СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2023 року м. Харків Справа № 917/184/22

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Лакіза В.В., суддя Мартюхіна Н.О.,

за участю секретаря судового засідання Голозубової О.І.,

за участю представників:

від позивача КАРПЕНКО Віктор- на підставі ордеру серії СВ №1042467 від 21.12.2022р.;

від відповідача не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ЛУБЕНСЬКИЙ МОЛОЧНИЙ ЗАВОД, Полтавська область, м. Лубни, (вх.№1076 П/2) на рішення господарського суду Полтавської області від 01.09.2022р. у справі №917/184/22 (суддя Киричук О.А., ухвалене в м.Полтава, час ухвалення не зазначено, дата складення повного тексту 12.09.2022р.)

за позовом: Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю БАТЬКІВЩИНА, Чернігівська область, Срібнянський район, с. Калюжинці,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю ЛУБЕНСЬКИЙ МОЛОЧНИЙ ЗАВОД, Полтавська область, м. Лубни,

про стягнення 709520,89грн.,

ВСТАНОВИВ:

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю БАТЬКІВЩИНА звернулось до господарського суду Полтавської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ЛУБЕНСЬКИЙ МОЛОЧНИЙ ЗАВОД про стягнення 709520,89грн. заборгованості, в тому числі: основна заборгованість в розмірі 706205,82грн. за договором №4 на закупівлю молока від 01.01.2021р., 3315,07грн. - 3% річних від простроченої суми.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань в частини повної та своєчасної оплати товару за поставлений товар за договором №4 на закупівлю молока від 01.01.2021р.

23.06.2022р. позивачем подано до господарського суду Полтавської області заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій він просив суд стягнути з відповідача основну заборгованість в розмірі 565761,80грн. за договором №4 на закупівлю молока від 01.01.2021р. та 3%річних від простроченої суми в розмірі 10071,46грн.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 01.09.2022р. у справі №917/184/22 позов задоволено повністю; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю ЛУБЕНСЬКИЙ МОЛОЧНИЙ ЗАВОД на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю БАТЬКІВЩИНА заборгованість в розмірі 565761,80грн, 10071,46грн. 3% річних від простроченої суми, витрати по сплаті судового збору в сумі 8637,50грн.; повернуто Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю БАТЬКІВЩИНА з Державного бюджету України - 2005,31 грн судового збору, сплаченого за платіжним дорученням №1610 від 09.02.2022р., оригінал якого знаходиться в матеріалах справи №917/184/22.

Відповідні висновки місцевого господарського суду з посиланням на положення статей 11, 526, 530, 599, 625, 626, 627, 629, 655, 712 Цивільного кодексу України, статей 175,193 Господарського кодексу України мотивовані тим, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджується факт порушення відповідачем договірних зобов`язань щодо оплати вартості поставленого товару, що свідчить про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Товариство з обмеженою відповідальністю ЛУБЕНСЬКИЙ МОЛОЧНИЙ ЗАВОД з рішенням місцевого господарського суду не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд змінити рішення господарського суду Полтавської області від 01.09.2022р. у справі №917/184/22 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги зменшити, задовольнивши позов частково.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що під час розгляду справи місцевим господарським судом, позивачем було подано заяву про зменшення позовних вимог, з 709520,89грн. на 565761,00грн., з огляду на часткову сплату відповідачем суми наявної заборгованості.

Проте, позивачем не було враховано в заяві про зменшення суми боргу коштів за договором №4, які були перераховані на його рахунок згідно платіжного доручення №2534 від 16.06.2022р. на суму 10000,00грн., №444 від 17.06.2022р. на суму 10000,00грн., №454 від 20.06.2022р. на суму 10000,00грн., №457 від 21.06.2022р. на суму 10000,00грн., копії яких долучено до апеляційної скарги.

Отже, до ухвалення місцевим господарським судом оскаржуваного рішення, сума боргу фактично зменшилась на 40000,00грн., відповідно судом було невірно викладено розрахунок суми залишку заборгованості, яка повинна становити 525761,80грн., що і стало підставою для звернення з відповідною апеляційною скаргою.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 17.10.2022р. залишено апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ЛУБЕНСЬКИЙ МОЛОЧНИЙ ЗАВОД на рішення господарського суду Полтавської області від 01.09.2022р. у справі №917/184/22 без руху в порядку статті 260 Господарського процесуального кодексу України, з тих підстав, що апелянтом не надано суду доказів сплати судового збору у встановленому законом розмірі.

09.11.2022р. апелянтом подано до апеляційного господарського суду документи на підтвердження усунення недоліків, що стали підставою для залишення апеляційної скарги без руху, а саме: платіжне доручення на підтвердження сплати судового збору (вх.№6901).

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 18.11.2022р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю ЛУБЕНСЬКИЙ МОЛОЧНИЙ ЗАВОД на рішення господарського суду Полтавської області від 01.09.2022р. у справі №917/184/22; ухвалено господарському суду Полтавської області надіслати на адресу Східного апеляційного господарського суду матеріали справи №917/184/22; встановлено позивачу у справі строк до 01.12.2022р. для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами його надсилання; призначено справу до розгляду на 06.12.2022р.; ухвалено учасникам справи невідкладно повідомити суд про отримання цієї ухвали, зокрема шляхом надсилання засвідченого електронним цифровим підписом уповноваженої особи відповідного повідомлення на електронну адресу Східного апеляційного господарського суду; запропоновано учасникам справи заздалегідь письмово повідомити суд про намір і можливість взяти участь у судовому засіданні для своєчасного вжиття заходів з організації його проведення; з метою уникнення загрози для життя і здоров`я учасників судового процесу рекомендувати взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції; явку представників учасників справи визнано необов`язковою; запропоновано учасникам справи для прискорення документообігу в межах цієї справи, надсилати їх з використанням програми Електронний суд або надсилати документи з засвідченням електронним цифровим підписом уповноваженої особи на електронну адресу Східного апеляційного господарського суду: .

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 06.12.2022р. відкладено розгляд справи відкласти на 12.01.2023р. о 14:30год.

22.12.2022р. Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю БАТЬКІВЩИНА подано до апеляційного господарського суду заяву про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням системи відеоконференцзв`язку "EasyCon".

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 27.12.2022р. задоволено заяву представника Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю БАТЬКІВЩИНА, адвоката Карпенко Віктора Костянтиновича, про участь у судовому засіданні 12.01.2023р. о 14:30год. у справі №917/184/22 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задовольнити; ухвалено провести судове засідання в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку "EasyCon".

У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 12.01.2023р. представник позивача заперечив проти вимог апеляційної скарги, просив відмовити в її задоволенні, рішення господарського суду Полтавської області від 01.09.2022р. у справі №917/184/22 залишити без змін.

Враховуючи, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи по суті, що представник позивача з`явився в судове засідання та надав пояснення в обґрунтування своїх вимог та заперечень, а відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути скаргу в даному судовому засіданні за наявними у матеріалах справи доказами.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 01.01.2021р. між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «БАТЬКІВЩИНА» (надалі - виробник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛУБЕНСЬКИЙ МОЛОЧНИЙ ЗАВОД» (надалі - переробник) було укладено договір №4 на закупівлю молока (надалі договір т.1 а.с.8-11), відповідно до умов якого виробник зобов`язався передати у власність переробнику молоко-сировину коров`яче натуральне незбиране партіями, в порядку і на умовах визначених цим договором, а переробник зобов`язався прийняти такі партії молока і оплатити їх (пункт 1.1. договору).

Місцем передавання виробником молока переробнику є приймальне відділення ТОВ «Лубенський молочний завод» м. Лубни, вул. Індустріальна, 2 (пункт 1.2. договору).

Відповідно до пункту 1.3 договору, строки передавання молока виробником переробнику визначаються сторонами у додатку №1 до договору.

На виконання пункту 1.3. договору, сторонами було складено та підписано додаток №1 до договору (т.1 а.с.12), відповідно до умов якого виробник зобов`язався в строк до 01.01.2021р. виробити та приготувати до відправки молоко по вазі і якості згідно умов договору на пункті видачі на молочному блоці на фермі в с. Калюжинці Срібнянського району Чернігівської області в кількості 18-27 тон та доставити на 15:00год.

Ціна на молоко встановлюється за домовленістю сторін та фіксується протоколом погодження цін на молоко, який є додатком №2 до цього договору (пункт 3.1. договору).

Зокрема, згідно протоколу погодження цін на молоко №5 від 28.09.2021р. (т.1 а.с.15), сторонами було встановлено ціну на молоко коров`яче, сире, незбиране грн. за 1 базову охолоджену тону молока з 01.10.2021р.: вищий ґатунок та перший ґатунок 10750,00 закупівельна базова ціна без ПДВ грн./т.

Згідно протоколу погодження цін на молоко №6 від 08.12.2021р. (т.1 а.с.16), сторонами було встановлено ціну на молоко коров`яче, сире, незбиране грн. за 1 базову охолоджену тону молока з 09.12.2021р.: вищий ґатунок та перший ґатунок 11250,00 закупівельна базова ціна без ПДВ грн./т.

Сторони погодилися, що молоко вважається прийняти належним чином і уповноваженою на це особою, якщо у спеціалізованій товарно-транспортній накладній проставлений підпис уповноваженої особи переробника та печатка у відповідності до п. 2.15.

Згідно пункту 5.1. договору, розрахунок за закуплене молоко переробник проводить на розрахунковий рахунок виробника не пізніше як через сім календарних днів із дня одержання молока та належним чином оформлених документів зазначених в даному договорі.

Позивач зазначав, що на виконання умов укладеного між сторонами договору ним було постановлено товар (молоко) в строки та в порядку визначеному договором, що підтверджується доданими до позовної заяви видатковими накладними: від 05.12.2021р. №760 поставлено молоко коров`яче незбиране кількістю 17328, заліковою вагою 18677,5кг, за ціною без ПДВ 10,75грн., на загальну суму 240939,77грн., в тому числі ПДВ - 40156,63грн; від 09.12.2021р. №780 поставлено молоко коров`яче незбиране кількістю 17328, заліковою вагою 18739,6кг, за ціною без ПДВ 11,25грн., на загальну суму 252984,61грн., в тому числі ПДВ - 42164,61грн.; від 12.12.2021р. №781 поставлено молоко коров`яче незбиране кількістю 17328 заліковою вагою 17325кг, за ціною без ПДВ 11,25грн., на загальну суму 233887,51грн., в тому числі ПДВ - 38981,51грн., а також товарно транспортними накладними Форма №1-ТН) №476 від 05.12.2021р., №486 від 09.12.2021р., №492 від 12.12.2021р. (т.1 а.с.17-19, 20-25).

Проте, поставлений товар було сплачено відповідачем частково, зокрема, сплачено було лише партію молока передану 05.12.2021р. на суму - 21606,07грн., що підтверджується платіжним дорученням №997 від 27.01.2022р. на суму 30000,00грн. (т.1 а.с.26).

Частина коштів отриманих на підставі цього платіжного доручення, в розмірі 8393,93грн. були зараховані на погашення бору за поставку відповідачу молока від 02.12.2021р.

Отже, з урахуванням часткової оплати, борг відповідача за отриманий ним товар (молоко) становив 706205,82грн.

З метою досудового врегулювання спору, 28.01.2022р. позивачем було направлено на адресу відповідача вимогупретензію №28/01-1 (т.1 а.с.27), в якій вимагав в строк до 04.02.2022р. сплатити наявну заборгованість.

Проте, відповіді на вказану претензію надано не було, як і не було в добровільному порядку сплачено суму наявної заборгованості, що і стало підставою для звернення 09.02.2022р. Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю БАТЬКІВЩИНА до господарського суду Полтавської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ЛУБЕНСЬКИЙ МОЛОЧНИЙ ЗАВОД про стягнення 709520,89грн. заборгованості, в тому числі: основна заборгованість в розмірі 706205,82грн. за договором №4 на закупівлю молока від 01.01.2021р., 3315,07грн. - 3% річних від простроченої суми (т.1 а.с.1-35).

23.06.2022р. позивачем було подано до господарського суду Полтавської області заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій він просив суд стягнути з відповідача основну заборгованість в розмірі 565761,80грн. за договором №4 на закупівлю молока від 01.01.2021р. та 3% річних від простроченої суми в розмірі 10071,46грн. (т.1 а.с.50-53).

Обґрунтовуючи підстави для зменшення розміру позовних вимог позивач зазначав, що відповідач частково сплатив борг по договору №4 на закупівлю молока від 01.01.2021р., що підтверджується наступними платіжними дорученнями: №590 від 09.02.2022р. на суму 10000,00грн.; №2751 від 29.04.2022р. на суму 30000,00грн.; №3495 від 20.05.2022р. на суму 30000,00грн.; №3787 від 31.05.2022р. на суму 30000,00грн.; №3893 від 03.06.2022р. на суму 30000,00грн.; №4322 від 15.06.2022р. на суму 10444,02грн.

Загальна сума боргу відповідача перед позивачем по договору №4 на закупівлю молока від 01.01.2021р. станом на 21.06.2022р. становить 565761,80грн., що також підтверджується актом звірки взаємних розрахунків від 15.06.2022р. по договору №4 на закупівлю молока від 01.01.21 року, який було підписано сторонами.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 01.09.2022р. у дані справі позов задоволено повністю, з підстав викладених вище (т.1 а.с.73-77).

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи вимоги процесуального законодавства, суд апеляційної інстанції здійснює перегляд рішення господарського суду Полтавської області від 01.09.2022р. у справі №917/184/22:

- в межах доводів та вимог апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю ЛУБЕНСЬКИЙ МОЛОЧНИЙ ЗАВОД, а саме: в частині розміру суми основної заборгованості за договором №4 на закупівлю молока від 01.01.2021р.

Так, за змістом статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно з частиною 1 статті 626, частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

У статті 6 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Приписами частин першої, другої статті 712 Цивільного кодексу України, які кореспондуються з вимогами частини першої статті 265 Господарського кодексу України, визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною першою статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (частина перша статті 692 Цивільного кодексу України).

За приписами статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 193 Господарського кодексу України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

За приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання.

Відповідно до частини першої статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як було зазначено вище, на виконання умов укладеного між сторонами договору позивачем було постановлено товар (молоко) в строки та в порядку, визначеному договором, що підтверджується доданими до позовної заяви видатковими накладними: від 05.12.2021р. №760 поставлено молоко коров`яче незбиране кількістю 17328, заліковою вагою 18677,5кг, за ціною без ПДВ 10,75грн., на загальну суму 240939,77грн., в тому числі ПДВ - 40156,63грн; від 09.12.2021р. №780 поставлено молоко коров`яче незбиране кількістю 17328, заліковою вагою 18739,6кг, за ціною без ПДВ 11,25грн., на загальну суму 252984,61грн., в тому числі ПДВ - 42164,61грн.; від 12.12.2021р. №781 поставлено молоко коров`яче незбиране кількістю 17328 заліковою вагою 17325кг, за ціною без ПДВ 11,25грн., на загальну суму 233887,51грн., в тому числі ПДВ - 38981,51грн., а також товарно транспортними накладними Форма №1-ТН) №476 від 05.12.2021р., №486 від 09.12.2021р., №492 від 12.12.2021р. (т.1 а.с.17-19, 20-25).

Пунктом 5.1. договору сторони погодили, що розрахунок за закуплене молоко переробник проводить на розрахунковий рахунок виробника не пізніше як через сім календарних днів із дня одержання молока та належним чином оформлених документів зазначених в даному договорі.

Отже, виходячи з положень вказаного пункту договору, з урахуванням строків поставки, товар (молоко) передане відповідачу:

- 05.12.2021р. та повинно було бути сплачено відповідно до умов договору до 12.12.2021р. включно, а з 13.12.2021р. розпочинається прострочка оплати;

- 09.12.2021р. повинно бути сплачено відповідно до умов договору до 16.12.2021р. включно, а з 17.12.2021р. розпочинається прострочка оплати;

- 12.12.2021р. повинно було бути сплачено відповідно до умов договору до 19.12.21р. включно, а з 20.12.2021р. розпочинається прострочка оплати.

Матеріалами справи підтверджено, що поставлений товар було сплачено відповідачем частково, зокрема, сплачено було лише партію молока передану 05.12.2021р. на суму 21606,07грн., що підтверджується платіжним дорученням №997 від 27.01.2022р. на суму 30000,00грн. (т.1 а.с.26).

Частина коштів, отриманих згідно цього платіжного доручення в сумі 8393,93грн., були зараховані на погашення бору за поставку відповідачу молока 02.12.2021р.

При цьому, як вірно зазначено місцевим господарським судом, відповідач не повідомляв про неправильність здійснених позивачем зарахувань коштів, а тому зарахування частини коштів на погашення боргу за поставку відповідачу молока від 02.12.2021р. приймається як правомірне.

За таких обставин, станом на момент подання позовної заяви, борг відповідача за молоко, яке було ним отримано 05.12.2021р., становило 219333,70грн. А партії молока, які були передані відповідачу 09.12.2021р. на суму 252984,61грн. та 12.12.2021р. на суму 233887,51грн., взагалі оплачені не були.

Отже, станом на день подання позовної заяви до суду, борг відповідача перед позивачем за отримане ним молоко на підставі договору №4 на закупівлю молока від 01.01.2021р. становить 706205,82 грн.

Також, матеріалами справи підтверджується, що після подання позовної заяви до суду, відповідачем було частково сплачено борг по договору №4 на закупівлю молока від 01.01.2021 року на загальну суму 140444,02грн., відповідні оплати було проведено 09.02.2022р. на суму 10000,00грн., 29.04.2022р. на суму 30000,00грн., 20.05.2022р. на суму 30000,00грн., 31.05.2022р. на суму 30000,00грн.; 03.06.2022р. на суму 30000,00грн.; 15.06.2022р. на суму 10444,02грн.

Отже, загальна сума боргу відповідача перед позивачем за договором №4 на закупівлю молока від 01.01.2021 року, станом на дату ухвалення оскаржуваного рішення становить 565761,80грн.

Апелянт наголошує, що позивачем не було враховано в заяві про зменшення суми боргу коштів за договором, які були перераховані на його рахунок згідно платіжних доручень №2534 від 16.06.2022р. на суму 10000,00грн., №444 від 17.06.2022р. на суму 10000,00грн., №454 від 20.06.2022р. на суму 10000,00грн., №457 від 21.06.2022р. на суму 10000,00грн., копії яких долучено до апеляційної скарги.

Отже, на думку апелянта, до ухвалення місцевим господарським судом оскаржуваного рішення, сума боргу зменшилась на 40000,00грн., внаслідок чого судом було невірно здійснено розрахунок суми заборгованості, яка повинна становити 525761,80грн., що і стало підставою для звернення з відповідною апеляційною скаргою.

Вирішуючи питання щодо прийняття додаткових доказів наданих апелянтом, колегія суддів зазначає, що згідно статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів в розумінні статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження винятковості випадків, які б перешкоджали у дотриманні відповідачем встановлених як законом так і судом строків для вчинення відповідних процесуальних дій, а саме - неможливості своєчасного подання ним письмових доказів, що додані до апеляційної скарги, як до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, а тому підстави для їх дослідження та врахування при розгляді справи відсутні.

Прийняття судом апеляційної інстанції додаткових документів на стадії апеляційного провадження за відсутності визначених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України підстав для їх прийняття фактично буде порушувати принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, оскільки відповідно до статті 124, пунктів 2, 3, 4 частини 2 статті 129 Конституції України, статей 7, 13 Господарського процесуального кодексу України основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Поряд з цим, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України).

Отже, додаткові докази, додані апелянтом до апеляційної скарги є одними з доказів, який оцінює суд, однак в силу приписів 269 Господарського процесуального кодексу України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Проте, відповідних об`єктивних обставин апелянт (відповідач) не навів.

Враховуючи вищевикладене, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджується факт порушення відповідачем договірних зобов`язань щодо оплати вартості поставленого товару, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми основного боргу за договором №4 на закупівлю молока від 01.01.2021р. в розмірі 565761,80грн.

Судова колегія зазначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 76 Господарського процесуального кодексу України).

За наведених обставин, враховуючи межі перегляду рішення місцевого господарського суду, визначені частиною 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення місцевий господарський суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх фактичних обставин справи, дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, через що підстави для його скасування відсутні.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при перегляді оскаржуваної ухвали в апеляційному порядку та відхиляються судовою колегією апеляційної інстанції за необґрунтованістю, у зв`язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю ЛУБЕНСЬКИЙ МОЛОЧНИЙ ЗАВОД не підлягає задоволенню, рішення господарського суду Полтавської області від 01.09.2022р. у справі №917/184/22 з урахуванням меж його перегляду, визначених частиною 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, слід залишити без змін.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції керуючись положеннями статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладає витрати за подання апеляційної скарги на апелянта.

Керуючись ст.ст. 254, 269, 270, 273, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ЛУБЕНСЬКИЙ МОЛОЧНИЙ ЗАВОД залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 01.09.2022р. у справі №917/184/22 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 17.01.2023

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий суддя О.В. Плахов

Суддя В.В. Лакіза

Суддя Н.О. Мартюхіна