ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2023 Справа № 917/811/21

Суддя господарського суду Полтавської області Мацко О.С., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 ,

про визнання права на частку у статутному капіталі, визнання протиправним та нечинним рішення загальних зборів

Секретар судового засідання ОСОБА_3 .

Представники сторін: відсутні

25.05.2021р. до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку в статутному капіталі ТОВ «Промпластполімер», визнання протиправним та нечинним рішення загальних зборів від 26.04.2021р. про припинення діяльності товариства. Ухвалою від 26.05.2021р. суд звернувся до відділу ведення Реєстру територіальної громади Автозаводської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Полтавської області з запитом щодо доступу до персональних даних фізичної особи-відповідача.

Ухвалою від 09.06.2021р. по даній справі вжито заходи забезпечення позову за заявою, поданою до подання позову, а саме: заборонено Департаменту державної реєстрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області та будь-яким іншим повноважним особам вносити до Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запис про припинення юридичної особи - ТОВ "Промпластполімер" (м.Кременчук, вул.Хорольська, 197/6, ). В іншій частині у задоволенні заяви було відмовлено.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 06.07.2021 р., після отримання відповіді від відділу ведення Реєстру територіальної громади Автозаводської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Полтавської області, прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу у порядку загального позовного провадження. Також вказаною ухвалою призначено підготовче засідання у справі на 29.07.2021 р. на 10:00. У зв`язку з перебуванням судді Мацко О.С. у відпустці засідання суду в цей день не відбулося та ухвалою від 19.08.2021р. призначено на 14.09.2021р.

23.07.21р. до суду надійшов відзив на позов, 28.07.2021р. - відповідь на відзив та клопотання та письмові пояснення від позивача.

Ухвалою від 14.09.2021р. було відмовлено у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів, продовжено строк підготовчого засідання на 30 днів, підготовче засідання відкладено на 05.10.2021р.

У засіданні 05.10.2021р. судом з"ясовано, що у сторін відсутні додаткові заяви та клопотання, які б потребували вирішення; позивач остаточно визначився з предметом позовних вимог, способом захисту своїх порушених прав та інтересів, колом осіб, які їх порушили та до яких спрямований позов, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 26.10.21р., однак через перебування судді на лікарняному справу призначено ухвалою від 04.11.2021р. на 18.11.2021р.

Ухвалою від 18.11.2021р. задоволено клопотання відповідача (з урахуванням відсутності заперечень позивача) про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням у справі №917/1503/21, що розглядалася Господарським судом Полтавської області. Ухвалою від 28.11.2022р. провадження у справі поновлено, призначено її розгляд по суті у засіданні, про що належним чином були повідомлені сторони.

У судове засідання 17.01.2023р. представники сторін не з`явилися. Від позивача на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи по суті без його участі (задовольняється судом), у якому позивач підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити. Відповідач (представник) 16.01.2023р. направив до суду повідомлення про неможливість бути присутнім у засіданні через зайнятість в інших процесах, та просив суд провести засідання в режимі відеоконференції. Ухвалою від 17.01.2023р. у задоволенні даного клопотання відмовлено. Крім того, 17.01.2023р. до суду надійшли додаткові пояснення по суті справи від відповідача, які передані судді вже після закінчення засідання у справі.

Враховуючи викладене, з огляду на те, що явка сторін у засідання обов`язковою не визнавалася, у справі містяться заяви сторін по суті спору, в яких викладено їхні позиції, суд вважає за можливе розглянути справу по суті без участі представників сторін.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, встановив наступне:

ТОВ «Промпластполімер» діє на підставі статуту, прийнятого на загальних зборах засновників 26.10.1995р.. (а.с. 16-27). Засновниками товариства були фізичні особи ОСОБА_4 та ОСОБА_2 із частками у статутному капіталі товариства по 50%. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер (свідоцтво про смерть НОМЕР_1 від 19.09.2017р. - у матер.справи, а.с.84).

Як вбачається з протоколу загальних зборів учасників ТОВ №1 від 27.09.2018р., позивачку, яка була дружиною одного з засновників товариства ОСОБА_4 було призначено директором товариства. Наступного дня, 28.09.2018р. ОСОБА_2 зареєстрував у нотаріуса заяву про вихід зі складу учасників товариства та передачу своєї частки у статутному капіталі позивачці (копія а.с.85), підписано акт прийом-передачі частки у статутному капіталі (а.с.86); державна реєстрація змін до статуту товариства не проводилася.

Позивачка наполягає на тому, що після смерті чоловіка вона стала директором ТОВ «Промпластполімер» і спадкоємцем всього рухомого і нерухомого майна, а також прав від померлого чоловіка, що, серед іншого, підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 29.05.2019р. (а.с.87), де зазначено, що спадщина складається з частки в статутному капіталі ТОВ «Промпластполімер», що становить 50%, яка дорівнює 200 грн. В подальшому відповідач, без повідомлення позивачки, прийняв рішення загальних зборів товариства, якими припинив повноваження позивачки як директора товариства та припинив саме товариство (рішення загальних зборів ТОВ «Промпластполімер» від 26.04.2021р., копія а.с.89-90).

Усвідомлюючи факт порушення своїх корпоративних прав, позивачка 27.04.2021р. подала до нотаріуса заяву про прийняття рішення щодо вступу до ТОВ та прийняття у власність спадщини - частки у статутному капіталі товариства, та вчинила дії, спрямовані на державну реєстрацію змін у складі учасників товариства. Проте державним реєстратором було відмовлено у державній реєстрації змін, оскільки до реєстру було внесено запис про рішення засновників про припинення товариства.

Вважаючи свої права порушеними, позивачка просить суд визнати за нею право власності на частку у статутному капіталі ТОВ «Промпластполімер» у розмірі 50%, що дорівнює 200 грн., яку було успадковано від покійного чоловіка ОСОБА_4 та визнати право власності на частку у статутному капіталі товариства у розмірі 50% (200 грн.), що була отримана згідно її купівлі у ОСОБА_2 на підставі нотаріальної заяви ОСОБА_2 від 28.09.2018р. про вихід зі складу засновників ТОВ «Промпластполімер» та згідно Акту від 28.09.2018р. про передачу цієї частки позивачці, а також визнати протиправним та нечинним рішення загальних зборів від 26.04.2021р. про припинення діяльності товариства, згідно протоколу загальних зборів ТОВ «Промпластполімер» від 26.04.2021р., яке було прийнято одноособово ОСОБА_2 на загальних зборах учасників ТОВ «Промпластполімер» (згідно прохальної частини позовної заяви). Також позивачка просить відшкодувати судові витрати, в т.ч. на правову допомогу, розмір яких, згідно орієнтовного розрахунку 17 000,00 грн.

Відповідач проти позову заперечує за мотивами відзиву на позов (а.с.115-117):

- не погоджується з твердженнями позивачки стосовно укладення між ними правочину, спрямованого на перехід права власності на 50% частки у статутному капіталі, оскільки відповідного договору між сторонами не укладалося;

- переговори з цього приводу дійсно велися, однак сторонами остаточно не була погоджена ціна частки; відповідач не заперечував проти того, щоб позивачка контролювала підприємство та займалася його діяльністю, однак, не дочекавшись укладення договору по відчуження частки за ціною, яка була ним визначена ще у 2018р., прийняв рішення про припинення діяльності підприємства, маючи для цього всі підстави як єдиний його учасник;

- ТОВ не приймало рішення про прийняття до складу учасників позивачки на підставі ст.55 Закону України «Про господарські товариства», який був чинним на момент відкриття спадщини;

- Просить відшкодувати витрати на правову допомогу, орієнтовний розмір яких 50 000,00 грн.

У відповіді на відзив (а.с.121-131) позивачка спростовує викладені у відзиві заперечення, посилаючись на прийняття загальними зборами товариства рішення від 28.09.2018р. про прийняття її до складу учасників та засновників ТОВ «Промпластполімер», задоволення заяви про вихід ОСОБА_2 зі складу засновників та передачу його частки позивачці (протокол №2); позивачка стверджує, що на даний час володіє 100% часткою в статутному капіталі товариства; припинення діяльності товариства відповідачем спричинено саме конкуренцією, оскільки відповідачем розпочато власний бізнес у тій же сфері, де працює і ТОВ «Промпластполімер», при цьому вказане припинення діяльності зачіпає права та інтереси його працівників, яких не було належним чином попереджено про вивільнення.

Судом також встановлено, що рішення загальних зборів товариства, оформлене протоколом № 2 від 28.09.2018р., було предметом судового розгляду в межах справи №917/1503/21 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним рішення загальних зборів ТОВ «Промпластполімер». Рішенням господарського суду Полтавської області від 14.07.2022р. у даній справі в задоволенні позовних вимог було відмовлено; апеляційна скарга на рішення суду була повернута апелянту у зв`язку з її відкликанням. Будь-яких інших судових рішень, що стосувалися б вказаного рішення загальних зборів ТОВ, станом на час розгляду справи сторонами не надано.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного:

1) Стосовно позовної вимоги про визнання протиправним та нечинним рішення загальних зборів від 26.04.2021р. про припинення діяльності товариства, згідно протоколу загальних зборів ТОВ «Промпластполімер» від 26.04.2021р., яке було прийнято одноособово ОСОБА_2 на загальних зборах учасників ТОВ «Промпластполімер»:

Відповідно до ч. 1 ст. 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом . Управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом (ст. 97 ЦК України).

Відповідно до частин 1, 2 ст. 29 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" загальні збори учасників є вищим органом товариства. Кожен учасник товариства має право бути присутнім на загальних зборах учасників, брати участь в обговоренні питань порядку денного і голосувати з питань порядку денного загальних зборів учасників.

Згідно ст. 30 ЗУ «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» загальні збори учасників можуть вирішувати будь-які питання діяльності товариства, крім питань, віднесених до виключної компетенції інших органів товариства законом або статутом товариства. До компетенції загальних зборів учасників належать:1) визначення основних напрямів діяльності товариства;2) внесення змін до статуту товариства, прийняття рішення про здійснення діяльності товариством на підставі модельного статуту;3) зміна розміру статутного капіталу товариства;4) затвердження грошової оцінки негрошового вкладу учасника;5) перерозподіл часток між учасниками товариства у випадках, передбачених цим Законом;6) обрання та припинення повноважень наглядової ради товариства або окремих членів наглядової ради, встановлення розміру винагороди членам наглядової ради товариства;7) обрання одноосібного виконавчого органу товариства або членів колегіального виконавчого органу (всіх чи окремо одного або декількох з них), встановлення розміру винагороди членам виконавчого органу товариства;8) визначення форм контролю та нагляду за діяльністю виконавчого органу товариства;9) створення інших органів товариства, визначення порядку їх діяльності;10) прийняття рішення про придбання товариством частки (частини частки) учасника;11) затвердження результатів діяльності товариства за рік або інший період;12) розподіл чистого прибутку товариства, прийняття рішення про виплату дивідендів;13) прийняття рішень про виділ, злиття, поділ, приєднання, ліквідацію та перетворення товариства, обрання комісії з припинення (ліквідаційної комісії), затвердження порядку припинення товариства, порядку розподілу між учасниками товариства у разі його ліквідації майна, що залишилося після задоволення вимог кредиторів, затвердження ліквідаційного балансу товариства;14) прийняття рішення щодо обліку або припинення обліку часток товариства в обліковій системі часток;15) прийняття інших рішень, віднесених законом до компетенції загальних зборів учасників. Питання, передбачені частиною другою цієї статті, та інші питання, віднесені законом до компетенції вищого органу товариства, не можуть бути віднесені до компетенції інших органів товариства, якщо інше не випливає з цього Закону. До виключної компетенції загальних зборів учасників статутом товариства також може бути віднесено вирішення інших питань.

Враховуючи викладене, у вирішенні спорів, пов`язаних з визнанням недійсним рішень керівних органів товариства (у тому числі з приводу прийняття рішення про припинення діяльності Товариства ), відповідачем виступає саме товариство, як юридична особа, рішення керівних органів якої оскаржується, а не члени (учасники) цього товариства, як учасники загальних зборів.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України №13 від 24.10.2008 року "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" відповідачем у справах про визнання недійсним рішення загальних зборів є господарське товариство, а не його учасники (акціонери) (абз. 2 п. 20).

Відповідно до п. 2.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №4 від 25.02.2016 року "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин" відповідачем у спорах про визнання недійсним рішення загальних зборів та інших керівних органів юридичної особи виступає сама юридична особа.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.05.2019 року у справі №905/691/18: відповідачем у справах про визнання недійсним рішення загальних зборів є господарське товариство, а не його окремі учасники (акціонери), оскільки відповідне рішення є результатом волевиявлення не окремого учасника, а загальних зборів учасників як органа товариства.

Отже, суд акцентує увагу на тому, що у вирішенні спорів, пов`язаних з визнанням недійсними рішень керівних органів товариства (у тому числі з приводу прийняття рішення про припинення діяльності Товариства ), відповідачем виступає сама юридична особа, рішення керівних органів якої оскаржується, а не члени цього товариства, як учасники загальних зборів. Учасники господарського товариства не є належними відповідачами у справах про визнання недійсним рішення загальних зборів, оскільки відповідне рішення є результатом волевиявлення не окремого учасника, а загальних зборів учасників як органу товариства, навіть у разі, якщо вирішено питання про припинення юридичної особи. Саме такий висновок зроблений Верховним Судом у постанові від 11.08.2020р. у справі №904/1966/19: « 35. Суд касаційної інстанції погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про те, що у вирішенні спорів, пов`язаних з визнанням недійсними рішень керівних органів товариства (у тому числі з приводу прийняття рішення про припинення діяльності Товариства), відповідачем виступає саме товариство, як юридична особа, рішення керівних органів якої оскаржується, а не члени (акціонери) цього товариства, як учасники загальних зборів.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 статті 48 ГПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а в разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а в разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Однак за власною ініціативою суд не може залучити до участі в справі співвідповідача або замінити первісного відповідача належним відповідачем (пункти 37, 38 постанови Великої Палати Верховного Суду у справі №910/7122/17, постанова від 11.09.2019).

Позивач ні до закінчення підготовчого провадження у справі, ні після спливу цього строку не звертався до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача. За загальним правилом, вирішуючи господарський спір, суд з`ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для закриття провадження у справі. За результатами розгляду справи суд відмовляє у позові до неналежного відповідача. Визначення відповідача (відповідачів), предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість установлення належності відповідача (відповідачів) й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (аналогічні висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц, від 20.06.2018 у справі № 308/3162/15-ц, від 11.09.2019 у справі № 910/7122/17).

Враховуючи викладене, ОСОБА_2 не є належним відповідачем за позовною вимогою про визнання недійсним рішення загальних зборів ТОВ «Промпластполімер», що є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову в цій частині.

2) Щодо позовних вимог про визнання за позивачкою права власності на 100% частки у статутному капіталі ТОВ «Промпластполімер»:

Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16 (провадження № 12-158гс18)). Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18).

Вичерпний перелік способів захисту учасників товариства з обмеженою відповідальністю або з додатковою відповідальністю міститься у статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", норми якого є спеціальними для зазначених товариств.

Частиною п`ятою статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" встановлений вичерпний перелік документів, які подаються для державної реєстрації змін до відомостей про розмір статутного капіталу, розміри часток у статутному капіталі чи склад учасників товариства з обмеженою відповідальністю або товариства з додатковою відповідальністю: 1) заява про державну реєстрацію змін до цих відомостей; 2) документ про сплату адміністративного збору; 3) один із таких відповідних документів: а) рішення загальних зборів учасників товариства про визначення розміру статутного капіталу та розмірів часток учасників; б) рішення загальних зборів учасників товариства про виключення учасника з товариства; в) заява про вступ до товариства; г) заява про вихід з товариства; ґ) акт приймання-передачі частки (частини частки) у статутному капіталі товариства; д) судове рішення, що набрало законної сили, про визначення розміру статутного капіталу товариства та розмірів часток учасників товариства; е) судове рішення, що набрало законної сили, про стягнення з (повернення з володіння) відповідача частки (частини частки) у статутному капіталі товариства.

Якщо заявник подав для державної реєстрації заяву про державну реєстрацію, документ про сплату адміністративного збору та один із документів, визначених пунктом 3 частини п`ятої статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", то державний реєстратор повинен вчинити відповідну реєстраційну дію, яку вимагає заявник.

Отже, позовні вимоги про визнання рішення загальних зборів товариства з обмеженою відповідальністю недійсним, визнання недійсним статуту чи недійсними змін до нього, визнання права власності на частку у статутному капіталі товариства не відповідають належним та ефективним способам захисту, оскільки їх задоволення не може бути підставою для внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Належним способом захисту у цьому разі є позов про визначення розміру статутного капіталу товариства та розмірів часток учасників товариства (підпункт "д" пункту 3 частини п`ятої статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань"). Відповідачами за таким позовом є не тільки господарське товариство, але й особи - учасники товариства, які внаслідок задоволення позову можуть бути позбавлені своїх часток у статутному капіталі або їх частин у грошовому або відсотковому виразі.

Саме такий правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.10.2019 у справі №923/876/16 та від 18.12.2019 у справі №0840/3447/18, постанові ВС КГС у справі 917/315/20 від 28.07.2021р. і ін.

При цьому за змістом Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», у чинній редакції, заявником, який може звернутися за вчиненням реєстраційних дій, є учасник, керівник товариства або уповноважена ним особа - у разі подання судового рішення, що набрало законної сили, про визначення розміру статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю та розмірів часток учасників такого товариства чи судового рішення, що набрало законної сили, про стягнення з відповідача (витребування з його володіння) частки (частини частки) у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю для державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в ЄДР.

Тобто в контексті спірних правовідносин Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про належні та ефективні способи захисту прав та інтересів позивача - учасника товариства, що полягають у відновленні становища, що існувало до визначення розміру статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю та розмірів часток учасників такого товариства, оскільки саме задоволення таких вимог після внесення законодавчих змін може бути підставою для самостійного ініціювання внесення до державного реєстру змін до відповідних відомостей про юридичну особу учасником товариства як заявником.

Під час підготовчого провадження суд з"ясовував у позивача, чи сформульовані ним остаточні позовні вимоги, у тому числі стосовно способу захисту та кола осіб, які беруть участь у справі. Жодних змін до позовних вимог позивачем подано не було.

Від наведених вище постанов Велика Палата не відступала. Велика Палата Верховного Суду, не знайшовши підстав для відступу від позиції ВП ВС, висловленої у справі №923/876/16 (ухвала ВП ВС від 15.09.2020р. №5017/1221/2012) вкотре акцентувала увагу на тому, що перелік судових рішень, на підставі яких проводиться державна реєстрація розміру статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю та розмірів часток учасників такого товариства за заявою учасника такого товариства чітко визначений статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» (у редакції, чинній із 17 червня 2018 року) і є вичерпним. Відтак, наявність спору між сторонами стосовно набуття/ненабуття позивачкою статусу учасника товариства, розміру її частки, тощо не впливає на вказані висновки суду.

Таким чином, оскільки у даному випадку судом встановлено, що позивачкою обрано неефективний спосіб захисту прав, позовна вимога у цій частині також не підлягає задоволенню.

Відтак, суд відмовляє у задоволенні позову в повному обсязі. Судові витрати, понесені позивачем, відповідно до ст.129 ГПК України, не підлягають відшкодуванню.

Як було зазначено судом в описовій частині рішення, у даній справі було вжито заходи забезпечення позову. Згідно ст.145 ГПК України, у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. В такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 129,234-238,240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Відмовити у задоволенні позову.

2. Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою від 09.06.2021р.

3. Копії рішення направити сторонам.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається в порядку і строки, встанволені ст.256,257 ГПК України.

Повне рішення складено та підписано 24.01.2023р.

Суддя О.С.Мацко