ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" січня 2023 р. Справа № 910/1341/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Чорногуза М.Г.

Агрикової О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи матеріали апеляційної Приватного акціонерного товариства "Судноплавна компанія "Укррічфлот"

на рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2022

у справі № 910/1341/22 (суддя О.С. Комарова)

за позовом Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Миколаївської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України"

до Приватного акціонерного товариства "Судноплавна компанія "Укррічфлот"

про стягнення 12 144, 35 грн

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" (далі - ДП "Адміністрація морських портів України", позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Судноплавна компанія "Укррічфлот" (далі - ПрАТ "СК "Укррічфлот", відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 12 144, 35 грн .

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань щодо сплати адміністративного та корабельного зборів.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.07.2022 у справі № 910/1341/22 позов задоволено повністю.

Ухвалюючи вказане рішення, суд виходив з доведеності позивачем факту порушення відповідачем умов чинного законодавства щодо оплати корабельного збору в загальному розмірі 10 631,98 грн та 1 512,37 грн адміністративного збору за розвантаження баржами та буксирами судна OSMAN PRINCE у період з 30.01.2019 по 06.02.2019.

Не погодившись із вищезазначеним рішенням, ПрАТ "СК "Укррічфлот" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції прийняте при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, а також порушенні норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

В обґрунтування скарги апелянт вказує на те, що межі акваторії Миколаївського морського порту визначені межами відповідних точок координат на карті, які встановлені Кабінетом Міністрів України. За твердженням апелянта, РПП-2 не містить критерії віднесення його до морських терміналів, оскільки сам об`єкт не є майновим комплексом та не входить до його складу, не знаходиться у межах морського порту і не доведено, що він входить до технологічно пов`язаних об`єктів інфраструктури морського порту. Як вказує апелянт, РПП-2 перебуває за межами акваторії та території порту Миколаїв. Судна ПрАТ "СК "Укррічфлот" не здійснювали судозахід в акваторію морського порту Миколаїв і вихід з нього, з огляду на що відсутні підстави для сплати відповідачем корабельного та адміністративного портових зборів.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.09.2022 поновлено ПрАТ "СК "Укррічфлот" пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2022 у справі № 910/1341/22; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПрАТ "СК "Укррічфлот" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2022 у справі № 910/1341/22; розгляд апеляційної скарги ПрАТ "СК "Укррічфлот" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2022 у справі № 910/1341/22 постановлено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи; ДП "Адміністрація морських портів України" встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу; зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2022 у справі № 910/1341/22.

01.09.2022 на електронну пошту Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшла заява про вступ у справу як представника, яка сформована в системі "Електронний суд" 01.09.2022.

05.09.2022 на електронну пошту Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, яке сформовано в системі "Електронний суд" 03.09.2022.

Позивач скористався правом, наданим статтею 263 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), та 06.10.2022 надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва - без змін.

Заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги позивач зазначає, що підставою для справляння корабельного та адміністративного зборів є факт заходження судна в порт, а не в акваторію; відповідач безпідставно посилається на постанову Кабінету Міністрів України "Про межі акваторії морського порту Миколаїв" від 22.10.2008 № 937, оскільки у вказаній постанові відсутні межі порту, тоді як межі акваторії порту є більш вузьким поняттям; прихід та вихід суден в морський порт Миколаїв підтверджується належними та допустимими доказами; апелянтом не заперечується, що річкові судна відповідача (буксири та баржі) здійснили заходження на РПП-2; РПП-2 входить до акваторії порту Миколаїв, що встановлено рішенням у справі № 910/17897/20.

21.10.2022 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від скаржника надійшли заперечення на відзив на апеляційну скаргу та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.10.2022 відмовлено у задоволенні клопотання ПрАТ "СК "Укррічфлот" щодо розгляду апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2022 у справі № 910/1341/22 в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно з ч. 10 ст. 270 ГПК України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, у період з 30.01.2019 по 06.02.2019 ПрАТ "СК "Укррічфлот" розвантажило у морському порту Миколаїв 11 999,979 т нітрату амонію (селітри) з морського іноземного судна OSMAN PRINCE, з використанням майна Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" - рейдового портового пункту РПП № 2 в районі "Дідової хати" (далі - РПП-2).

З метою розвантаження судна OSMAN PRINCE річкові судна відповідача (буксири з баржами) здійснили 15 суднозаходів у порт - до РПП-2, зокрема 5 суднозаходів баржами: УРФ-1 (2 заходи), СЛАВУТИЧ-РУДА-1 (1 захід), АП-01 (1 захід), ДНЕПРОВЕЦ-9 (1 захід), а також 10 суднозаходів буксирами: ЭРНСТ КРЕНКЕЛЬ (7 заходів), ВОЛОДЯ ДУБИНИН (1 захід), САША ЧЕКАЛИН (2 заходи).

Вказане підтверджується листом обліку руху барж та загальними деклараціями про прихід/вихід буксирів та буксирів з баржами, загальними деклараціями (GENERAL DECLARATION) прихід 30.01.2019 з 12 000 т багажу та про вихід 06.02.2019 судна OSMAN PRINCE без вантажу, стейтментом (Statement Of Facts) від 07.02.2019 судна OSMAN PRINCE.

Відповідач є власником річкових суден, які заходили в порт, а саме барж ДНЕПРОВЕЦ-9, УРФ-1, СЛАВУТИЧ-РУДА-1, АП-01 та буксирів ВОЛОДЯ ДУБИНИН, САША ЧЕКАЛИН, ЭРНСТ КРЕНКЕЛЬ, що підтверджується документами Регістра судноплавства України.

За фактом кожного з 15 суднозаходів річкових суден відповідача (буксири з баржами) позивачем було розраховано корабельний та адміністративний збори, складено акти виконаних робіт (послуг) та виставлені рахунки на оплату, які в подальшому були направлені відповідачеві.

У відповідь на отримання таких документів листом від 01.04.2019 № 298 відповідач відмовився від підписання і повернув акти наданих послуг, а також відмовився погасити заборгованість.

У вказаному листі зазначається, що підставою справляння адміністративного та корабельного зборів є настання певної події, а саме, заходження судна у морський порт або вихід судна з морського порту, проте, на переконання відповідача, підстави для оплати відсутні, оскільки РПП-2 знаходиться поза межами акваторії морського порту Миколаїв, які визначені постановою Кабінету Міністрів України від 22.10.2008 № 934 "Про межі акваторії морського порту Миколаїв".

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначає, що РПП-2 є гідротехнічною спорудою порту та оголошено якірною стоянкою, РПП-2 належить до меж акваторії Миколаївського морського порту і на РПП-2 позивач зобов`язаний виконувати функції, які оплачуються портовими зборами - організація та забезпечення безпеки судноплавства, утримання, організації та забезпечення безпечної експлуатації судноплавних шляхів, гідротехнічних споруд відповідно до вимог законодавства, а відтак заходження в морський порт Миколаїв і вихід з нього річкових суден відповідача (буксири та баржі) є підставою для сплати корабельного та адміністративного портових зборів.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги відповідача вважає необґрунтованими, з огляду на наступне.

Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У частині 1 статті 1 Закону України "Про морські порти України" наведено визначення термінів, які вживаються у цьому Законі, а саме:

акваторія морського порту (портова акваторія) - визначена межами частина водного об`єкта (об`єктів), крім суднового ходу, призначена для безпечного підходу, маневрування, стоянки і відходу суден;

гідротехнічні споруди морських портів (гідротехнічні споруди) - інженерно-технічні споруди (портова акваторія, причали, пірси, інші види причальних споруд, моли, дамби, хвилеломи, інші берегозахисні споруди, підводні споруди штучного та природного походження, у тому числі канали, операційні акваторії причалів, якірні стоянки), розташовані в межах території та акваторії морського порту і призначені для забезпечення безпеки мореплавства, маневрування та стоянки суден;

морський порт - визначені межами територія та акваторія, обладнані для обслуговування суден і пасажирів, проведення вантажних, транспортних та експедиційних робіт, а також інших пов`язаних з цим видів господарської діяльності;

морський термінал - розташований у межах морського порту єдиний майновий комплекс, що включає технологічно пов`язані об`єкти портової інфраструктури, у тому числі причали, підйомно-транспортне та інше устаткування, які забезпечують навантаження-розвантаження та зберігання вантажів, безпечну стоянку та обслуговування суден і пасажирів;

рейд - частина акваторії морського порту, що використовується для стоянки суден на якорі, у тому числі для ремонту суден, посадки (висадки) пасажирів, проведення вантажно-розвантажувальних робіт, в її незахищеній частині (зовнішній рейд) або в частині, захищеній повністю або частково огороджувальними гідротехнічними спорудами чи об`єктами природного походження (внутрішній рейд).

Відповідно до положень статті 8 Закону України "Про морські порти України" межами морського порту є межі його території та акваторії. Межі акваторій морських портів визначаються і змінюються Кабінетом Міністрів України без порушення меж акваторій суміжних морських рибних портів та річкових портів. Відведення акваторії морського порту (надання в користування) адміністрації морських портів України здійснюється на підставі рішення Кабінету Міністрів України відповідно до закону.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про межі акваторії морського порту Миколаїв" від 22.10.2008 № 934 визначено, що акваторія порту включає:

- водний простір р. Південний Буг, обмежений береговою лінією, лінією кордонів причалів та лініями, що з`єднують точки з такими координатами...;

- водний простір тринадцятого коліна Бузько-Дніпровсько-Лиманського каналу (підхідний канал порту) та першого коліна каналу акваторії порту Миколаїв;

- водний простір територіального моря в районі банки Трутаєва для відстою суден, що прямують у порт, та проведення вантажних робіт, обмежений лініями, що з`єднують точки за такими координатами…;

- водний простір територіального моря (акваторія приписаного портового збору пункту Очаків), обмежений береговими гідротехнічними спорудами та лініями, що з`єднують точки з такими координатами…:

- акваторію підхідного каналу портового пункту Очаків завширшки 200 метрів та охоронну зону 100 метрів від бровок каналу у напрямку 30*-210* між лініями, що з`єднують точки з такими координатами …;

- акваторію портового пункту Очаківського каналу завширшки 100 метрів та охоронну зону 100 метрів від бровок каналу.

Згідно Лоції Чорного та Азовського морів на води України Миколаївський морський порт розташовано біля лівого берега річки східніше Каботажного молу. Акваторія порту поділена на зовнішній та внутрішній рейди. Акваторія порту охоплює водний простір річки Південний Буг, обмежений береговою лінією причалів, тринадцятим коліном Бузько-Дніпровсько-Лиманського каналу (підхідний канал порту) та першим коліном каналу акваторії порту Миколаїв, що є внутрішнім рейдом порту; акваторію приписаного портового пункту Очаків і підхідного каналу портового пункту Очаків; а також водний простір в районі банки Трутаєва, що є зовнішнім рейдом порту.

Зовнішній рейд порту використовується для відстою суден, що прямують у порт, та проведення вантажних робіт.

У пункті 3 Прикінцевих положень Закону України "Про морські порти України" зазначено, що підприємства морського транспорту, на які на день набрання чинності цим Законом поширюється визначення терміну "морський термінал", незалежно від їх місця знаходження в межах або за межами існуючих державних підприємств - морських портів, підлягають включенню до меж морського порту, акваторією якого вони користуються, або до меж найближчого морського порту. Територія таких морських терміналів, у тому числі територіально відокремлена від основної території морського порту, включається в межі відповідного морського порту.

Згідно пунктів 1.5, 1.6 Порядку ведення Реєстру гідротехнічних споруд морських портів України, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України 18.02.2013 № 9, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06.03.2013 за № 363/22895, адміністратором указаного Реєстру є адміністрація морських портів України, яка забезпечує технічне і технологічне створення та супроводження програмного забезпечення Реєстру, його ведення, збір відомостей, внесення їх до Реєстру, систематизацію, надання доступу до Реєстру, збереження і захист даних, що містяться в Реєстрі, виключення даних з Реєстру, а також внесення змін до відомостей, що містяться в Реєстрі.

Відповідно до інформації з Реєстру гідротехнічних споруд морських портів України, рейдовий портовий пункт РПП № 2 зареєстровано за № ГТС-2060; призначення ГТС - вантажний; місце розташування - розташований на південь другого коліна каналу акваторії порту Миколаїв та першого коліна Спаського каналу; власник (балансоутримувач) ГТС та організація, що експлуатує ГТС ? ДП "АМПУ" в особі Миколаївської філії.

Згідно відомостей, наведених у додатках № 5 "Відомості про якірні стоянки морського порту Миколаїв" 5 та № 6 "Схеми якірних стоянок" до Обов`язкових постанов по морському порту Миколаїв, затверджених наказом ДП "АМПУ" від 13.12.2016 № 451 та зареєстрованих у Головному територіальному управлінні юстиції у м. Києві 29.12.2016 за № 279/1592, РПП-2 є якірною стоянкою морського порту Миколаїв.

Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції, на РПП-2 поширюється наведене вище визначення гідротехнічної споруди морського порту.

За таких обставин, як вірно встановлено місцевим господарським судом, РПП-2, як гідротехнічна споруда, входить до меж Миколаївського морського порту і, здійснивши суднозахід на РПП-2, судно OSMAN PRINCE здійснило суднозахід саме до Миколаївського морського порту, з огляду на що посилання апелянта на те, що судом не доведено обставин входження РПП-2 до меж Миколаївського морського порту відхиляються колегією суддів.

До того ж, колегія суддів зазначає, що відомості про РПП-2 внесені до Реєстру морських портів України та Реєстру гідротехнічних споруд морських портів України як гідротехнічної споруди Миколаївського морського порту.

Відповідно до пунктів 1.3., 1.4. держателем Реєстру є Міністерство інфраструктури України.

Держатель забезпечує функціонування та ведення Реєстру, здійснює керівництво та безпосередній контроль за створенням Реєстру та дотриманням цього Порядку.

Отже, твердження апелянта про те, що позивачем неправомірно включено РПП-2 до Реєстру ГТС, відхиляються колегією суддів.

Статтею 22 Закону "Про морські порти України" передбачено, що у морському порту справляються такі портові збори: корабельний, причальний, якірний, канальний, маяковий, адміністративний та санітарний.

Наказом Міністерства інфраструктури України від 27.05.2013 № 316 затверджено Порядок справляння та розміри ставок портових зборів (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 1.2 Порядку згідно з частинами третьою - п`ятою статті 22 Закону України "Про морські порти України" портові збори сплачуються адміністрації морських портів України, крім випадків, визначених цим Законом, зокрема, корабельний збір справляється на користь користувача портової акваторії, а також власника операційної акваторії причалу (причалів), збудованої до набрання чинності Законом України "Про морські порти України".

Портові збори (корабельний, причальний, якірний, канальний, маяковий, адміністративний та санітарний) справляються в морських портах із суден і плавучих споруд, що плавають під Державним Прапором України та іноземними прапорами, за групами згідно з додатком 1 до цього Порядку (п. 1.3 Порядку).

Пунктом 1.4. Порядку передбачено, що сплата портових зборів у морських портах здійснюється до виходу судна з морського порту, а за транзитний прохід каналами - шляхом попередньої оплати або безпосередньо на вході у канал.

За документами Регістру судноплавства України судна відповідача, які заходили в порт є річковими буксирами або річковими баржами. Такі судна згідно Додатку № 1 до Порядку належать до групи В.

Відповідно до п. 2.7 Порядку із суден групи В корабельний збір справляється за кожне заходження в морський порт і вихід з нього у каботажному плаванні за такими ставками:

16 доларів США - із судна, буксира;

8 доларів США - з одиниці (баржа, ліхтер).

Згідно пункту 7.1 Порядку із суден груп А, Б, В і Г адміністративний збір справляється під час кожного заходження судна у порт за такими ставками:

0,022 долара США за 1 куб. м умовного об`єму судна - із суден у закордонному плаванні;

0,0022 долара США за 1 куб. м умовного об`єму судна - із суден у каботажному плаванні.

Таким чином, для справляння адміністративного збору значення має факт заходження судна у порт, а для справляння корабельного збору - вхід/вихід в/з акваторії морського порту, операційної акваторії причалу (причалів).

Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 02 травня 2018 року в справі № 915/525/17.

Загальними деклараціями про прихід 30.01.2019 судна OSMAN PRINCE з 12 000 т вантажу та про вихід 06.02.2019 судна без вантажу, а також листом обліку руху барж з вантажем при розвантаженні судна OSMAN PRINCE підтверджується факти входу та виходу конкретних суден відповідача з порту.

Також матеріали справи містять копії генерального акту № 1 від 06.02.2019 по судну OSMAN PRINCE, вантажного маніфесту від 21.01.2019, стейтменту від 07.02.2019 судна OSMAN PRINCE, які у своїй сукупності підтверджують факти заходження суден відповідача до акваторії порту Миколаїв.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції , що несплачені відповідачем суми адміністративного збору у розмірі 1 512,37 грн та корабельного збору у розмірі 10 631,98 грн визнаються обґрунтованими, підтвердженими відповідними доказами та такими, що підлягають до стягнення.

Верховний Суд зазначає, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (частина 1 статті 74 ГПК).

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має на меті усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

Відповідно до статті 79 ГПК наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Верховний Суд під час касаційного перегляду судових рішень неодноразово відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (подібні за змістом висновки викладено у постановах Верховного Суду від 09.08.2022 у справі № 902/1038/21, від 25.06.2020 у справі № 924/233/18, від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17).

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статей 76-77 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Враховуючи викладені обставини та наявні в матеріалах справи докази на їх підтвердження, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частиною 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених місцевим господарським судом та судом апеляційної інстанції, інші доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на вирішення спору у даній справі.

Згідно зі статтею 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищезазначене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2022 у справі № 910/1341/22 прийнято відповідно до вимог чинного законодавства, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування чи зміни не вбачається, відповідно, апеляційна скарга ПрАТ "Судноплавна компанія "Укррічфлот" має бути залишена без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні, на підставі статті 129 ГПК України, покладається на апелянта.

Керуючись ст. ст. 253-254, 269, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Судноплавна компанія "Укррічфлот" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2022 у справі № 910/1341/22 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2022 у справі № 910/1341/22 залишити без змін.

3. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2022 у справі № 910/1341/22.

4. Матеріали справи № 910/1341/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді М.Г. Чорногуз

О.В. Агрикова