ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

13.01.2023м. ДніпроСправа № 904/259/23

за позовом Міністерства оборони України, м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровська фабрика нетканих матеріалів", м. Дніпро

про стягнення штрафних санкцій за договором

Суддя Євстигнеєва Н.М.

С У Т Ь С П О Р У:

Міністерство оборони України звернулося до господарського суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровська фабрика нетканих матеріалів" штрафних санкцій у сумі 9 484 273,56грн, з яких:

пеня у розмірі 0,1% в сумі 6 801 568,2грн,

втрати від інфляції в сумі 2 682 705,36грн.

Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням договору № 286/3/22/203 від 22.05.2022 на постачання меблів для дому (39140000-5) (матрац казармений, вид 2, тип 1, розмір 1850х650х60) в частині своєчасного та повного виконання зобов`язань з поставки товару в установлений договором строк.

Разом з позовною заявою позивачем подано заяву про вжиття заходів до забезпечення позову до набрання рішенням законної сили шляхом:

накладення арешту на рахунки та на нерухоме майно, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровська фабрика нетканих матеріалів", які знаходяться (обліковуються) на його балансі на території України в межах суми заявлених позовних вимог у розмірі 9 626 537,66 грн.

Заява мотивована тим, що невжиття заявленого заходу забезпечення позову може істотно ускладнити або унеможливити виконання рішення суду; призведе до порушення вимог щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Здійснивши розгляд заяви, перевіривши матеріали справи, суд вважає її такою, що не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 4 ст. 137 ГПК України).

Співмірність передбачає врахування господарським судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Отже, аналізуючи викладене, можна дійти висновку, що метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову (постанова КГС у складі ВС від 08.10.2018 у справі №913/257/18).

За таких обставин, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд, в першу чергу, повинен оцінити доводи заявника на підтвердження того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

За змістом статей 2, 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суть якої полягає в тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною першою статті 170 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що будь-яка письмова заява з процесуальних питань повинна містити, окрім іншого, перелік доказів (за наявності), що додаються до заяви.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, заявник жодного доказу на підтвердження того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист чи поновлення порушених, оспорюваних прав, інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, суду не надав.

Тривале невиконання контрагентом зобов`язання з поставки товару за договором не є доказом для такого висновку.

Крім того, заявник просить накласти арешт на рахунки боржника, що не передбачено положеннями частини першої статті 137 Господарського процесуального кодексу України. Право суду самостійно визначати спосіб забезпечення позову законом не передбачений.

Тож в цій частині клопотання задоволенню не підлягає.

Стосовно накладення арешту на нерухоме майно, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровська фабрика нетканих матеріалів", яке знаходиться (обліковуються) на його балансі на території України.

Оскільки предметом позовних вимог є вимога про захист прав та законних інтересів Міністерства оборони України, порушених внаслідок невиконання Товариством зобов`язань з поставки товару за контрактом, то, з урахуванням предмета позовних вимог, у випадку задоволення позову у даній справі у Товариства виникне обов`язок щодо сплати грошових коштів у розмірі 9 626 537,66 грн. Суд вважає, що накладення арешту на нерухоме майно, що належить Товариству та знаходиться на його балансі без наведення переліку такого майна, не сприятиме забезпеченню збалансованості інтересів сторін, а також буде свідчити про те, що такі заходи забезпечення позову є надмірними.

12.01.2013 на запит суду отримана Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (№ 320034229) згідно якої будівлі і споруди, розташовані за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Лісопильна, буд.8 та належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровська фабрика нетканих матеріалів" перебувають в податковій заставі (номер запису про обтяження 40753993). Можливість відчуження за погодженням обтяжувача, Головного управління ДПС у Дніпропетровській області.

Державна реєстрація обтяження відбулася на підставі рішення Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради 26.02.2021, до моменту укладення договору про закупівлю товару від 22.05.2022.

За таких обставин правові підстави для задоволення заяви про забезпечення позову відсутні.

Можливість повторного звернення заявника до суду з аналогічною заявою, поданою в установленому законом порядку, чинним законодавством не заборонена.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 233 - 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

У Х В А Л И В:

Відмовити Міністерству оборони України в задоволенні заяви про вжиття заходів до забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили 13.01.2023 та може бути оскаржена до Центрального апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.М. Євстигнеєва