ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

(додаткове)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" січня 2023 р.м. ХарківСправа № 5023/10655/11 (922/2023/22)

Господарський суд Харківської області у складі:

головуючий суддя Усатий В.О.

судді: Яризько В.О. , Хотенець П.В.

розглянувши заяву представника товариства з обмеженою відповідальністю «ЕРІДАН-ГРУПП» (вх.№870 від 13.01.2023) про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат по справ

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ЕРІДАН-ГРУПП» (36008, м. Полтава, пров. Вантажний, буд. 24, )
до державного підприємства "Завод імені В.О.Малишева" ( 61001, м. Харків, вул. Плеханівська, буд. 126, )
про стягнення коштів в межах справи про банкрутство державного підприємства «Завод імені В.О. Малишева»
ВСТАНОВИВ:

В провадженні господарського суду Харківської області перебувала справа за позовом товариства з обмеженою відповідальністю ЕРІДАН-ГРУПП до державного підприємства "Завод імені В.О.Малишева" про стягнення 151922,04 грн., з яких сума основної заборгованості 122126,00 грн., інфляційні збитки 26692,46 грн. та 3 % річних у розмірі 3103,58 грн. за Договором про закупівлю №1 від 22.09.2021 в рамках Генерального договору поставки №725 дп від 22.09.2021.

Рішенням господарського суду Харківської області від 09.01.2023 позов товариства з обмеженою відповідальністю ЕРІДАН-ГРУПП задоволено. Стягнуто з Державного підприємства Завод імені В.О. Малишева на користь товариства з обмеженою відповідальністю ЕРІДАН-ГРУПП заборгованість за Договором про закупівлю №1 від 22.09.2021 в рамках Генерального договору поставки №725 дп від 22.09.2021 у розмірі 151922,04 грн., з яких сума основної заборгованості 122126,00 грн., інфляційні збитки 26692,46 грн. та 3 % річних у розмірі 3103,58 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2481, 00 грн.

13.01.2023 на адресу суду від представника товариства з обмеженою відповідальністю ЕРІДАН-ГРУПП надійшла заява (вх.№870 від 13.01.2023) в якій останній просить суд прийняти додаткове рішення у справі № 5023/10655/11 (922/2023/22) щодо стягнення з відповідача понесених витрат на правову допомогу.

Ухвалою суду від 16.01.2023 заяву представника товариства з обмеженою відповідальністю ЕРІДАН-ГРУПП (вх.№870 від 13.01.2023) про ухвалення додаткового рішення по справі щодо розподілу витрат на правову допомогу - прийняти до розгляду. Надано відповідачу строк протягом п`яти днів з дня отримання даної ухвали для надання своєї позиції стосовно заяви представника позивача про розподіл витрат на професійну правничу допомогу. Повідомлено відповідача, що у разі ненадання своєї позиції щодо заяви (вх.№870 від 13.01.2023) у строк встановлений судом питання про розподіл між сторонами витрат на професійну правничу допомогу адвоката буде розглянуто судом за наявними в матеріалах справи документами.

До суду від Державного підприємства Завод імені В.О. Малишева надійшли заперечення (вх.№ 1807 від 24.01.2023 та вх.№ 1983 від 26.01.2023), в яких останній просить суд: відмовити у задоволенні вимог позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у сумі 27000,00 грн. по даній справі; у разі непогодження з його обґрунтуванням щодо недоведеності позивачем належними доказами факту встановлення розміру гонорару адвоката і відсутності доказів, які підтверджують фактичне отримання ним послуг та здійснення ним цих витрат зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, встановивши її у співмірному розмірі відповідно до вимог ст.ст. 126, 129 ГПК України, визначивши її у розмірі 2 000,00 грн.

Відповідно до ч.3. ст.244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Однак, враховуючи введення в Україні воєнного стану Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 (із змінами), з метою надання учасникам судового процесу можливості реалізації прав, передбачених ст. 42 ГПК України, з метою недопущення порушення прав сторін на подання своєї позиції стосовно заяви представника позивача про розподіл витрат на професійну правничу допомогу у строки, встановлені судом ухвалою від 16.01.2023, суд був вимушений вийти за межі строку, встановленого статтею 244 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши заяву представника товариства з обмеженою відповідальністю ЕРІДАН-ГРУПП (вх.№870 від 13.01.2023) про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, суд приходить до висновку про її часткове задоволення з наступних підстав.

Так, позивач в заяві про розподіл судових витрат просить суд стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу відповідно до заявлених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач разом з позовною заявою надав попередній розрахунок судових витрат та просив суд стягнути з відповідача витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 27000,00 грн.

Положеннями статті 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до пункту 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є: відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Метою запровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективного захисту своїх прав в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина 1 статті 16 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ст.244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частини 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частинами 2, 3 статті 126 ГПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Частиною 1 статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Також, суд зазначає, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору.

Згідно з частиною 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, а також розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі Баришевський проти України, від 10.12.2009 у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12.10.2006 у справі Двойних проти України, від 30.03.2004 у справі Меріт проти України заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У справі East/West Alliance Limited проти України Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі Ботацці проти Італії (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунок таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Враховуючи вищевикладене, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.

Аналогічна правова позиція також викладена у додаткових постановах Верховного Суду від 22.03.2018 у справі №910/9111/17 та від 11.12.2018 у справі №910/2170/18.

Суд також враховує, що в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 зазначено, що за змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу).

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, ст.903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору. За приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Відповідно до ст.30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд оцінює рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Саме така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18.

Як свідчать матеріали справи, у зв`язку з порушенням відповідачем прав та інтересів позивача, останній звернувся до адвоката Важеніної Світлани Анатоліївни, з метою надання йому юридичних послуг з приводу захисту інтересів в суді, про що було укладено відповідний договір про надання правової допомоги № 12/10 від 12.10.2022.

Згідно п.1.1. договору про надання правової допомоги № 12/10 від 12.10.2022 виконавець зобов`язується усіма законними способами здійснювати представництво клієнта, захищати його права і законні інтереси, надавати усі види правової допомоги, в обсязі та на умовах, встановлених у цьому договорі та додаткових угодах до нього, в межах чинного законодавства України, з питання - а клієнт зобов`язаний оплатити всі види правової допомоги виконавця та фактичні, витрати, необхідні для виконання цього договору. Безпосередній зміст правової допомоги виконавця за цим договором полягає в тому, що клієнт доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання, під час строку дії цього договору здійснити представництво (представити) клієнта з питань стягнення у судовому порядку суми заборгованості з Державного підприємства Завод імені В.О.Малишева () 122126,00 грн. за Генеральним договором поставки №725дп від 22.09.2021 р. та Договором про закупівлю №1 від 22.09.21 у рамках Генерального договору поставки №725дн від 22.09.2021., штрафних санкцій, що будуть нараховані виконавцем, та судових витрат.

Пунктом 2.1. Договору на виконання п. 1.1. договору, клієнт надає право та уповноважує виконавця на наступне:

п.2.1.1. надавати клієнту правову допомогу, здійснювати його представництво, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в господарському, в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, підприємствах, установах, організаціях, перед фізичними та юридичними особами, здійснювати захист прав та законних інтересів при виконанні судових рішень, в тому числі право оскаржувати рішення, дії та бездіяльність органів, їх службових і посадових осіб;

п.2.1.2. Отримувати письмові висновки фахівців з питань, що потребують спеціальних знань;

п. 2.1.3. Збирати відомості про факти, які можуть бути використані як докази:

п.2.1.4. Запитувати і отримувати документи або їх копії від підприємств, установ, організацій, об`єднань, а від громадян за їх згодою:

п.2.1.5. Застосовувати науково-технічні засоби відповідно до чинного законодавства України;

п.2.1.6. Подавати та отримувати від імені клієнта документи, в тому числі заяви, скарги, листи тощо;

п.2.1.7. Подавати від імені клієнта у паперовій та/або електронній формі процесуальні документи (зокрема, але не виключно: позовні та інші заяви по суті справи, заяви з процесуальних питань тощо);

п.2.1.8. Подавати до суду письмові, речові та електронні докази;

п.2.1.9. Знайомитися із матеріалами справи:

п.2.1.10. Брати участь у розгляді справи із усіма правами, які чинне законодавство надає клієнта як учаснику справи;

п.2.1.11. Сплачувати від імені клієнта судовий збір, витрати, пов`язані із розглядом справи та інші необхідні платежі з подальшою повного їх компенсацією клієнтом:

п.2.1.12. Користуватися усіма правами клієнта, які визначені для нього чинним законодавством;

п.2.1.13. Виконувати інші дії. передбачені законодавством України.

Пунктом 2.3.1. договору сторони погодили обов`язок клієнта сплачувати виконавцю гонорар в порядку і терміни, передбачені даним договором.

Розділом 4 договору сторонами погоджено гонорар.

Згідно п.4.1. договору, винагорода виконавця за надання правової допомоги (гонорар) за цим договором становить 27 000,00 (двадцять сім тисяч) гривень за розгляд справи у суді першої інстанції. Розмір винагороди складає тверду суму; не залежить від об`єму виконаних адвокатом робіт. Інші умови оплати можуть визначатися в додатковій угоді/додаткових угодах, що є невід`ємною частиною Договору. Факт надання послуг за цим договором підтверджується Актом приймання-передачі наданих послуг.

У відповідності до п.4.2. договору, гонорар підлягає сплаті протягом 30 банківських днів з моменту підписання сторонами відповідного Акту приймання-передачі наданих послуг на підставі виставленого рахунку.

Згідно п.7.1. договору, цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами.

Відповідно п. 7.2. договору, строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 7.1. цього Договору та закінчується 31 грудня 2023 року.

На підтвердження понесення позивачем витрат на правову допомогу адвоката представник позивача надав суду :

- копію договору про надання правової допомоги № 12/10 від 12.10.2022;

- копію Акту приймання-передачі наданих послуг № 27/10 від 12.01.2023;

- копію Ордера на надання правничої (правової) допомоги серії ВЕ № 1073345 від 31.10.2022.

Разом з тим, відповідач обґрунтовуючи свої заперечення (вх.№ 1807 від 24.01.2023 та вх.№ 1983 від 26.01.2023) вказує, що на підтвердження понесених витрат на послуги адвоката позивачем надано: копію договору про надання правової допомоги № 12/10 від 12.02.2022 та копію Акту приймання-передачі наданих послуг № 27/10 від 12.01.2023 до Договору про надання правничої допомоги від 27.10.2022. Відповідач зазначає, що наданий відповідачем Акт складений, на його думку, на виконання Договору про надання правової допомоги № 27/10 від 27.10.2022, а копії такого договору позивачем не надано, відповідно, як зазначає відповідач, з`ясувати яке він має відношення до справи №5023/10655/11 (№ 922/2023/22) не вбачається можливим.

Суд критично ставиться до доводів відповідача в цій частині, вважає їх не обґрунтованими і такими, що спростовуються матеріалами справи, оскільки Акт приймання-передачі наданих послуг № 27/10 від 12.01.2023 до Договору про надання правничої допомоги від 27.10.2022 стосується (у відповідності до п.1 зазначеного Акту) прийняття юридичних послуг щодо надання правової допомоги з питання підготовлення та передачі до Господарського суду Харківської області позовної заяви про стягнення на користь клієнта заборгованості у розмірі 151922,04 грн. з Державного підприємства Завод імені В.О.Малишева () та судових витрат, за результатом розгляду якої Господарським судом Харківської області винесено рішення від 09.01.2023 по справі № 5023/10655/11 (922/2023/22) про задоволення позовних вимог.

Суд зазначає, що надані представником позивача документи на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу є достатніми доказами на підтвердження наявності підстав для відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу.

Щодо розміру вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу адвоката суд зазначає наступне.

Зокрема, відповідно до ч.5 ст.129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями ч.ч.6, 7, 9 ст.129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч.4 ст.126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. (ч.5 ст.126 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 6 ст.126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Звертаючись з клопотанням про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу відповідач, зокрема, посилається на те, що сума гонорару адвоката є неспівмірною із складністю справи та обсягом фактично наданих адвокатом послуг. Окрім того, відповідач, посилаючись на скрутний фінансовий стан, вказує, що у зв`язку із неплатоспроможністю останнього ухвалою господарського суду Харківської області від 27.12.2011 порушено провадження по справі про банкрутство Державного підприємства Завод імені В.О. Малишева (справа № 5023/10655/11), якою одночасно введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. На даний час провадження по справі триває.

Як вже зазначалось вище, позивачем надано до суду Акт приймання-передачі наданих послуг № 27/10 від 12.01.2023 до Договору про надання правничої допомоги від 27.10.2022.

Як вбачається судом із змісту наданого позивачем Акту, пунктом 2 передбачений перелік юридичних послуг, наданих на виконання Договору, а саме: збирання та аналіз доказів, необхідних для підготовки позову; аналіз актуальної судової практики з аналогічних питань та формування правової позиції; підготовка позовної заяви, формування додатків д позову, подання позову до суду; підготовка пояснень по справі.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що в рамках розгляду справи 5023/10655/11 (922/2023/22) адвокатом складено та подано до суду позовну заяву (вх. 2023 від 31.10.2022) та додаткові пояснення у справі (вх.№ 17484 від 30.12.2022).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Так, предметом спору у справі № 5023/10655/11 (922/2023/22) є стягнення заборгованості за двома поставками, тому підготовка позову не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи, нормативно-правове регулювання спірних правовідносин в даному питанні не змінювались, справа не є складною, підготовка її до розгляду не вимагала аналізу великої кількості доказів, законодавства, значних затрат часу та зусиль; позовна заява охоплює дві поставку товару та нарахування здійснені за прострочення оплати, що не потребує значного часу для розрахунку та підготовки позову.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд враховує малозначність справи та її розгляд судом в порядку спрощеного провадження без виклику сторін.

Вирішуючи питання співмірності, суд також враховує фінансовий стан відповідача, а також особливий стратегічний характер діяльності підприємства відповідача для країни, особливо в умовах воєнного стану.

Враховуючи викладене, надавши оцінку усім доданим до заяви доказам з урахуванням усіх аспектів і складності цієї справи, врахувавши критерії співмірності розміру заявлених витрат на правничу допомогу, визначені ч.4ст.126 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, значенням справи для сторони, ціною позову (151922,04 грн.) суд дійшов висновку про те, що справедливим та співмірним є 10000,00 грн. витрат позивача на професійну правничу допомогу, які відповідно до вимог ст.129 Господарського процесуального кодексу України слід покласти на відповідача у зазначеному розмірі.

В частині стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 17000,00 грн суд вважає за необхідне відмовити.

Керуючись ст.ст.123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву представника товариства з обмеженою відповідальністю «ЕРІДАН-ГРУПП» (вх.№870 від 13.01.2023) про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

Стягнути з державного підприємства «Завод імені В.О. Малишева» ( 61001, м. Харків, вул. Плеханівська, буд. 126, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ЕРІДАН-ГРУПП» (36008, м. Полтава, пров. Вантажний, буд. 24, ) понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00грн.

Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

В частині стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 17000,00 грн. відмовити.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення шляхом подання апеляційної скарги до Східного апеляційного господарського суду.

Головуючий суддя Суддя Суддя В.О. Усатий В.О. Яризько П.В. Хотенець