ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.01.2023 Справа № 917/1327/22

Господарський суд Полтавської області у складі судді Тимощенко О.М., при секретарі судового засіданні Михатило А. В., розглянувши справу № 917/1327/22

за позовною заявою Фізичної особи - підприємця Головатого Олександра Марковича, АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бурова енергетична компанія "Технікс", вул. Олени Пчілки, 25, кім. 205, м. Полтава, 36002

про стягнення 141 766,00 грн заборгованості

Без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Полтавської області 24.102022 року надійшла позовна заява Фізичної особи - підприємця Головатого Олександра Марковича до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бурова енергетична компанія "Технікс" про стягнення 141 766,00 грн заборгованості за договором про надання послуг №10-т від 01.11.2021 року , з яких: 118 482,48 грн - сума основного боргу, 3 710,29 грн - 3% річних та 19 573,23 грн - інфляційні втрати(вх. № 1433/22).

В обґрунтування позову позивач посилається на не здійснення відповідачем повного розрахунку за надані послуги.

Також позивач просив в позовній заяві стягнути на його користь сплачений судовий збір в розмірі 2 481,00 грн.

Ухвалою від 27.10.2022 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі № 917/1327/22 в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання). Встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов з урахуванням вимог ст. 165 ГПК України протягом 15 днів з дня отримання ухвали; після отримання від позивача відповіді на відзив - подати до суду заперечення в строк 5 днів з дня отримання такої відповіді від позивача з урахуванням вимог ст. 167, 184 ГПК України. Встановив позивачу строк для подання відповіді на відзив з урахуванням вимог ст. 166 ГПК України - 5 днів з моменту отримання від відповідача відзиву на позов.

Копія ухвали від 27.10.2022 року, яка направлялася на адресу місцезнаходження відповідача, що вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та в позовній заяві (вул. Олени Пчілки, 25, кім. 205, м. Полтава, 36002) повернулася до суду без вручення з відміткою поштового відділення "адресат відсутній за вказаною адресою" (а. с. 41 - 44).

Також копія ухвали від 27.10.2022 року була направлена судом на офіційну електронну адресу відповідача, зазначену у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та в позовній заяві().

04.11.2022 року через систему «Електронний суд» до суду надійшла заява від представника відповідача - Захарова О. С. про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді (вх. № 8303 від 07.11.2022 року).

Відповідно до довідки про доставку електронного листа, копія ухвали суду від 27.10.2022 року була направлена на офіційну електронну адресу представника позивача Захарова О. С. та доставлено до його електронного кабінету - 08.11.2022 року (а. с. 40). Отже, представник відповідача мав можливість ознайомитись з матеріалами справи у в електронному вигляді та подати будь-які заяви по суті чи клопотання.

Таким чином, суд належним чином повідомляв відповідача про розгляд справи.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов у визначений у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк не скористався.

За таких обставин, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами з огляду на приписи ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення (ч. 4 ст. 240 ГПК України).

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 ГПК України).

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

01.11.2016 року між СПДФЩ Головатий О. М. (далі - позивач, виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Бурова енергетична компанія "Технікс" (далі - відповідач, виконавець) укладено договір на надання послуг №10-Т (далі - договір) (а. с. 13 - 15).

В укладеному договорі сторони узгодили, зокрема, наступне:

- Виконавець надає замовнику послуги автотракторної техніки (п. 1.1 договору);

- Найменування техніки визначається актом виконаних робіт і змінним рапортом машиніста (п. 1.2 договору);

- Замовник оплачує користування майном згідно акту виконаних робіт, який складається на основі змінного рапорту машиніста, товарно - транспортної накладної або дорожнього листа, підписаного представником замовника (п. 2.1 договору);

- У разі припинення дії цього договору виконавець припиняє надання послуг замовнику. Замовник підписує акти виконаних робіт за останній звітний період надання послуг (п. 2.2 договору);

- Обов`язок по складанню акту виконаних робіт покладається на виконавця (п. 2.3 договору);

- Оплата за користування технікою визначається на підставі розрахунку і відображається в додатку до договору №. ( п. 3.1 договору);

- Оплата здійснюється за фактично надані послуги (відпрацьований час, кілометраж, обсяг виконаних робіт), кількість яких відображена в змінному рапорті машини і затверджено підписом або штампом представника замовника (п. 3.2 договору);

- Простій техніки з вини замовника оплачується ним повністю, згідно додатку до договору № 1 (п. 3.2 договору);

- Оплата за користування технікою перераховується на розрахунковий рахунок виконавця не пізніше ніж через 3 робочих дні після підписання акту виконання робіт (п. 3.3 договору);

- Сума договору складається з вартості послуг наданих фактично, згідно підписаних обома сторонами актів виконаних робіт (п. 3.4 договору);

- Замовник зобов`язується своєчасно і в повному обсязі оплачувати надані послуги (п. 4.2 договору);

- Виконавець зобов`язується надати замовнику техніку згідно з цим договором (п. 6.1 договору);

- За невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України (п. 8.1 договору);

- Спори, які виникають за цим договором або в зв`язку із ним, не вирішені шляхом переговорів, вирішуються в судовому порядку (п. 8.2 договору);

- Цей договір діє з « 01» листопада 2016 року по « 31» грудня 2020 року (п. 9.1 договору);

- У разі відсутності заяви однією із сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором ( п.9.5 договору);

- Додатки до цього договору є його невід`ємною та складовою частиною (п. 10.1 договору);

- До цього договору додаються : а. Додаток № 1: « Одиничні розцінки вартості експлуатації техніки» (п. 10.2 договору).

Також сторонами було узгоджено додаток №1 до договору «Одиничні розцінки використання техніки» (а. с. 16).

На виконання умов договору позивачем надано послуги (послуги автокрана КрАЗ 65101 КС 55712, чергування автокрана КрАЗ 65101 КС 55712 та пробіг автокрана до місця роботи), загальна вартість яких складає 157 374,00 (з ПДВ), що підтверджується актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №68 від 28.09.2021 року (а. с. 10-13). Вказаний первинний документ містять підписи уповноважених представників позивача та відповідача та відтиски печаток даних юридичних осіб.

Однак, в порушення умов п. 3.3 договору, відповідач за надані послуги не розрахувався у повному обсязі. У зв`язку з цим відповідач заборгував позивачу за умовами договору 118 482,48 грн.

Позивачем до матеріалів справи надано засвідчену копію акту звірки взаєморозрахунків між сторонами, за період січень 2021 року - квітень 2022 року за договором № 10-т від 01.11.2016 року, у якому відображено, що заборгованість відповідача станом на 30.04.2022 року складає 118 482,48 грн (а. с. 18).

Відповідач визнав наявну заборгованість станом на 30.04.2022 року в сумі 118 482,48 грн, підписавши акт звірки взаєморозрахунків за вказаний вище період.

Згідно позиції Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі №916/1727/17 від 04.12.2019 акти звірки взаємних розрахунків, підписані уповноваженою особою відповідача (боржника) є доказами, що свідчать про фактичне визнання відповідачем наявності у нього перед позивачем боргу.

Разом з цим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Як правило, акти звірок розрахунків (чи заборгованості) складаються та підписуються бухгалтерами контрагентів і підтверджують остаточні розрахунки сторін на певну дату. Підписання акту звірки, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами (доданими до матеріалів позовної заяви копіями видаткових накладних, рахунків-фактур, довіреностей тощо, підтверджуючих здійснення кожної поставки позивачем Товару) свідчить про визнання боржником такого боргу часткової оплати такого товару тощо.

Позивач зазначає, що станом на дату подачі позовної заяви, кошти за надані послуги у розмірі 118 482,48 грн відповідач не сплатив.

Вважаючи свої права порушеними позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 118 482,48 грн основного боргу.

З метою досудового врегулювання спору позивач звертався до відповідача із претензією за вих. № 1 від 16.06.2022 (а. с. 19). Направлення даної претензії підтверджується фіскальним чеком від 16.06.2022 року, копії якого наявна в матеріалах справи (а. с. 22) та роздруківкою із сайту АТ «Укрпошта» про отримання відповідачем поштового рекомендованого відправлення (а. с. 23, 24).

Позивач зазначає, що відповідач відповідь на дану претензію не надав, кошти за надані послуги не сплатив.

У зв`язку із невиконанням відповідачем обов`язку з оплати за надані послуги, позивач на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахував відповідачу 3% річних на суму 3 710,29 грн та інфляційні втрати на суму 19 573,23 грн.

Вважаючи свої права порушеними позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 118 482,48 грн основного боргу, 3 710,29 грн 3% річних, 19 573,23 грн інфляційних втрат.

Крім цього, позивач просить суд стягнути з відповідача судові витрати, а саме: 2481,00 грн судового збору.

На підтвердження обґрунтованості позовних вимог позивач надав наступні докази (копії): витяг з ЄДР станом на 13.10.2022 року відносно відповідача, договір на надання послуг №10-т від 01.11.2016 року з додатком №1 «одиничні розцінки використання техніки», акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 68 від 28.09.2021 року, акт звірки взаєморозрахунків за період січень 2021 року - квітень 2022 року, претензія №1 (вих. № 1 від 16.06.2022 року), фіскальний чек від 16.06.2022 року, роздруківка з сайту АТ «Укрпошта» про отримання поштового рекомендованого повідомлення, витяг з ЄДР станом на 18.10.2022 року відносно позивача, свідоцтво платника єдиного податку серія А 696600.

При прийнятті рішення суд керувався наступним.

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно до ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконати обов`язки відповідно до договору.

Беручи до уваги правову природу укладеного між сторонами договору договір на надання послуг №10-т від 01.11.2016 року, враховуючи права та обов`язки його сторін, оцінка правомірності заявлених позовних вимог має здійснюватися судом з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини послуг та регулюються загальними нормами права про послуги ст.901 - 907 Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

Згідно зі ст. 901 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

В статті 629 ЦК України вказано, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом. Частиною першою ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Як встановлено судом, позивач на виконання умов договору надав послуги по договору договір на надання послуг №10-т від 01.11.2016 року, що підтверджується актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № 68 від 28.09.2021 року (а. с. 17).

Судом встановлено, що даний акт підписаний та скріплений печатками як позивачем так і відповідачем.

Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Позивач у позовній заяві посилався на невиконання відповідачем саме умов пункту 3.3 договору, де було передбачено, що оплата за користування технікою перераховується на розрахунковий рахунок виконавця не пізніше ніж через 3 робочих дні після підписання акту виконання робіт.

Оскільки сторони у договорі обумовили строк здійснення оплати робіт відповідачем за договором, то згідно ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України зобов`язання підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідач в порушення прийнятих на себе зобов`язань за вказаним договором та приписів цивільного законодавства України за надані послуги не розрахувався в повному обсязі.

Кінцевою датою перерахування оплати за надані послуги за умовами договору є 01.10.2021 року.

Доказів на підтвердження виконання зобов`язань за договором на надання послуг №10-т від 01.11.2016 року щодо здійснення оплати у вказаному розмірі відповідачем не надано.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що у даному випадку мало місце порушення договірних зобов`язань з боку відповідача щодо оплати за надані послуги і позовна вимога в частині стягнення основного боргу в сумі 118 482,48грн є правомірною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Суд зазначає, що за ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За умовами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв`язку із невиконанням відповідачем обов`язку з оплати товару, позивач на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахував відповідачу 3% річних за період з жовтня 2021 року по травень 2022 року у розмірі 19 573,23 грн та інфляційні втрати за період з 02.10.2021 року по 17.10.2022 року у розмірі 3 710,29 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних за період з жовтня 2021 року по травень 2022 року у розмірі 19 573,23 грн (здійсненого за допомогою програми "Калькулятор підрахунку заборгованості та штрафних санкцій" системи інформаційно-правового забезпечення "Ліга: закон") судом встановлено, що такий розрахунок є арифметично вірним, обґрунтованим та відповідає вимогам законодавства.

Дослідивши, здійснений позивачем розрахунок інфляційних втрат, суд визнав його арифметично невірним.

За перерахунком, здійсненим судом за допомогою програми "Калькулятор підрахунку заборгованості та штрафних санкцій" системи інформаційно-правового забезпечення "Ліга: закон", до стягнення підлягають інфляційні втрати в сумі 19 572,59 грн. В іншій частині стягнення інфляційних втрат (0,64 грн) позов є безпідставним, а отже задоволенню не підлягає.

Судом досліджено всі докази, наявні у матеріалах справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Допустимих доказів у спростування вищевикладеного чи будь-яких обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

Враховуючи наведене суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення 118 482,48 грн основного боргу, 19 572,59 грн інфляційних втрат та 3 710,29 грн 3% річних обґрунтовані, відповідачем не спростовані та не заперечуються, підтверджуються наявними доказами та підлягають задоволенню. В іншій частині стягнення інфляційних втрат (0,64 грн) позов є безпідставним, а отже задоволенню не підлягає.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись статтями 126, 129, 232-233, 237-238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Бурова енергетична компанія "Технікс" (вул. Олени Пчілки, 25, кім. 205, м. Полтава, 36002, ) на користь Фізичної особи - підприємця Головатого Олександра Марковича ( АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 118 482,48грн основного боргу, 19 572,59 грн інфляційних втрат та 3 710,29 грн 3% річних та 2 480,99 грн судового збору.

Видати наказ з набранням цим рішенням законної сили.

3. В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення складено та підписано 06.01.2023 р., після виходу судді з відпустки.

Згідно із ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 256 ГПК України та п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Суддя О. М. Тимощенко