ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10.01.2023м. СумиСправа № 920/1027/22
Господарський суд Сумської області у складі головуючого судді Яковенка В.В., за участю секретаря судового засідання Балицького В.В.., розглянувши матеріали справи № 920/1027/22

за позовом: Виконавчого комітету Путивльської міської ради Сумської області (41500, Сумська облсть, м. Путивль, вул. Князя Володимира, 50; )

до відповідача: Приватного підприємства Рось (01010, м. Київ, вул. Івана Мазепи, 10; )

про стягнення 60 093,56 грн,

представники сторін:

позивача не з`явився;

відповідача не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач подав позовну заяву, в якій просить суд стягнути з відповідача 60 093,56 грн заборгованості по орендній платі за договором оренди землі, з яких: 57 599,66 грн основного боргу, 2 493,9 грн пені.

Ухвалою від 09.12.2022 суд відкрив провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 10.01.2023.

Відповідач відзив на позовну заяву не подав, у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Згідно зі ст. 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Пунктом 3 ч. 6 ст. 242 ГПК України визначено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

З урахуванням вказаних положень ГПК України, відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч.ч. 1-2 ст. 252 ГПК України).

Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ст. 248 ГПК України).

У ч. 8 ст. 252 ГПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позиції по справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для реалізації учасниками процесу своїх прав.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов до наступних висновків.

28 лютого 2014 року між Путивльською міською радою Путивльського району Сумської області (орендодавцем) та Приватним підприємством «Рось» (орендарем, відповідачем) був укладений договір оренди землі, відповідно до п.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємства переробної, машинобудівної та іншої промисловості, яка знаходиться за адресою: Сумська область, м. Путивль, вул. Островського, 7. В оренду передається земельна ділянка загальною площею 1,6538 га, кадастровий номер земельної ділянки :03:012:0130.

Договір оренди укладено на 10 років і діє до 28.02.2024 року (п. 7 договору).

09 квітня 2014 року договір оренди землі зареєстровано в реєстраційній службі Путивльського районного управління юстиції у Сумській області (копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права під №20253055).

Зазначений договір оренди землі було укладено на підставі рішення 51 сесії Путивльської міської ради Путивльського району Сумської області 6 скликання від 31.10.2013 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ПП «Рось» для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості в межах населеного пункту по вул. Островського, 7 у м. Путивль».

Рішенням 80 сесії Путивльської міської ради Путивльського району Сумської області «Про перейменування вулиць міста Путивля» вулицю Островського перейменовано на вулицю Миколо-Можайська.

Позивач вказує, що ПП «Рось» використовує земельну ділянку по вул. Миколо-Можайська, 7 без сплати орендної плати, що в свою чергу призвело до недоотримання міським бюджетом коштів у вигляді несплаченої орендної плати за період з 01.08.2021 по 23.02.2022 на загальну суму 57 599,66 грн.

З метою врегулювання даного спору в досудовому порядку виконавчий комітет Путивльської міської ради на адресу ПП «Рось» направив рекомендований лист претензію - вимогу про стягнення заборгованості по орендній платі (від 01.09.2022 № 02-20/1251). ПП «Рось» зазначений лист отримало, але жодних дій для сплати боргу не вчинило.

За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Відповідно до статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення (ч. 4 ст. 373 ЦК України).

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює правовідносини з оренди земельних ділянок, є Закон України «Про оренду землі».

На підставі ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст.. 13 Закону України «Про оренду зесмлі»).

Статтею 15 Закону України «Про оренду землі» визначені істотні умови договору, однією з яких є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Згідно зі ст. 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати за земельну ділянку.

За змістом ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У відповідності до ч. 1 ст. 623 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 ст. 193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з положеннями статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Пунктом 1 статті 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Наявність заборгованості зі сплати орендної плати в сумі 57599,66 грн позивач підтверджує договором оренди землі б/н від 28.02.2014 та розрахунком орендної плати за період з 01.08.2021 до 23.02.2022.

Відповідач доказів сплати орендної плати за землю у встановлені договором строки чи заперечень проти позовних вимог не подав.

Ураховуючи встановлений судом факт невиконання відповідачем договірних зобов`язань щодо своєчасної та у повному обсязі сплати орендної плати, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, шляхом стягнення з відповідача 57599,66 грн боргу зі сплати орендної плати за землю за період з 01.08.2021 до 23.02.2022.

На підставі п. 3 ч. 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Частиною 1 статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 13 договору у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 2% несплаченої суми за кожен день прострочення.

Згідно з частинами 1, 3 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

За ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

У відповідності до статті 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Згідно з поданим позивачем розрахунком пеня нарахована за період з 01.09.2021 до 23.02.2022 і становить 2493,90 грн. Ураховуючи, що судом встановлено факт порушення відповідачем строків орендної плати за договором, суд визнає зазначені вимоги законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Зважаючи на те, що суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог, судові витрати в розмірі 2481,00 грн підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 238, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства Рось (01010, м. Київ, вул. Івана Мазепи, 10; ) на користь Виконавчого комітету Путивльської міської ради Сумської області (41500, Сумська область, м. Путивль, вул. Князя Володимира, 50; ; ГУК Сум.обл/Путивльська МТГ/18010600, код отримувача: 37970404, банк отримувача: Казначейство України, номер рахунку UA0018544, код доходів 18010600) 57599 грн 66 коп. (п`ятдесят сім тисяч п`ятсот дев`яносто дев`ять гривень 66 копійок) заборгованості з орендної плати, 2493 грн 90 коп. (дві тисячі чотириста дев`яносто три гривні 90 копійок) пені та 2481 грн 00 коп. (дві тисячі чотириста вісімдесят одна гривня) витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення складено та підписано 11.01.2023.

Згідно зі статтею 241 Господарського процесуального кодексу України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Суддя В.В. Яковенко