ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" січня 2023 р. м. Рівне Справа № 918/740/22

Господарський суд Рівненської області у складі судді Марач В.В., при секретарі судового засідання Мельник В.Я., розглянувши у загальному позовному провадженні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Класика Комфорту" (01042, м. Київ, вул. Патриса Лумумби, буд. 20, офіс 41, )

до відповідача: Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3 ) від імені якого діє Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" (34400, Рівненська область, м. Вараш, )

про розірвання договору у зв`язку з істотною зміною обставин

за зустрічним позовом Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Класика Комфорту"

про стягнення 234 525,63 грн..

В судовому засіданні приймали участь:

від позивача: адвокат Гевко А.В.

від відповідача: Жеброва І.Г..

В судовому засіданні оголошувалася перерва з 04 по 11 січня 2023 року.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Класика Комфорту" звернулось в Господарський суд Рівненської області з позовом до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" в якому просить розірвати Договір № 53-122-01-22-11685 від 10.01.2022 у зв`язку з істотною зміною обставин.

Даний позов обгрунтовує наступним. Між ТОВ «Класика Комфорту» та ВП «Рівненська АЕС» ДП «НАЕК Енергоатом» укладено Договір поставки № 53-122-01-22-11685 від 10.01.2022 року. 01.03.2022 на виконання умов Договору, укладеного з Відповідачем, ТОВ «Класика Комфорту» звернулось до виробника з заявкою №15/1-03, в якій просило ТОВ «Завод Ореол-1» відвантажити продукцію, замовлену Відповідачем. Листом №194 від 01.04.2022 ТОВ «Завод Ореол-1» повідомило Позивача про неможливість поставки вказаної продукції. Так, зокрема, у листі ТОВ «Завод Ореол-1» зазначило, що місце виробництва та відвантаження замовленої продукції знаходиться на території міста Васильків, Київської області. З початку збройного нападу російської федерації, який розпочався 24.02.2022, на території міста Васильків тривали бої з військами агресора. Через це, а також через постійні ракетні обстріли, підприємство було змушене призупинити виробництво. Крім цього, у листі виробник зазначив, що основним компонентом для виробництва мастильних та покрівельних матеріалів є бітум, кількість якого після початку війни значно зменшилась, оскільки українські нафтопереробні заводи стали однією з основних цілей російської федерації та фактично повністю призупинили свою діяльність. У зв`язку з цим, виготовлення замовленої Позивачем продукції буде можливе виключно з інгредієнтів іноземного виробництва, що, у свою чергу, призведе до суттєвого збільшення ціни готової продукції. Серед іншого, виробник повідомив, що після повноцінного відновлення виробництва та отримання інформації про вартість інгредієнтів для виробництва, повідомить Позивача про вартість продукції та можливі строки її поставки.

Враховуючи зазначені обставини 23.04.2022 Позивач звернувся до Відповідача з пропозицією розірвати укладений Договір, керуючись нормами ст. 652 ЦК України.

У відповідь на вказаний лист Позивач отримав від Відповідача лише вимогу прискорити поставку продукції. Крім неринкового зростання ціни на товар, який Позивач мав поставити за Договором, поставка такого товару у строки, визначені Договором, взагалі була не можливою, адже виробник цього товару тимчасово призупинив виробництво у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Позивач вважає, що обставини, якими сторони керувалися під час укладення Договору, суттєво змінилися. Оскільки сторони обмежені положеннями Закону України «Про публічні закупівлі» в частині можливості внесення змін до Договору, то єдиним варіантом реакції на таку істотну зміну обставин Позивач вважає, що є розірвання Договору.

Враховуючи, що сторони добровільної згоди щодо розірвання Договору не досягли, Позивач вважає, що спірний Договір підлягає розірванню у судовому порядку з підстав, встановлених ст. 652 ЦК України.

Ухвалою суду від 22 вересня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі. Ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

11.10.2022 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду відповідач надав суду відзив на позов в якому проти вимог позивача заперечив, зазначив, що відсутні всі підстави, встановлені ст.652 ЦК України, для розірвання договору.

Також відповідач заявив клопотання про зменшення витрат на правову допомогу.

Крім того, 11.10.2022 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" подано зустрічну позовну заяву до Товариства з обмеженою відповідальністю "Класика Комфорту" (Позивач за первісним позовом), в якій просить стягнути з останнього 162 836,67 грн. пені та 71 688,96 грн. штрафу.

Вимоги за зустрічним позовом обгрунтовує наступним. 10 січня 2022 між ВП «Рівненська АЕС» та ТОВ «Класика Комфорту» було укладено договір № 53-122-01-22-11685, предметом якого є поставка євроруберойду на загальну суму 1 024 128,00 грн. з ПДВ. Відповідно до умов пункту 3.1 договору, продукція поставляється в строк по 30.04.2022. В порушення вказаної договірної умови, на момент підготовки зустрічного позову продукція Відповідачем поставлена не була.

Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" вважає, що обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, обидві позовні заяви виникають з одних правовідносин - зобов`язань за Договором № 53-122-01-22-11685 від 10.01.2022 року.

Ухвалою суду від 12 жовтня 2022 року зустрічну позовну заяву Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" прийнято до спільного розгляду з первісним позовом та об`єднано в одне провадження з первісним позовом.

27.10.2022 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив в якому зазначає наступне.

Передбачення зростання цін, що стали наслідком повномасштабної військової агресії, виходить за межі стандартів усвідомлення ризиків при вчиненні відповідного правочину. Таке зростання цін зумовлено незвичайними ринковими чинниками, а рядом подій, викликаних повномасштабною збройною агресією російської федерації.

Здійснення Позивачем замовлення виробнику було здійснено в строки, обумовлені Договором.

Сторони позбавлені можливості замінювати виробника та продукцію за Договором.

Сторони Договору були позбавлені можливості збільшувати ціну товару після укладення Договору до розмірів збільшення ціни такого товару на ринку

Позивач продемонстрував та навів докази того, що виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б Позивача того, на що він розраховував при укладенні договору

Позивач не посилався на форс-мажор як на підставу розірвання Доктору, а доводив наявність одночасно чотирьох умов, визначених в частині 2 етапі 652 Цивільного кодексу України, при істотній зміні обставин

У позові не було посилання на наявність форс-мажорної обставини як безпосередньо такої, що є підставою для розірвання договору, тобто не розглядалося і питання необхідності розірвання договору у зв`язку з наявністю такої істотної обставини як форс-мажор.

02.11.2022 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду від представника позивача надійшов відзив на зустрічний позов, в якому просить відмовити у задоволенні зустрічного позову з огляду на те, що порушення зобов`язання сталося не з вини позивача, а внаслідок випадку або непереборної сили.

11.11.2022 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду відповідач подав суду відповідь на відзив на зустрічний позов, в якому підтримує вимоги викладені у вказаному позові.

14.11.2022 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду відповідач подав суду заперечення на відповідь на відзив, в якому підтримує вимоги викладені у вказаному позові.

28.11.2022 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду від представника відповідача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог.

12.12.2022 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду від представника ТОВ «Класика Комфорту» надійшли заперечення на заяву про збільшення розміру позовних вимог за зустрічним позовом.

13.12.2022 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду від представника ТОВ «Класика Комфорту» надійшло клопотання, в якому просить зменшити розмір заявлених Відповідачем штрафних санкцій на 99% за зустрічним позовом.

Ухвалою суду від 13 грудня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Розгляд справи по суті призначено на "04" січня 2023 року.

В судовому засідання "04" січня 2023 року оголошено перерву на 11 січня 2023 року.

Під час розгляду справи по суті представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві, проти вимог зустрічного позову заперечив, з підстав, наведених у відзиві на нього. Представник відповідача проти позовних вимог позивача заперечила, з підстав наведених у відзиві, натомість зустрічні позовні вимоги підтримала, з підстав наведених у зустрічному позові.

Розглянувши документи і матеріали, які подані учасниками судового процесу, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши обставини на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, безпосередньо дослідивши докази у справі, суд встановив наступне.

10 січня 2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Класика Комфорту", як Постачальником та Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" ВП «Рівненська АЕС» було укладено Договір поставки № 53-122-01-22-11685 (далі по тексту Договір).

За умовами вказаного Договору ТОВ «Класика Комфорту» зобов`язується поставити і передати продукцію, а ВП «Рівненська АЕС» ДП «НАЕК Енергоатом» зобов`язується оплатити продукцію за кількістю та за цінами, що передбачені в Специфікації №1 до Договору. Відповідно до Специфікації №1 ТОВ «Класика Комфорту» зобов`язалось поставити таку продукцію: «Пластобіт ЕПП 3,0» у кількості 4 080 м.кв., «Пластобіт ЕКП 4,5 сл.» у кількості 8 680 м.кв.. Строк поставки вказаної продукції - до 30.04.2022 (п.3.1. Договору).

Виробником продукції, яка мала бути поставлена Позивачем згідно Договору, у Специфікації зазначено ТОВ «Завод Ореол-1», виробничі потужності якого знаходяться в м. Васильків, Київської області.

01.03.2022 на виконання умов Договору, укладеного з Відповідачем, ТОВ «Класика Комфорту» звернулось до виробника з заявкою №15/1-03, в якій просило ТОВ «Завод Ореол-1» відвантажити продукцію, замовлену Відповідачем. Листом №194 від 01.04.2022 ТОВ «Завод Ореол-1» повідомило Позивача про неможливість поставки вказаної продукції.

Так, зокрема, у листі ТОВ «Завод Ореол-1» зазначило, що місце виробництва та відвантаження замовленої продукції знаходиться на території міста Васильків, Київської області. З початку збройного нападу російської федерації, який розпочався 24.02.2022. на території міста Васильків тривали бої з військами агресора. Через це, а також через постійні ракетні обстріли, підприємство було змушене призупинити виробництво.

Крім цього, у листі виробник зазначив, що основним компонентом для виробництва мастильних та покрівельних матеріалів є бітум, кількість якого після початку війни значно зменшилась, оскільки українські нафтопереробні заводи стали однією з основних цілей російської федерації та фактично повністю призупинили свою діяльність. У зв`язку з цим, виготовлення замовленої Позивачем продукції буде можливе виключно з інгредієнтів іноземного виробництва, що, у свою чергу, призведе до суттєвого збільшення ціни готової продукції.

Серед іншого, виробник повідомив, що після повноцінного відновлення виробництва та отримання інформації про вартість інгредієнтів для виробництва, повідомить Позивача про вартість продукції та можливі строки її поставки.

Враховуючи зазначені обставини 23.04.2022 Позивач звернувся до Відповідача з пропозицією розірвати укладений Договір, керуючись нормами ст. 652 ЦК України.

У відповідь на вказаний лист Позивач отримав лише вимогу прискорити поставку продукції.

У подальшому Позивач знову звернувся до Відповідача з листом № 08/07-22 від 06.07.2022. У вказаному листі Позивач повторно пояснив Відповідачу причини неможливості виконати Договір на тих умовах, на яких він був укладений. Втім, сторони згоди щодо розірвання Договору так і не досягли.

У серпні 2022 року Позивач отримав від заводу-виробника оновлені ціни на товар, який мав бути поставлений Відповідачу, що вкотре свідчило про те, що Договір не може бути виконаний на тих умовах, на яких він був укладений.

Так, станом на дату укладення Договору (10.01.2022) ціни заводу-виробника на вказаний товар на умовах поставки EXW (завод виробника в Україні) за умови 100% попередньої оплати становили: Пластобіт для нижнього шару ЕПП 3,0 ДСТУ Б В.2.7-101 -2000 - 85.04 грн/м.кв., Пластобіт для верхнього шару ЕПП 4,5 сл. ДСТУ Б В.2.7-101-2000 - 108,00 грн/м.кв..

Натомість станом на 05.08.2022 ціни на цей же товар зросли до 120,00 і рн/м2 та 151,00 грн/м2 відповідно, що підтверджується копією рахунку-фактури ТОВ Ореол-1 від 05.08.2022.

Слід зазначити, що ціна вказаного товару зросла не лише у ТОВ «Завод Ореол-1». Загальне зростання цін на ринку підтверджує і ДП «Держзовнішінформ» у листі №121/91 від 09.09.2022. До основних функцій вказаного підприємства відноситься здійснення моніторингу цін на зовнішньому та внутрішньому товарних ринках, а також дослідження динаміки цінових процесів. Так, за інформацією ДП «Держзовнішінформ» ціна на євроруберойд, аналогічний тому, що має бути поставлений Відповідачу, на умовах поставки DDP м. Вараш, Рівненська область за умови попередньої оплати 100% станом на 10.01.2022 та 09.08.2022 склала:

№НайменуванняЦіна на дату, грн/м кв. з ПДВ
10.01.202209.08.2022
1Пластобіт для нижнього шару ЕПП 3.0 ДСТУ Б В.2.7-101-200089 - 90124,5 - 125
2Пластобіт для верхнього шару ЕПП 4,5 сл. ДСТУ Б В.2.7-101-255 - 156

Тобто, ціна на товар, який мав поставити Позивач, зросла в середньому на 40%.

Варто також враховувати, що вказані ціни наведені на умовах 100% передоплати, у той час, як договір між Позивачем та Відповідачем передбачав відстрочення платежу за поставлений товар.

Так само зросли і ціни на пальне, що призвело до зростання вартості доставки товару до м.Вараш. Так, станом на 10.01.2022 (дата укладення Договору) за інформацією з веб-сайту https://index.miniin.com.ua/ який щоденно публікує інформацію про вартість пального на АЗС на території України, середня ціна дизельного пального на АЗС на території України складала 29,66 грн/літр, а 29.04.2022 (останній робочий день для поставки) ціна дизельного пального вже склала 39,24 грн/літр. Тобто ціна дизельного пального за цей період зросла більше ніж на 30%.

Вказане зростання ціни на товар та на доставку цього товару робить виконання Договору збитковим для Позивача, що суперечить суті підприємницької діяльності та позбавляє Позивача того, на що він розраховував під час укладення договору.

Оскільки зростання ціни не зумовлено звичайними ринковими чинниками, а рядом подій, викликаних повномасштабною збройною агресією російської федерації, то це не охоплюється і не могло охоплюватися звичайним підприємницьким ризиком Позивача. Крім неринкового зростання ціни на товар, який Позивач мав поставити за Договором, поставка такого товару у строки, визначені Договором, взагалі була не можливою, адже виробник цього товару тимчасово призупинив виробництво у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Тобто обставини, якими сторони керувалися під час укладення Договору, суттєво змінилися.

Оскільки сторони обмежені положеннями Закону України Про публічні закупівлі в частині можливості внесення змін до Договору, то єдиним варіантом реакції на таку істотну зміну обставин є розірвання Договору.

Враховуючи, що сторони добровільної згоди щодо розірвання Договору не досягли, то на підставі статті 188 Господарського кодексу України та статті 652 Цивільного кодексу України, спір про розірвання Договору вирішується у судовому порядку.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення. в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобов`язань, є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Свобода договору означає можливість сторін вільно визначати зміст договору, який вони укладають і формувати його конкретні умови. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні вимоги встановлені ст. 193 ГК України.

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 188 Господарського кодексу України (далі ГК України) зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч. 2, 3, 4 ст. 188 ГК України, сторона договору, яка вважає за необхідне розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором, а інша сторона у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду, а у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Згідно зі ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Відповідно до частини 1 статті 652 ЦК у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Частиною другою статті 652 ЦК України передбачено, що в разі недосягнепия сторонами згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

- в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

- зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

- виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

- із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

У постанові від 02.07.2019 у справі № 910/15484/17 Верховний Суд зазначив:

« 6.24. Таким чином, закон пов`язує можливість розірвання договору одночасно з наявністю істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, та з наявністю чотирьох умов, визначених частиною другою статті 652 ЦК України, при істотній зміні обставин, з яких сторони виходили, укладаючи договір.

Застосування статті 652 ЦК України є відображенням дії у договірних правовідносинах справедливості, добросовісності, розумності як загальних засад цивільного судочинства з огляду на ті обставини, що на стабільність договірних відносин можуть вплинути непередбачувані фактори, що істотно порушують баланс інтересів сторін та суттєво знижують очікуваний результат для колісної зі сторін договору.

Істотна зміна обставин с оціночною категорією, водночас вона полягає у розвитку договірного зобов`язання таким чином, що виконання зобов`язання для однієї зі сторін договору стає більш обтяженим, ускладненим, наприклад у силу збільшення для сторони вартості виконуваного або зменшення цінності отримуваного стороною виконання, чим суттєво змінюється рівновага договірних стосунків, призводячи до неможливості виконання зобов 'язання».

Як вже було зазначено вище у зв`язку з повномасштабною збройною агресією російської федерації проти України відбулося непропорційне і неринкове зростання цін на товар, який Позивач мав поставити Відповідачу за Договором. Також виробник товару призупинив його виробництво, що зробило неможливою поставку у строки, визначені Договором. Тобто обставини при яких Позивачеві потрібно виконувати зобов`язання з поставки за Договором суттєво відрізняються від тих обставин, якими він керувався при укладенні Договору.

Таким чином відбулася істотна зміна обставин в розумінні ст.652 ЦК України, що підтверджується наступним.

У момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане.

Відповідно до цієї умови події, що викликали ускладнення у виконанні Договору і які можна назвати "істотною зміною обставин" повинні мати місце або стати відомими заінтересованій стороні після укладення договору. При встановленні вказаної умови суд має впевнитися, що жодній зі сторін не було відомо про можливу зміну обставин.

Обставини, які унеможливлюють виконання спірного Договору, а саме: ціна та можливість виготовити замовлену Відповідачем продукцію, істотно змінилися внаслідок збройної агресії російської федерації.

Жодна зі сторін спірного Договору не могли ані передбачити, ані уникнути виникненню вказаних обставин.

Таким чином, під час укладення спірного Договору ані Позивач, ані Відповідач не могли знати чи передбачити, що після укладення Договору російська федерація розпочне повномасштабну військову агресію проти України, підприємство виробника буде знаходитись на території, де відбуваються постійні ракетні обстріли, повністю зупиниться виробництво як замовленої Відповідачем продукції, так і сировини, необхідної для її виготовлення (бітуму).

Зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися.

Причиною істотної зміни обставин у цьому випадку є повномасштабна військова агресія російської федерації проти України. Позивач не міг і не може усунути цю обставину.

Позивач здійснював усі можливі заходи, спрямовані на виконання Договору. Оскільки Позивач не є виробником продукції, Позивач не може вплинути на зупинку виробництва та відсутність сировини. Водночас, Позивач звертався до заводу з заявкою поставити замовлену продукцію та лише після отримання від заводу-виробника відповіді про неможливість виконання заявки на поставку товару Позивач звернувся до Відповідача з пропозицією розірвати Договір.

Слід звернути увагу, що в спірному Договорі сторони погодили конкретного виробника продукції, а тому Позивач не мав змоги поставити продукцію іншого виробника у випадку її наявності на ринку. При цьому, з листа ДП «Держзовнішінформ» вбачається, що інші постачальники цієї продукції (дилери) також не поставляли продукцію у зв`язку з призупинення виробництва товару ТОВ «Завод Ореол-1».

Таким чином, неможливість виготовлення товару ТОВ «Завод Ореол-1» унеможливлювала виконання Позивачем зобов`язань за спірним Договором. Одночасно, неможливість виготовити товар заводом-виробником виходить за межі звичайною комерційного ризику, адже була спричинена військовими діями на території поблизу заводу-виробника та, відповідно, загрожувала як робочим потужностям, так і працівникам заводу.

Виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Виходячи із суті Договору, під час його укладення Відповідач очікував отримати товар за ринковою ціною, а Позивач очікував отримати прибуток за результатами виконання Договору.

Як було зазначено вище і підтверджується матеріалами справи, ціна на продукцію, яка має бути поставлена Позивачем, зросла в середньому на 40%. Це робить виконання Договору збитковим для Позивача. Предметом поставки є сировинний матеріал - пластобіт (рубероїд), який не відноситься до високомаржинальних товарів. Це, зокрема, підтверджується рівнем націнки дилерів, які реалізують цей товар. Виходячи з листа ДП «Держзовнішінформ» різниця між ціною виробника і дилерів складає менше 5% і це з урахуванням того, що виробник надав ціну на умовах самовивозу, а дилери на умовах доставки до м.Вараш. Тому підвищення ціни такого товару на 40% робить виконання Договору повністю нерентабельним.

Позивач є господарським підприємством і укладав спірний Договір з метою отримання прибутку. Обставини, які спричинили значне зростання ціни (збройна агресія), та саме неринкове зростання ціни товару виходить за межі звичайного комерційного ризику.

Також варто враховувати, що Договором не встановлено жодних авансових платежів за товар. А, отже, Відповідач не поніс жодних витрат, у зв`язку з укладенням Договору.

Тобто виконання Договору дуже негативно позначиться на майновому інтересі Позивача, а Відповідач отримає товар за значно нижчою ціною від ринкової, хоча він не міг розраховувати на таку майнову вигоду під час укладення Договору. Таким чином, виконання Договору суттєво порушує співвідношення майнових інтересів сторін.

Із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Військові дії та воєнний стан є обставинами непереборної сили, тобто надзвичайними та невідворотними. Вказане підтверджується листом ТПП України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 копія якого додана позивачем до позовної заяви.

Зупинка виробництва та подальше зростання цін на товар внаслідок відсутності сировини є наслідком обставин непереборної сили - ворожої атаки російської федерації та військових дій на території України. Отже, за настання таких обставин не відповідає жодна зі сторін.

Військова агресія російської федерації проти України та наслідки такої агресії для сторін (тимчасове зупинення виробництва, неринкове зростання ціни) не відносяться до звичайних комерційних ризиків, адже є надзвичайними обставинами, тобто такими, настання яких не можливо було передбачити.

Внесення змін до договору або його розірвання за рішенням суду є виключною мірою, яка пов`язана з втручанням суду в свободу договору, господарську діяльність сторін, і таке втручання може відбуватися лише у разі виникнення значного і вочевидь несправедливого дисбалансу між інтересами сторін внаслідок зміни обставин.

У Принципах Європейського договірного права вказано, що якщо сторони не досягли згоди щодо врахування істотної зміни обставин у розумний строк, суд може припинити дію договору на дату та час, визначені судом, або змінити договір таким чином, щоб розподілити між сторонами справедливою мірою втрати та вигоди, які є результатом зміни обставин (ст.6.111).

Слід зазначити, що Позивач не пропонував Відповідачу внести зміни до Договору в частині зміни ціни товару, оскільки Закон України «Про публічні закупівлі» встановлює обмеження щодо зміни істотних умов договору після його укладення.

Так, згідно з п.2 ч.5 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі» істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару па ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю.

Таким чином, навіть за умови підвищення ціни в межах, встановлених п.2 ч.5 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі», спірний Договір для Позивача усе одно був би збитковим, що свідчить про неможливість виконання Договору на тих умовах, на яких він був укладений.

Також суду зазначає, що Договором не встановлено жодних авансових платежів за товар. Тобто Відповідач не поніс жодних витрат, у зв`язку з укладенням Договору. Укладаючи Договір Відповідач розраховував отримати товар за ринковою ціною, а Позивач розраховував отримати прибуток від поставки товару Відповідачеві за ринковою ціною.

Саме тому розірвання Договору в судовому порядку не призведе до несправедливого порушення майнових інтересів Відповідача, а буде справедливим розподілом наслідків зміни істотних обставин.

З огляду на зазначене, та з урахуванням того, що виконання спірного Договору на тих умовах, на яких він був укладений, є неможливим, спірний Договір підлягає розірванню у судовому порядку.

Заперечення відповідача, наведені у відзиві, щодо відсутності істотних змін обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору та одночасної наявності умов за яких можливе розірвання договору, спростовуються всім вищенаведеним, а відтак є необгрунтованими та безпідставними.

Крім того, суд зазначає, що безпідставним є і твердження відповідача про те, що договір не може бути розірвано через те, що строк його дії закінчився 31.12.2022р.. Однак суд зазначає, що позивач з вказаним позовом звернувся до суду 19.09.2022 року, тобто ще до закінчення строку дії договору, а відтак цивільні права та інтереси позивача підлягають судовому захисту.

Щодо зустрічного позову суд зазначає наступне.

Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" просить стягнути з ТОВ «Класика Комфорту» 162 836,67 грн. пені та 71 688,96 грн. штрафу посилаючись при цьому на те, що Товариство не виконало умови Договору поставки № 53-122-01-22-11685 та не поставило йому євроруберойд на загальну суму 1 024 128,00 грн. з ПДВ..

Суд не погоджується з вимогами, викладеними у зустрічному позові, оскільки вважає, що відсутня така підстава для стягнення штрафних санкцій як вина сторони договору, а також потребує врахування наявність форс-мажорної обставини. Вказане підтверджується наступним.

Наявність істотної зміни обставин, що виключає можливість виконання зобов`язання Позивачем

Задоволення первісного позову про розірвання Договору у зв`язку з істотною зміною обставин виключає в цьому випадку задоволення зустрічного позову про стягнення штрафних санкцій за порушення господарського зобов`язання з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько- правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Стаття 614 Цивільного кодексу України передбачає, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Розірвання договору в зв`язку з істотною зміною обставин на підставі статті 652 Цивільного кодексу України виключає таку складову відповідальності як вина, оскільки доведенню підлягають умови, зокрема і щодо того, що зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися та із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Припинення правовідносин в зв`язку з істотною зміною обставин за відповідним рішенням суду містить в своєму складі і відсутність порушення з боку будь-якої зі сторін, а отже і відсутність підстави для застосування відповідальності.

Суд вважає, що у порушенні зобов`язання відсутня вина Позивача, що є підставою для стягнення штрафних санкцій, з огляду на таке.

Між ТОВ «Класика Комфорту» та ВП «Рівненська АЕС» ДП «НАЕК Енергоатом» укладено Договір поставки № 53-122-01-22-11685 від 10.01.2022. Строк поставки обумовленої Договором продукції - до 30.04.2022 (п. 3.1. Договору).

Як відомо, 24.02.2022 російська федерація розпочала проти України повномасштабну військову агресію.

Вказана подія вплинула на суттєве підвищення цін на продукцію, обумовлену Договором.

Так, повномасштабна військова агресія суттєво вплинула на ведення господарської діяльності українськими підприємствами: передислокації в безпечніші регіони, зупинення роботи у зв`язку з веденням активних бойових дій, дефіцит сировини чи трудових ресурсів, тощо.

На підвищення цін на товар вплинув той фактор, що основним компонентом для виробництва мастильних та покрівельних матеріалів є бітум, кількість якого після початку війни значно зменшилась, оскільки українські нафтопереробні заводи фактично повністю призупинили свою діяльність. У зв`язку з цим, виготовлення замовленої Позивачем продукції стало можливим виключно з інгредієнтів іноземного виробництва, що, у свою чергу, призводить до суттєвого збільшення ціни готової продукції.

Так, ціна на товар, який мав поставити Позивач, зросла в середньому на 40%. Слід зазначити, що ціна вказаного товару зросла не лише у виробника обумовленої продукції ТОВ «Завод Ореол-1» - відбулося загальне зростання цін на ринку, що підтверджується ДП «Держзовнішінформ».

Так само зросли і ціни на пальне на 35%, що призвело до зростання вартості доставки товару.

Під час укладення спірного Договору а ні Позивач, а ні Відповідач не могли знати чи передбачити, що після укладення Договору російська федерація розпочне повномасштабну військову агресію проти України, що спричинить низку інших подій: повне зупинення виробництва замовленої продукції, знищення та призупинення українських нафтопереробних потужностей, дефіцит сировини та трудових ресурсів, необхідність використовувати іноземну сировину, і як результат - підвищення вартості цін на продукцію.

Таким чином, таке зростання цін зумовлено не звичайними ринковими чинниками, а рядом подій, викликаних повномасштабною збройною агресією російської федерації.

У випадку якби на території України не розпочалися військові дії, Позивач виконав би вимоги укладеного Договору, поставив товар у строк та за ціною, погодженою сторонами.

А ні Позивач, а ні виробник продукції не повинні нести відповідальність за наслідки, викликані збройною агресією іншої країни та порушенням нормального порядку ведення господарської діяльності у всій країні.

Використання права на розірвання договору у зв`язку з істотною зміною обставин не може вважатися протиправною поведінкою Позивача.

Вказане зростання ціни на товар та на доставку цього товару робить виконання Договору збитковим для Позивача, що суперечить суті підприємницької діяльності та позбавляє Позивача того, на що він розраховував під час укладення договору.

У зв`язку з цим Позивач і звернувся до суду з позовною вимогою про розірвання договору у зв`язку з істотною зміною обставин.

Статтею 652 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути розірваний за згодою сторін, зокрема і за рішенням суду за наявності одночасно таких умов, серед яких така - виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, па що вона розраховувала при укладенні договору.

На відміну від форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), які роблять неможливим виконання зобов`язання в принципі, істотна зміна обставин є оціночною категорією, яка полягає у розвитку договірного зобов`язання таким чином, що виконання такого зобов`язання для однієї зі сторін договору стає більш обтяженим, ускладненим, наприклад у силу збільшення для сторони вартості виконуваного або зменшення цінності отримуваного стороною виконання, чим суттєво змінюється рівновага договірних стосунків, призводячи до неможливості виконання зобов`язання (п. 89 Постанови Верховного Суду від № 910/15264/21).

Застосування статті 652 ЦК України є відображенням дії у договірних правовідносинах справедливості, добросовісності, розумності як загальних засад цивільного судочинства з огляду на ті обставини, що на стабільність договірних відносин можуть вплинути непередбачувані фактори, що істотно порушують баланс інтересів сторін та суттєво знижують очікуваний результат для кожної зі сторін договору (Постанова Верховного Суду від 02.07.2019 у справі № 910/15484/17).

З наведеного вбачається, що у випадку, коли нормами закону прямо передбачена можливість за певних умов розірвання договору у судовому порядку, такий договір може бути розірваний за рішенням суду, а поведінка сторони договору щодо звернення до суду в такому випадку не може розцінюватися як така, що спрямована на порушення договору за умови відсутності очевидного зловживання правом.

Отже, якщо законодавець передбачає право на розірвання договору у зв`язку з істотною зміною обставин, то учасник господарських правовідносин, який вирішує скористатися цим правом, при умові обгрунтованості підстави не може вважатися таким, що діє протиправно та незаконно.

Позивач здійснював усі можливі заходи, спрямовані на недопущення порушення Договору.

Варто зазначити, що Позивач повідомив Відповідача про об`єктивну неможливість поставки товару одразу, як отримав інформацію від заводу-виробника про призупинення виробництва.

До моменту спливу строку Договору Позивач, враховуючи неможливість поставки товару в обумовлений строк та розуміючи перспективу загального зростання цін на продукцію, звернувся до Відповідача з пропозицією розірвати Договір.

Відповідач у відповідь на таку пропозицію відмовив, що, враховуючи неможливість розірвання договору в односторонньому порядку, призвело до необхідності Позивача звертатися до суду.

Враховуючи, що збирання доказів, аналіз судової практики та формування правової позиції, підготовка процесуальних документів, а також безпосередньо сам судовий процес потребую чимало часу та є тривалими процесами, стягнення штрафних санкцій за період до моменту винесення рішення про розірвання договору суперечило б загальним принципам справедливості, добросовісності та розумності.

Варто зазначити, що Позивач вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, оскільки безпосереднє виконання Договору в цьому випадку є збитковим для Позивача, що суперечить суті підприємницької діяльності та позбавляло б Позивача використання свого права на розірвання договору у зв`язку з істотної зміною обставин.

Застосування штрафних санкцій до Позивача суперечить правовому призначенню штрафних санкцій.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафними санкціями за змістом статті 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно правової позиції викладеної в рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013 та у постанові Верховного Суду від 06.11.2018 у справі № 913/89/18:

«Штрафні санкції мають на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та не повинні перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для нього і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Цивільні та господарські відносини повинні ґрунтуватись на засадах справедливості, добросовісності, розумності. Наявність у кредитора можливості стягувати з боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором».

При цьому в ситуації, коли Позивач звертається до суду у зв`язку з об`єктивними причинами для розірвання договору, стягнення з нього штрафних санкцій буде суперечити їх дійсному правовому призначенню, оскільки в цьому випадку не виступатиме засобом розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання, а слугуватиме несправедливим покаранням за використання його законного права, на розірвання договору у зв`язку з істотною зміною обставин.

Наявність форс-мажорної обставини, що призвела до неможливості виконання зобов`язання у визначений Договором строк.

Як вже зазначалось, строк поставки обумовленої Договором продукції - до 30.04.2022.

Неможливість поставки товару до 15.05.2022 була зумовлена обставинами непереборної сили, що спричинили повне призупинення виробництва обумовленої Договором продукції, зокрема, наступними.

Як вже згадувалось, 24.02.2022 російська федерація розпочала проти України повномасштабну військову агресію. Відповідно Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години ЗО хвилин 24.02.2022 строком на ЗО діб. У подальшому Верховною Радою України затверджено Указ Президента України від 17.05.2022 року № 341/2022 та Указ Президента України від 12,08.2022 № 573, відповідно до яких строк дії воєнного стану в Україні продовжено. Станом на дату звернення позивача до суду та ухваленням вказаного рішення, дія воєнного стану триває.

Торгово-промислова палата України загальним офіційним листом ТПП №2024/02.0- 7.1 від 28.02.2022 засвідчила, що військова агресія рф проти України є форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили)

У загальному вигляді визнано зазначений лист таким, що підтверджує форс-мажорну обставину - військову агресію російської федерації проти України.

Торгово-промислова палата України на підставі ст. ст. 14, 14 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" від 02.12.97 № 671/97-ВР, Статуту ТПП України, засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської Федерацїї проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні". Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало не можливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Отже, загальний лист ТПП України підтверджує невідворотність, надзвичайність, непередбачуваність та об`єктивність цієї обставини.

Причинно-наслідковий зв`язок між неможливістю виконання зобов`язання ТОВ «Класика Комфорту» і військовою агресією рф проти України.

Так, військова агресія рф проти України вплинула на неможливість виконання поставки Позивачем за Договором наступним чином.

Виробником продукції, яка мала бути поставлена Позивачем згідно з спірним Договором, не є безпосередньо Позивач. Єдиним виробником цієї продукції є завод - ТОВ «Завод Ореол-1», виробничі потужності якого знаходяться в м. Васильків, Київської області.

З першого ж дня військової агресії на території Київської області, зокрема на території м. Васильків, велися активні бойові дії та відбувалися постійні ракетні обстріли. Зазначена інформація є загальновідомою, а тому не підлягає доказуванню в силу норм ч. З ст. 75 ГПК України.

01.03.2022 року на виконання умов Договору, укладеного з Відповідачем, ТОВ «Класика Комфорту» звернулось до виробника з заявкою №15/1-03, в якій просило ТОВ «Завод Ореол-1» відвантажити продукцію, замовлену Відповідачем. Листом №194 від 01.04.2022 ТОВ «Завод Орсол-1» повідомило Позивача про неможливість поставки вказаної продукції. Так, зокрема, у листі ТОВ «Завод Ореол-1» зазначило, що місце виробництва та відвантаження замовленої продукції знаходиться на території міста Васильків, Київської області. З початку збройного нападу російської федерації, який розпочався 24.02.2022, на території міста Васильків тривали бої з військами агресора. Через це, а також через постійні ракетні обстріли, підприємство було змушене призупинити виробництво. Такі заходи були спричинені форс-мажорною обставиною та вжиті з метою збереження життя та здоров`я працівників виробника, а також збереження виробничих потужностей.

Таким чином, поставка товару у строки, зазначені Договором, була взагалі неможливою, адже завод-виробник тимчасово призупинив виробництво у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

При цьому зміна виробника була неможливою, оскільки саме ТОВ «Завод Ореол-1» є єдиним виробником обумовленої Договором продукції марки «Пластобіт», а відповідно до умов законодавства про публічні закупівлі внесення змін в Договір в частині зміни виробника чи продукцію не допускаються

Серед іншого, завод-виробник повідомив, що після повноцінного відновлення виробництва та отримання інформації про вартість інгредієнтів для виробництва, повідомить Позивача про вартість продукції та можливі строки її поставки.

Повноцінне відновлення діяльності ТОВ «Завод Ореол-1» та відповідно відновлення виробництва товару, який мав бути поставлений Відповідачу, відбулося 15 травня 2022 року, що підтверджується листом ДП «Держзовнішінформ» №121/91 від 09.09.2022.

Таким чином, до 15 травня 2022 року Позивач не мав можливості виконати поставку продукції за Договором у зв`язку з обставинами непереборної сили.

Крім того, суд зазначає про обумовленість в Договорі звільнення від відповідальності в разі дії непереборної сили

Відповідно до п. 11.1. Договору, сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань по договору, коли неможливість виконання стала безпосередньо викликана дією обставин, що не залежать від волі сторони, які сторона не могла передбачити і застерегти розумними мірами (непереборна сила). До таких обставин належать: стихійні лиха, екстремальні погодні умови, пожежі, війни, страйки, військові дії, громадські безпорядки, дії органів державної влади, тощо.

Відповідним доказом наявності дії обставин і їхньої тривалості є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Пунктом 11.3 Договору передбачено обов`язок сторони повідомити іншу сторону про настання або припинення обставин непереборної сили.

Позивач звертався до Відповідача з листом №22/04/22-1, повідомляючи, про неможливість виконання зобов`язання за Договором.

Відповідно до ст. 617 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, ... введення комендантської години, ..., захоплення підприємств, ..., пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, ... тощо.

Суд зазначає, що умови укладеного договору та наявна інформація на час його укладання щодо обсягу і строків поставки товару дозволяла стверджувати про наявність можливості повного та своєчасного виконання позивачем взятих на себе обов`язків за договором. Прострочення до травня 2022 року відбувалось з незалежних від Позивача причин, а саме внаслідок дії непереборної сили, що згідно зі статтею 617 ЦК України є підставою для звільнення від відповідальності. /

Таким чином, саме форс-мажорна обставина призвели до неможливості виконання Позивачем поставки обумовленої продукції у визначений договором строк.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

У відповідності до пункту 4 частини 2 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Поняття і види доказів викладені у статті 73 ГПК України, згідно якої доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Згідно зі статтею 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

За приписами статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищезазначене, суд доходить висновку, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Класика Комфорту" довело належними доказами істотну зміну обставин, якими сторони керувалися при укладенні Договору поставки №53-122-01-22-11685 від 10.01.202 р. та одночасну наявність всіх умов для розірвання договору, які передбачені ст.652 ЦКУ, натомість Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" вказаного належними та допустимими доказами не спростувало. Відтак позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Класика Комфорту" про розірвання вищевказаного договору у судовому порядку підлягає задоволенню.

В той же час суд констатує, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Класика Комфорту" також довело, що порушення Договору сталося внаслідок випадку або непереборної сили, що товариство вживало всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, і, що, відповідно, відсутня його вина у порушенні зобов`язання, а відтак останнє звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, є підставою для відмови у задоволенні зустрічного позову.

На підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір, як за розгляд первісного, так і зустрічного позовів, покладається на Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція".

Розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу не здійснюється, так як їх заявник - Товариство з обмеженою відповідальністю "Класика Комфорту" не подало суду доказів таких витрат, як то передбачено ч.8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Класика Комфорту" задоволити.

2. Розірвати Договір № 53-122-01-22-11685 від 10.01.2022, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Класика Комфорту" та Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція", у зв`язку з істотною зміною обставин.

3. У задоволенні зустрічного позову Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" відмовити.

4. Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3 ) від імені якого діє Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" (34400, Рівненська область, м. Вараш, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Класика Комфорту" (01042, м. Київ, вул. Патриса Лумумби, буд. 20, офіс 41, ) судовий збір у сумі 2481 грн. 00 коп..

5. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано 13 січня 2023 року.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Суддя Марач В.В.