саме копії протоколу спірних зборів від державного реєстратора з матеріалів реєстраційної справи ОСББ «Малиновського-65». Так, при підготовці заперечень на позовну заяву відповідач пояснив, що подана позивачем до позовної заяви копія протоколу спірних зборів не відповідає тій, що надана державному реєстратору для проведення реєстрації об`єднання як юридичної особи, у зв`язку з чим відповідач звертався до державного реєстратора із запитом про отримання засвідченої копії цього протоколу саме з матеріалів реєстраційної справи об`єднання (а.с. 34-60, т.2). Як вбачається з матеріалів справи, для отримання вищевказаного доказу відповідач сплатив на користь бюджету плату у розмірі 300,00 грн, що підтверджується поданими до матеріалів справи квитанціями (а.с. 37, т.2). Отже, оскільки ці витрати відповідача, понесені у зв`язку з збиранням доказів, пов`язані з вчиненням відповідачем процесуальних дій, необхідних для розгляду справи, суд вважає, що в цій частині витрати відповідача є обґрунтованими та доведеними, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про необхідність ухвалення у цій справі додаткового рішення на підставі ст. 244 ГПК України, яким стягнути з позивача на користь відповідача витрати, пов`язані з розглядом справи, у розмірі 300,00 грн.
Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 221, 240, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд
Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.
Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Повний текст рішення складено 24 січня 2023 року, у зв`язку з особливими умовами роботи установи суду, пов`язаними з електропостачанням.

Суддя Д.О. Бездоля