ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.01.2023 року м.Дніпро Справа № 904/2473/22

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дарміна М.О. (доповідач)

суддів: Іванова О.Г. Березкіної О.В.

при секретарі судового засідання Бурчак А.Ю.

Представники сторін:

від позивача: Риндін Дмитро Ілліч (в режимі відеоконференції)

від відповідача: Уланівський Сергій Євгенійович (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "АГРОХІМ" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.10.2022 (повний текст складено та підписано 28.10.2022 суддя Манько Г.В.) у справі №904/2473/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "АГРОХІМ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТВАЙР"

про стягнення 2553218 грн. 07 коп.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "АГРОХІМ" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТВАЙР" 2 553 218 грн. 07 коп., з яких сума основного боргу складає 2 015 362 грн. 68 коп., неустойку 198 513 грн. 22 коп., інфляційні втрати 336 870 грн. 95 коп., 3% річних 32 632 грн. 31 коп. та судових витрат у справі.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 25.10.2022 у справі №904/2473/22 в задоволенні позову відмовлено.

Приймаючи рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що заявка на поставку товару, яка мала передувати поставці товару відповідно до п.п. 3.2, 3.3 Договору на адресу відповідача позивачем не відправлялась і загалом такий документ як заявка позивачем не створювався.

У розумінні приписів Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" та Закону України "Про електронні довірчі послуги" належні докази направлення позивачем на адресу відповідача листа № 120 від 11.03.2022р. (а.с. 16), транспортної інструкції (а.с. 17), акту звірки (а.с. 19), претензії (а.с. 14-15) відсутні.

Належних доказів направлення на адресу відповідача вказаних документів за допомогою AT "Укрпошта" сторонами не надано.

Наявними у справі доказами не підтверджено факт отримання заявки на поставку товару відповідачем, яка є підставою для здійснення поставки товару. Не підтверджено факт відмови відповідача від зобов`язання - постачання товару.

Приймаючи до уваги, що Договір діє до 31 грудня 2022р. (п. 11.1 Договору) відповідач має час на здійснення поставки у разі направлення на його адресу позивачем відповідної заявки.

Наявні у справі докази, надані сторонами, є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "АГРОХІМ" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, якимзадовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Узагальнення доводів апеляційної скарги:

Апеляційна скарга обґрунтована наступним:

- суд першої інстанції неповністю та невсебічного з`ясував обставин справи, що в тому числі, призвело до помилкових висновків в Рішенні суду від 25.10.2022 р.

- клопотання про повернення на стадію підготовчого провадження та відкладення судового засідання на іншу дату Представником Позивача не заявлялось. Дане клопотання стисло оголошувалось Судом першої інстанції на початку судового засідання 25.10.2022 р. і, наскільки зрозумів Представник Позивача, воно належало Відповідачу та було підписано його представником. В будь-якому разі від Представника Позивача такого клопотання не надходило та матеріали справи його не містять.

- судом першої інстанції повністю проігнороване письмо Клопотання Представника Позивача від 25.08.2022 р., в якому серед іншого, Представником Позивача до матеріалів справи було долучено, зокрема:

Копія Відповіді Відповідача на претензію №22/08 від 22.08.2022 р.;

Копія Пояснень до Відповіді на претензію Відповідача, з доказами надіслання Відповідачу засобами електронної пошти;

Докази надіслання Клопотання Відповідачу.

- представником Позивача, в судовому засіданні 25.10.2022 р., було заявлене клопотання, про надання 5-и хвилинної технічної перерви для з`ясування Судом першої інстанції чи наявні дані документи в канцелярії, а також для можливості Представника Позивача увімкнути власний ноутбук та особисто переглянути вхідний номер цього клопотання в системі Електронний суд та повідомити його Суду першої інстанції. Дана інформація підтверджується Протоколом судового засідання та звукозаписом судового засідання.

- після підписання Договору поставки товару № КРБ-120122 від 12 січня 2022 р., сторони фактично підписали та узгодили всі суттєві умови поставки Специфікацію № 1 до Договору поставки товару № КРБ-120122 від 12 січня 2022 р., що фактично й була заявкою на поставку Товару, відповідно до якої Постачальник зобов`язався поставити Покупцю Товар.

- щодо рахунку №17 від 12.01.2022р., вважаємо за необхідне зауважити, що даний рахунок наявний у сторін. Більш того, Відповідач не заперечував, що він виставляв цей рахунок Позивачу, не заперечував, що отримав оплату саме на підставі цього рахунку.

- судом першої інстанції не досліджувався та не аналізувався, а як наслідок не надано правової оцінки, Відповіді на претензію Відповідача №22/08 від 22.08.2022 р.

Цим документом Відповідач, фактично визнав і наявність прийнятого ним до виконання замовлення Позивача, і невиконання Відповідачем цього замовлення в строк, узгоджений сторонами Договору поставки.

- відповідачем не оспорюється факт отримання ним засобами електронної пошти Претензії №0408/22 від 04.08.2022 р. саме від Позивача, а також надіслання у відповідь, на електронну пошту Позивача, Відповідь на претензію №22/08 від 22.08.2022 р., вважаємо, Тобто, висновок Відповідача про те, що у нього не виникло грошового зобов`язання перед Позивачем некоректним та передчасним.

Окрім того, Суд першої інстанції роблячи висновок про відсутність належних доказів відправлення Позивачем на адресу Відповідача листа № 120 від 11.03.2022р. (а.с. 16), транспортної інструкції (а.с. 17), акту звірки (а.с. 19), претензії (а.с. 14-15) не прийняв до уваги сталу позицію Верховного Суду з цього питання.

- в Рішенні суду від 25.10.2022 р. Судом першої інстанції не приділено уваги судовим витратам, понесеним Позивачем.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:

У відзиві на апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "ІНТВАЙР" вказує, що:

- судом допущено описку, в частині зазначення особи, яка подала клопотання про повернення на стадію підготовчого провадження та відкладення судового засідання на іншу дату. Дійсно вказане клопотання було подано представником Відповідача.

Посилання представника на помилковість висновків суду в цій частині є абсолютно безпідставними, оскільки це описка і не більше.

- апелянтом не спростовані вказані висновки суду першої інстанції, натомість представник апелянта намагається в тексті апеляційної скарги ототожнити Специфікацію № 1 до Договору поставки товару № КРБ-120122 від 12.01.2022 р. та заявку на поставку товару, намагаючись тим самим досягти бажаного для себе процесуального результату за результатами розгляду справи, не зважаючи при цьому на дійсні обставини справи та фактичні правовідносини сторін, які свідчать про передчасність звернення Позивача до суду.

- у відзиві на позовну заяву представником Відповідача було зазначено, що Позивачем не надано належних та достовірних доказів наявності у Відповідача заборгованості за договором поставки № КРБ-120122 від 12.01.2022р. у вигляді обов`язку повернення грошових коштів в сумі 2 015 362,68 грн. за непоставлений товар. До отримання Заявки Покупця обов`язок Продавця щодо поставки товару не є порушеним, відповідно відсутні правові підстави повертати передоплату.

- відповідно до ст. 118 ГПК України та ч. 3 ст. 269 ГПК України, у Позивача відсутні правові підстави для подання цього доказу на стадії апеляційного оскарження. У зв`язку з чим він не може бути прийнятим апеляційним судом та не підлягає оцінці під час розгляду справи.

- представник Позивача в апеляційній скарзі перекрутив зміст документа Відповідача. Ніде у відповіді на претензію Відповідач не визнавав наявність прийнятого ним до виконання Замовлення Позивача і невиконання Відповідачем цього замовлення в строк, узгоджений сторонами договору поставки! Навпаки, Відповідач поінформував про свою готовність здійснити поставку товару. Однак замість направлення Заявки Покупця, як це визначено договором та отримання товару, Покупець звернувся до суду з позовом у цій справі про стягнення передоплати та штрафних санкцій.

Відповідач не погоджується з такою позицією Позивача і змушений захищатись в суді у встановлений процесуальним законом спосіб, оскільки на момент подання позову у Відповідача не виник цивільно-правовий обов`язок повернути грошові кошти. Тому Відповідач і просив суд першої інстанції повністю відмовити у задоволенні позову. Лише у разі направлення Заявки Покупця, непоставки товару Відповідачем за цією заявкою, тобто порушення Відповідачем зобов`язання щодо поставки товару в порядку визначеному договору, у Позивача виникне право вимагати повернення грошових коштів, яке має бути ним реалізоване в порядку ч. 2 ст. 530 ЦК України.

Звичайно, що Відповідач сам не може поставити товар за відсутності волі Позивача його прийняти, яка має бути виражена у формі Заявки Покупця.

- лише електронний лист надісланий на вказану в Договорі електронну адресу Відповідача з електронної адреси Позивача, вказаної в договорі, прирівнюється до оригіналів і підтверджує позицію Сторони щодо спірного питання, в тому числі і в судовому порядку.

Надсилання Позивачем з будь-якої електронної адреси на електронну адресу, яка не вказана в Договорі поставки не створює для сторін договору правових наслідків.

- Оскільки у Відповідача не виникло грошового зобов`язання щодо повернення Позивачу грошових коштів в сумі 2 015 362,68 грн., послання Позивачу у позовній заяві на наявність прострочки Відповідачем виконання відповідного зобов`язання у кількості 197 днів є абсолютно безпідставним. У зв`язку з чим у Позивача не виникло право на нарахування пені на підставі п. 6.6. Договору поставки.

Договором передбачена неустойка у вигляді одноразового платежу, тобто штрафу.

Якби зобов`язання Відповідача щодо поставки товару не були виконані в розмірі вартості товару 2 015 362,68 грн., то Позивач мав би право на нарахування штрафу у розмірі 1 007,82 грн. (2 015 362,68 грн * 0,05%).

Позивач нарахував пеню у розмірі 0,05% за кожен зі 197 днів прострочки, як він вважає

Однак, Позивач не обґрунтував у позовній заяві підстав для такого нарахування. Договором не передбачено обов`язку Відповідача сплатити неустойку у розмірі 0,05% за кожний день прострочення.

- у Позивача не виникло право на нарахування 3% річних та індексу інфляції, в порядку встановленому ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки вимога про їх повернення в порядку ст. 530 ЦК України Позивачем Відповідачу не пред`являлась, а тому Відповідач не прострочив виконання грошового зобов`язання щодо повернення 2 015 362,68 грн.

У Позивача взагалі не виникло права вимагати у Відповідача повернення передоплати.

- Торгово-промисловою палатою України (ТПП) було оприлюднено лист № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 р., яким повідомлено, що військова агресія Російської Федерації проти України є форс-мажорною обставиною.

ТПП на своєму сайті оприлюднила інформацію, що задля спрощення процедури засвідчення форс-мажорних обставин, вказаний лист ТПП слід вважати загальним офіційний листом щодо засвідчення форс-мажорних обставин, і його можна роздрукувати в якості відповідного підтвердження. Тобто, не потрібно звертатися за видачею індивідуального сертифіката.

- Позивачем не обґрунтовано у встановленому порядку астрономічний і не співмірний зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на надання послуг, обсягом наданих адвокатом послуг розмір витрат на професійну правничу допомогу.

Категорично заперечую проти стягнення з Відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 200 000,00 грн., оскільки така сума є явно завищеною, не є співмірною до ціни позову та обсягу роботи адвоката у зв`язку з розглядом даної справи в суді, складністю даної справи.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.11.2022 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Дарміна М.О. (доповідач), суддів: Іванова О.Г., Березкіну О.В.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 14.11.2022 витребувано у Господарського суду Дніпропетровської області матеріали справи №904/2473/22. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження до Центрального апеляційного господарського суду матеріалів справи №904/2473/22.

16.11.2022 справа №904/2473/22 надійшла до Центрального апеляційного господарського суду.

У зв`язку з перебуванням у відпустці судді Березкіної О.В., на підставі розпорядження керівника апарату суду № 2008/22 від 21.11.2022, проведено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.11.2022 для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження, тощо, визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Дарміна М.О. (доповідач), суддів: Іванова О.Г., Антоніка С.Г.

Ухвалою суду від 21.11.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "АГРОХІМ" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.10.2022 у справі №904/2473/22. Розгляд справи призначено у судовому засіданні на 19.12.2022 о 12:20 годин.

Від представника позивача надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів.

Ухвалою суду від 09.12.2022 судові засідання у справі №904/2473/22 вирішено проводити в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в системі відеоконференцзв`язку "EasyCon".

У зв`язку з виходом з відпустки судді Березкіної О.В., на підставі розпорядження керівника апарату суду №2132/22 від 14.12.2022, справу передано на розгляд раніше визначеному складу суду у складі: головуючого судді Дарміна М.О. (доповідач), суддів: Іванова О.Г., Березкіної О.В.

19.12.2022 судове засідання не відбулося.

Відповідно акту Центрального апеляційного господарського суду щодо відсутності енергопостачання від 19.12.2022 зазначено, що 19 грудня 2022 року у зв`язку з аварійними/екстреними відключеннями енергопостачання в м. Дніпрі, з 12:18 до 16:41 в Центральному апеляційному господарському суді була відсутня електроенергія.

Ухвалою суду від 19.12.2022 розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "АГРОХІМ" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.10.2022 у справі №904/2473/22 відкладено на 09.01.2023 на 12:40 год. Надано Товариству з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "АГРОХІМ" можливість подати до суду апеляційної інстанції власні пояснення щодо визначеного питання. Судові засідання вирішено проводити в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в системі відеоконференцзв`язку "EasyCon".

Ухвалою суду від 09.01.2023 в судовому засіданні оголошено перерву до 10.01.2023 на 10:00 год., судові засідання у справі №904/2473/22 вирішено проводити в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в системі відеоконференцзв`язку "EasyCon".

10.01.2023 у судовому засіданні, за участю представників сторін, оголошено вступну та резолютивну частину постанови Центрального апеляційного господарського суду.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, підтверджено матеріалами справи і не оспорюється сторонами спору:

Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтвайр» та товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Агрохім» укладено договір №КРБ-120122 поставки товару від 12.01.22р. (далі Договір).

Постачальник зобов`язується передати у власність Покупцеві Карбамід (марки «Б») (надалі Товар), згідно специфікацій, які є невід`ємною частиною Договору, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити Товар (п. 1.1 Договору).

Найменування товару, код УКТ ЗЕД, одиниці виміру, кількість товару та ціна, вид упаковки зазначається у специфікації, яка є невід`ємною частиною договору (п. 2.1 Договору).

Постачальник здійснює поставку Покупцю товару (частини) зазначеного у специфікації вільного від будь-яких прав та вимог третіх осіб протягом строку дії договору на умовах поставки, зазначених в специфікації згідно Інкотермс офіційнийх правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної ТОРГОВОЇ ПАЛАТИ (редакція 2020 року) (п. 3.1 Договору).

Поставка товару відбувається на підставі заявки Покупця, яка надається Постачальнику в письмовій (електронній) формі з обов`язковим зазначенням: найменування Покупця; реквізити договору про поставку Товару; найменування Товару, вид упаковки; кількість Товару; строк (термін) поставки; умова поставки; найменування отримувача та його поштова адреса; найменування та код станції призначення (в разі перевезення Товару залізничним транспортом, при умові, що передачу товару перевізникові має здійснити Постачальник); код отримувача; адреса місця призначення, куди має бути поставлено товар. ( п. 3.2 Договору).

Постачальник передає Покупцеві товар протягом строку дії Договору, згідно наданих Покупцем заявок (п. 3.3 Договору).

Заявка покупця є невід`ємною частиною Договору і документом, що підтверджує наміри Покупця у отримані Товару ( п. 3.5 Договору).

Заявка надсилається Покупцем Постачальнику рекомендованим листом або надсилається Покупцем Постачальнику за допомогою факсимільного зв`язку чи електронної пошти (п. 3.6 Договору).

При поставці товару на умовах СРТ обов`язок Постачальника поставити товар вважається виконаним з моменту передачі Товару першому перевізнику, право власності на товар переходить Покупцю, тільки після 100% передплати на підставі виставленого рахунку постачальника, з моменту 100% оплати за товар Покупець несе ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження (псування) Товару, в тому числі Покупець несе ризик природної втрати пов`язаної із його перевезенням. Датою поставки товару вважається у випадку залізничним транспортом, - дата приймання вантажу до перевезення в електронній накладній (графа №56 накладної). Вантажовідправником товару також може бути як безпосередньо постачальник, так і будь-яка інша особа визначена Постачальником, про що він повідомляє Покупця (п. 3.9 Договору).

Ціна Товару визначається у специфікаціях до цього Договору, які є невід`ємною частиною Договору (п. 5.1 Договору).

Загальна сума договору складається з арифметичних суи відповідних специфікацій. Загальна сума договору може змінюватись шляхом підписання сторонами додаткових угод, при цьому загальна сума договору визначається, як арифметична сума вартості товару, передбачена у всіх специфікаціях даного Договору (п. 5.2 Договору).

Покупець здійснює оплату за товар на умовах 100% попередньої оплати на підставі виставленого постачальником рахунку (ів) у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника (п. 5.3 Договору).

Зміни і доповнення до даного Договору можуть бути внесені лише за взаємною згодою сторін, що оформляється додатковими угодами (п. 10.4 Договору)

Договір підписаний та направлений електронною поштою та/або по факсимільному зв`язку вважається дійсним до моменту обміну сторонами їх оригіналами. Факсові (електронні) копії документів, які мають відношення до даного договору, мають юридичну силу доки сторона не надасть іншій оригінальний примірник документа. Сторони визнають і підтверджують, що листування за договором може вестися в електронній формі за допомогою електронної пошти. При цьому сторона відправник і сторона одержувач вважаються належним чином ідентифіковані, якщо електронні відправлення здійснюються з підтверджених сторонами е-mail адрес вказаних в реквізитах сторін Договору. Кожна із сторін гарантує, що якщо розрахунки електронного листування сторін, яка здійснюється відповідно до цього пункту Договору, будуть представлені однієї із сторін в якості доказу в суді або дляінших цілей, інша сторона не стане заперечувати, що вона була учасником цього листування і що листування велося уповноваженим її представником. Документи, що надійшли за допомогою електронної переписки, прирівнюються до оригіналів і підтверджують позицію Сторони щодо спірного питання, в тому числі і в судовому порядку (п. 10.14 Договору).

Даний Договір набирає чинності з моменту його укладення та діє до 31 грудня 2022р., а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 11.1 Договору).

Закінчення строку дії цього Договору не звільняє жодну із сторін Договору від виконання своїх зобов`язань по договору та від відповідальності за його порушення (невиконання та/або неналежне виконання), яке мало місце під час дії цього Договору (п. 11.2 Договору).

До матеріалів справи долучено специфікацію №1 від 12.01.2022р. до Договору №КРБ-120122 поставки товару від 12.01.22р. в якій зазначено найменування товару Карбамід (марки «Б» на суму з ПДВ 2 015 362 грн. 68 коп.

Згідно платіжного доручення №5613 від 13.01.2022р. відповідачем перераховано позивачу 2015362 грн. 68 коп. оплата за Карбамід по рахунку №17 від 12.01.22р. у т.ч ПДВ 20% 335893,78 грн.

У відповідності до умов п.п. 3.2, 3.3 Договору поставка товару відбувається на підставі заявки, тобто тільки після отримання заявки у відповідача виникає право та обов`язок розпочати постачання товару.

У якості доказу наявності заявки позивачем долучено до матеріалів справи транспортну інструкцію (а.с. 17).

За текстом транспортної інструкції поставка повинна здійснюватись згідно рахунку №17 від 12.01.2022р., але оригінал (або копія) рахунку до матеріалів справи не долучено, що не дає можливості ідентифікувати відповідність поставки умовам Договору.

У тексті транспортної інструкції відсутнє найменування товару, вид упаковки, строк (термін) поставки, умови поставки - реквізити, необхідні для тексту заявки, визначені сторонами у п. 3.2 Договору.

Вказане є підставою вважати, що транспортна інструкція і заявка не є тотожними документами.

Умовами Договору не передбачено замінювати заявку транспортною інструкцію, або будь - яким іншим документом. Не передбачено право позивача змінювати текст заявки (необхідні реквізити).

Встановлено, що заявка на адресу відповідача позивачем не відправлялась і загалом такий документ як заявка позивачем не створювався.

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції та оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників провадження у справі і висновків суду першої інстанції:

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційна скарга підлягає задоволенню в силу наступного:

З урахуванням доводів і вимог апеляційної скарги, колегією суддів не перевіряється правильність висновків суду першої інстанцїі в частині встановлення обставин укладання між ТОВ "Інтвайр" та ТОВ "Торговий дім "Агрохім" договору №КРБ-120122 поставки товару від 12.01.22р. (далі Договір№КРБ-120122 від 12.01.2022р.), погодження специфікацією №1 від 12.01.2022р. до Договору №КРБ-120122 від 12.01.22р. найменування товару Карбамід (марки "Б") на суму з ПДВ 2 015 362 грн. 68 коп. та перерахування 13.01.2022р. позивачем відповідачу 2 015 362,63грн.

Відповідно до умов спеціфікації № від 12.01.2022р. до Договору №КРБ-120122 від 12.01.22р. наведеним в розділі « 1.Найменування, вид упаковки, кількість, ціна, вартість товару»:

Карбамід (марки "Б") код УКТ ВЕД 31.02 10 10 00 в кількістю 67 тон має загальну вартість 2 015 362,68 грн. (з.с. 13).

Згідно тексту листа ТОВ «Торговий Дім «Агрохім»» вих.№ 293 від 13.01.2022р. адресованого відповідачу :

« Просимо здійснити відвантажити І вагону з карбамідом (марки «Б») у мішках у кількості 67 згідно з рахунком № 17 від 12.01.2022р. за договором №КРБ-120122 від 12.01.2022р. за наступними реквізитами:

1. Станція призначення Сватове (код 499005)

2. Залізниця Донецька

3. Вантажоотримувач ТОВ «Торговий Дім «Агрохім» (код 4556)

4. Код

5. Адреса вантажоотримувача 63401, Харківська обл., м.Зміїв, вул.Харківська 85а…

…Після відправлення вагонів обов`язково відправити залізничну накладну на електронну адресу …(з.с. 17).

Відповідно до умов Договору:

Поставка товару відбувається на підставі заявки Покупця, яка надається Постачальнику в письмовій (електронній) формі з обов`язковим зазначенням: найменування Покупця; реквізити договору про поставку Товару; найменування Товару, вид упаковки; кількість Товару; строк (термін) поставки; умова поставки; найменування отримувача та його поштова адреса; найменування та код станції призначення (в разі перевезення Товару залізничним транспортом, при умові, що передачу товару перевізникові має здійснити Постачальник); код отримувача; адреса місця призначення, куди має бути поставлено товар. ( п. 3.2 Договору).

З урахуванням вищевикладенного, колегія суддів вважає встановленим, що лист ТОВ «Торговий Дім «Агрохім»» вих.№ 293 від 13.01.2022р. відповідає вимогам пунтку 3.2 Договору.

Колегія суддів констатує, що в призначенні платежу платіжного доручення № 5613 від 13.01.2022р. зазначено: «оплата за карбаміт по рах.№ 17 від 12.01.2022р.».

Відповідно до частини 4 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Колегія суддів констатує, що текст відзиву на позовну заяву не містить будь яких заперечень з боку відповідача щодо неотримання ним листа ТОВ «Торговий Дім «Агрохім»» вих.№ 293 від 13.01.2022р.

Відсутність заперечень щодо цієї обставини визнана відповідачем в судовому засіданні в суді апеляційної інсанції.

Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Оскільки вартість 67 тон Карбаміду (марки "Б") на суму з ПДВ 2015362грн. 68 коп. визначена в спеціфікації №1 від 12.01.2022р. до Договору №КРБ-120122 від 12.01.22р. повністю збігається з сумою, яка була перерахована відповідачу за платіжним дорученням № 5613 від 13.01.2022р. в якому, як зазначалося вище, в призначені платежу зазначено: «оплата за карбаміт по рах.№ 17 від 12.01.2022р.», колегія суддів вважає доведеним, що позивач, звертаючить до відповідача з листом вих.№ 293 від 13.01.2022р., просив ТОВ "ІНТВАЙР" здійснити йому відправку саме того товару і в тій кількості, який визначено умовами п. 1.1 Договору в редакції спеціфікації №1 від 12.01.2022р. до Договору №КРБ-120122 від 12.01.22р. Вищеперелічені докази на підтвердження цієї обставини, подані позивачем є більш вірогідними, ніж відсутність з боку відповідача будь - яких доказів на спростування відповідних обставин.

На підставі вищевикладенного, висновок суду першо інстанції в частині того, що:

« … За текстом транспортної інструкції поставка повинна здійснюватись згідно рахунку №17 від 12.01.2022р., але оригінал (або копія) рахунку до матеріалів справи не долучено, що не дає можливості ідентифікувати відповідність поставки умовам Договору.

У тексті транспортної інструкції відсутнє найменування товару, вид упаковки, строк (термін) поставки, умови поставки - реквізити, необхідні для тексту заявки, визначені сторонами у п. 3.2 Договору.

Вказане є підставою вважати, що транспортна інструкція і заявка не є тотожними документами.

Умовами Договору не передбачено замінювати заявку транспортною інструкцію, або будь - яким іншим документом. Не передбачено право позивача змінювати текст заявки (необхідні реквізити).

Встановлено, що заявка на адресу відповідача позивачем не відправлялась і загалом такий документ як заявка позивачем не створювався…» визнається таким, що не відповідає фактичним обставинам справи.

Доводи відповідача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу в частині того, що : « … Апелянтом не спростовані вказані висновки суду першої інстанції, натомість представник апелянта намагається в тексті апеляційної скарги ототожнити Специфікацію № 1 до Договору поставки товару № КРБ-120122 від 12.01.2022 р. та заявку на поставку товару, намагаючись тим самим досягти бажаного для себе процесуального результату за результатами розгляду справи, не зважаючи при цьому на дійсні обставини справи та фактичні правовідносини сторін, які свідчать про передчасність звернення Позивача до суду.

Сторони спору у договорі поставки товару № КРБ-120122 від 12.01.2022р. визначили у різних його розділах такі документи, як специфікація та заявка Покупця.

Специфікація є невід`ємною частинною договору (п. 1.1., п 2.1. Договору), підписується обома сторонами договору та визначає його істотні умови, а саме: найменування товару, код УКД ЗЕД, одиниця виміру, кількість товару та ціна, вид упаковки.

Тобто, специфікація по своїй правовій природі є правочином сторін, в якому сторонами узгоджуються істотні умови поставки товару.

В той же час Заявка Покупця (п. 3.2.; 3.3.; 3.5.; 3.6.) є документом, який підписується лише Покупцем, і визначає порядок виконання Продавцем зобов`язань протягом строку дії договору щодо поставки товару, визначеного Сторонами у специфікаціях .

Пунктом 3.3. Договору сторони узгодили, що Постачальник передає Покупцеві Товар протягом строку дії договору, згідно наданих Покупцем заявок.

Вимоги щодо обов`язкових складових змісту заявки визначені сторонами в п. 3.2. Договору.

«…3.2. Поставка товару відбувається на підставі заявки Покупця, яка надається Постачальнику в письмовій (електронній) формі з обов`язковим зазначенням: найменування Покупця; реквізити договору про поставку Товару; найменування Товару, вид упаковки; кількість Товару; строк (термін) поставки; умова поставки; найменування отримувача та його поштова адреса; найменування та код станції призначення (в разі перевезення Товару залізничним транспортом, при умові, що передачу товару перевізникові має здійснити Постачальник); код отримувача; адреса місця призначення, куди має бути поставлено товар….»

Відповідно до п. 3.5. Договору, Заявка Покупця є невід`ємною частиною Договору і документом, що підтверджує наміри Покупця у отриманні Товару.

Як видно, зміст Заявок покупця і специфікацій не є тотожним. Заявка підписується лише покупцем, специфікація обома сторонами. Заявка є підставою для виконання Продавцем своїх зобов`язань за договором відповідно до наданих Покупцем вимог, в той час, як специфікація, є двостороннім правочином, який визначає істотні умови договору.

Отже, ототожнення представником Позивача вказаних документів є абсолютно безпідставним, і суперечить змісту правовідносин сторін спору, визначених ними у договорі.

При цьому у тексті позовної заяви представник Позивача стверджував, що транспортна інструкція є Заявкою Покупця.

Однак суд першої інстанції дав чітку правову кваліфікацію вказаним доводам, зазначивши що ці документи не є тотожними. Представник Позивача не спростував вказаних висновків суду першої інстанції.

І головне. Відповідно до п. 3.6. Договору Заявка надсилається Покупцем Постачальнику рекомендованим листом або надсилається за допомогою факсимільного зв`язку чи електронної пошти.

Позивач не надав суду першої інстанції належних доказів направлення Відповідачу заявки Покупця.

У зв`язку з наведеними обставинами у відзиві на позовну заяву представником Відповідача було зазначено, що Позивачем не надано належних та достовірних доказів наявності у Відповідача заборгованості за договором поставки № КРБ-120122 від 12.01.2022р. у вигляді обов`язку повернення грошових коштів в сумі 2 015 362,68 грн. за непоставлений товар. До отримання Заявки Покупця обов`язок Продавця щодо поставки товару не є порушеним, відповідно відсутні правові підстави повертати передоплату…» визнаються колегією суддів необгрунтованими з вищенадених підстав.

Постачальник передає Покупцеві товар протягом строку дії Договору, згідно наданих Покупцем заявок (п. 3.3 Договору).

Даний Договір набирає чинності з моменту його укладення та діє до 31 грудня 2022р., а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 11.1 Договору).

Закінчення строку дії цього Договору не звільняє жодну із сторін Договору від виконання своїх зобов`язань по договору та від відповідальності за його порушення (невиконання та/або неналежне виконання), яке мало місце під час дії цього Договору (п. 11.2 Договору).

Відповідачем не надано належних і допустимих доказів виконання ним своїх зобов`язань в частині передачі позивачу товару, 100 % оплату за який він отримав.

Відповідно до частини 1 статті 665 Цивільного кодексу України:

1. У разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.12.2022р. надано Товариству з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "АГРОХІМ" можливість у строк до 09.01.2023 подати до суду апеляційної інстанції власні пояснення щодо наступного питання:

« 1. Чи заявлялося Вами в порядку ч.1 ст. 665 Цивільного кодексу України про відмову від договору поставки №КРБ 120122 від 12.01.2022 року?» .

На виконання вимог вищезазначенної ухвали, апелянтом надані письмові пояснення, згідно яких « … листа або повідомлення з прямим посиланням на ч. 1, ст. 665 ЦК України Апелянтом Відповідачу направлено не було…».

З урахуванням позиції відповідача, яка викладена у відзиві на позовну заяву (а.с. 64-66) та відзиві на апеляційну скаргу (а.с. 140-148) і зводиться до тверджень про готовність виконати умови договору, за наяності відповідної заявки позивача, колегія суддів вважає встановленим, що відповідач не відмовляється виконати умови договору, а позивач не звертався до нього, з відповідною заявою про відмову від договору.

Виходячи з принципу судочинства jura novit curia - "суд знає закони", неправильна юридична кваліфікація позивачем спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм, відтак при розгляді цієї справи суди попередніх інстанцій мали самостійно перевірити доводи сторін щодо застосування закону, який регулює спірні правовідносини та надати правильну правову кваліфікацію цим відносинам і зобов`язанням сторін (аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц та від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц, у постанові Верховного Суду від 06.11.2019 у справі № 905/2419/18).

Відповідно до частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до змісту листа вих.№ 120, адресованого на ім`я директора ТОВ «ІНВАЙР», ТОВ «Торговий дім «Агрохім»», просило адресата повернути кошти за недопоставлений товар у сумі 2015362.68 грн, сплачені згідно з рахунком № 17 від 12.01.2022р. (з.с. 16)

На підтвердження факту спрямування відповідачу вищезазначенного листа, позивачем додано паперову роздруківку електронного листування , згідно якого «лист на повернення № 120 ІНТВАР» в форматі PDF об`ємом (111 Кб) отримано адресатом 14.03.2022р. в 11-51 (а.с. 16).

Договір підписаний та направлений електронною поштою та/або по факсимільному зв`язку вважається дійсним до моменту обміну сторонами їх оригіналами. Факсові (електронні) копії документів, які мають відношення до даного договору, мають юридичну силу доки сторона не надасть іншій оригінальний примірник документа. Сторони визнають і підтверджують, що листування за договором може вестися в електронній формі за допомогою електронної пошти. При цьому сторона відправник і сторона одержувач вважаються належним чином ідентифіковані, якщо електронні відправлення здійснюються з підтверджених сторонами е-mail адрес вказаних в реквізитах сторін Договору. Кожна із сторін гарантує, що якщо розрахунки електронного листування сторін, яка здійснюється відповідно до цього пункту Договору, будуть представлені однієї із сторін в якості доказу в суді або дляінших цілей, інша сторона не стане заперечувати, що вона була учасником цього листування і що листування велося уповноваженим її представником. Документи, що надійшли за допомогою електронної переписки, прирівнюються до оригіналів і підтверджують позицію Сторони щодо спірного питання, в тому числі і в судовому порядку (п. 10.14 Договору).

Заперечуючи проти доводів позивача щодо дотримання ним умов п.10.14 Договору, відповідач у своєму відзиві зазначав про наступне:

« … В Договорі поставки в реквізитах сторін у якості електронної скриньки Відповідача визначена наступна електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_1 Електронна скринька Позивача взагалі не була вказана ним у реквізитах Договору.

Отже, лише електронний лист надісланий на вказану в Договорі електронну адресу Відповідача з електронної адреси Позивача, вказаної в договорі, прирівнюється до оригіналів і підтверджує позицію Сторони щодо спірного питання, в тому числі і в судовому порядку.

Надсилання Позивачем з будь-якої електронної адреси на електронну адресу, яка не вказана в Договорі поставки не створює для сторін договору правових наслідків…» (з.с. 64- а.с. 65).

З урахуванням вищевикладенного, колегія суддів костатує, що відповідачем не оспорюється факт отримання ним листа № 120, спрямованого йому шляхом електронного листування і наявність в суді першої інстанції заперечень щодо отримання цього листа лише в частині того, що він був спрямований позивачем з електроної адреси, яка не була передбачена умовами договору.

Відповідна обставина, визнана як така, що не потребує доказування в суді апеляційної інстанції.

За змістом статті 96 ГПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, яка містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних й інші дані в електронній формі.

Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги». Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених в порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.

Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу.

Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу.

Якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Статтею 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» визначено, що юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Електронний документ не може бути застосовано як оригінал:

1) свідоцтва про право на спадщину;

2) документа, який відповідно до законодавства може бути створений лише в одному оригінальному примірнику, крім випадків існування централізованого сховища оригіналів електронних документів;

3) в інших випадках, передбачених законом.

Позивач визнавав приналежність йому, як юридичній особі, електронної адреси, а відповідач не заперечував здійснення ним електронної переписки з позивачем за договором та приналежність йому електронних адрес для листування.

Висновки судів з посиланням на те, що роздруківка електронного листування є неналежним та недопустимим доказом у даній справі, оскільки не підтверджує факту надсилання техніко-економічного обґрунтування є такими, що не відповідають приписам статті 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», оскільки сила електронного документа, як доказу, не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму та не підтверджується додатково показами свідків (учасників переписки).

Відповідна правова позиція викладена в постанові КГС ВС від 27.11.2018 у справі № 914/12505/17.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що листування шляхом надіслання електронних листів уже давно стало частиною ділових звичаїв в Україні, а здійснення електронної переписки як усталеного звичаю ділового обороту в Україні, що не вимагає договірного врегулювання, визнається цивільним звичаєм за статтею 7 ЦК України (постанови ВС від 27.11.2018 у справі №914/2505/17, від 13.10.2021 у справі №923/1379/20, на яку посилався скаржник, ухвала Верховного Суду від 25.05.2022 у справі №914/1003/21).

Верховний Суд у постановах від 13.07.2020 у справі №753/10840/19, від 18.02.2021 у справі №442/3516/20 надані сторонами скрін-шоти повідомлень з телефону та планшету, роздруківки з Viber фактично визнав належними та допустимими доказами, які досліджені судами у їх сукупності та яким надана належна правова оцінка.

Також Верховний Суд у постановах від 17.04.2020 у справі №905/2319/17, від 25.03.2020 у справі №570/1369/17, від 13.07.2020 у справі №753/10840/19, від 27.11.2019 у справі №1540/3778/18 дійшов висновку, що переписка у Viber, Skype та інших месенджерах, включно з голосовими повідомленнями та іншим, є належним електронним доказом у судових справах.

У постанові від 29.01.2021 у справі №922/51/20 Верховний Суд вказав, що подання електронного доказу в паперовій копії саме по собі не робить такий доказ недопустимим. Суд може не взяти до уваги копію (паперову копію) електронного доказу, лише у випадку якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу. Аналогічний висновок зроблений у постанові від 23.09.2021 у справі №910/17662/19.

Тобто поняття електронного документа та електронного доказу не є тотожними, оскільки поняття електронного доказу є значно ширшим, та, окрім власне електронних документів, оформлених відповідно до статей 5, 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», включає в себе будь-яку інформацію в цифровій формі, що має значення для розгляду справи, в тому числі повідомлення, відправлені електронною поштою або іншими засобами електронного зв`язку.

У Керівництві «Електронні докази в цивільному та адміністративному процесі», ухваленому Комітетом міністрів Ради Європи 30.01.2019, зазначено, що електронні (цифрові) докази можуть бути у формі тексту, відео, фотографій чи аудіозаписів. Дані можуть бути отримані за допомогою різних способів та з різних джерел, наприклад мобільних телефонів, веб-сторінок, бортових комп`ютерів або GPS-реєстраторів (у тому числі відомості, що перебувають поза контролем сторони). Електронні повідомлення (електронна пошта) є типовим прикладом електронних доказів, оскільки вони походять з електронного пристрою (комп`ютера або пристрою, схожого на комп`ютер) і містять відповідні метадані.

Важливим є дотримання принципу недискримінації при дослідженні електронних доказів, що означає, що суди не повинні відмовляти в прийнятті електронних доказів і не повинні заперечувати їх юридичну силу лише тому, що вони зібрані та / або подані в електронній формі. Суди не повинні заперечувати юридичну силу електронних доказів лише через відсутність вдосконаленого, кваліфікованого або подібного захищеного електронного підпису. Сторонам має бути дозволено подавати електронні докази в оригінальному електронному форматі без необхідності надання роздруківок (пункти 6, 7, 9 Керівництва).

Невикористання електронного підпису особами, які створили електронний доказ (лист, повідомлення, файл, аудіозапис, інші дані), не є підставою для визнання такого доказу недопустимим, якщо інше не встановлено законом.

У сучасній діловій практиці більшість електронних даних не мають розширених або кваліфікованих електронних підписів і не захищені іншим способом. Незважаючи на це, суди мають розглядати їх як електронні докази (тоді як доказова сила доказів може змінюватися залежно від конкретного випадку), враховуючи, наприклад, різноманітні довірчі послуги, пов`язані з електронним керуванням документами та ідентифікацією підписантів, які доступні по всьому світу. В офіційних поясненнях до Керівництва заначено, що одним із прикладів є біометричний підпис, метод отримання електронної версії власноручного підпису, коли особа пише свій підпис на електронному пристрої за допомогою спеціальної ручки та блокнота. Залежно від чинного законодавства суд може визнати такий біометричний підпис рівноцінним власноручному підпису на папері.

Електронні докази повинні оцінюватися так само, як і інші види доказів, зокрема, щодо їх прийнятності, автентичності, точності та цілісності. Обробка електронних доказів не повинна бути невигідною для сторін або надавати несправедливу вигоду одній із них (преамбула «базові принципи» Керівництва).

У межах, прийнятних відповідно до національного законодавства та на розсуд суду електронні дані повинні прийматися як автентичний доказ, допоки інша сторона не наведе відповідні обґрунтовані доводи на спростування цього. Достовірність електронних доказів презюмується до тих пір, поки немає розумних сумнівів у протилежному (пункти 21, 22 Керівництва).

Кожен електронний доказ (оригінал) зазвичай містить таку приховану інформацію як метадані. Метадані - це відомості про інші дані, і іноді їх називають «цифровим відбитком» електронних доказів. Він може включати важливі доказові дані, такі як дата й час створення чи модифікації файлу чи документа, або автор, а також дата й час, коли дані були надіслані. Безпосередній доступ до метаданих зазвичай недоступний.

Верховний Суд також звертає увагу на презумпцію цілісності (достовірності) електронних доказів, що означає, що доказ вважається цілісним (достовірним), поки інша сторона цього не спростує.

Відсутність кваліфікованого електронного підпису на повідомленні не свідчить про те, що особу неможливо ідентифікувати з достатнім ступенем вірогідності як відправника такого повідомлення, направленого електронною поштою, тобто поширювача інформації. Це відомий у світі принцип самоідентифікації автора.

Щодо електронних доказів широко застосовується й доктрина «листа у відповідь». Якщо доведено, що лист чи повідомлення було відправлено певній особі, то повідомлення, яке є відповіддю, вважатиметься автентичним без додаткових доказів. Адже малоймовірно, що хтось окрім цієї особи, може отримати та відповісти на повідомлення з урахуванням його змісту, обговорюваних деталей.

Відповідна правова позиція викладена в постанові КГС ВС від 03.08.2022 у справі № 910/5408/21.

З урахуванням вищевикладенного ,колегія суддів вважає встановленим, що відповідач отримав вимогу про повернення коштів вих.№ 120 від 11.03.2022р. (з.с. 16) 14 березня 2022р.

Відповідно до частини 2 статті 277 Господарського процесуального кодексу України, неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню

Висновок суду першої інстанції в частині того, що « … У розумінні приписів Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" та Закону України "Про електронні довірчі послуги" належні докази направлення позивачем на адресу відповідача листа № 120 від 11.03.2022р. (а.с. 16), транспортної інструкції (а.с. 17), акту звірки (а.с. 19), претензії (а.с. 14-15) відсутні…» визнається колегією суддів таким, що прийнято при неправильному застосуванні норм матеріального права, а відповідні обставини є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідно до частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 251 Цивільного кодексу України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Відповідно до частини 1 статті 253 Цивільного кодексу України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до частини 5 статті 254 Цивільного кодексу України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Відповідно до частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України:

2. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

З урахуванням вищевикладенного, вимога позивача про повернення передоплати у розмірі викладена в листі № 120 від 11.03.2022р. (а.с. 16) мала бути виконана відповідачем до 22.03.2022р. включно.

Відповідно до частини 3 статті 693 Цивільного кодексу України:

3. На суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов`язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.Відповідно до частини

Відповідно до статті 536 Цивільного кодексу України:

1. За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

2. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України:

2. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до умов п. 6.6 Договору № КРБ-120122 від 12.01.2022 р., за порушення строків поставки товару або недопоставку товару Постачальник сплачує Покупцю неустойку у розмірі 0,05% від вартості товару, партій товару, поставку якого прострочено.

Відповідно до частин 1, 2 статті 549 Цивільного кодексу України:

1. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

2. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

З урахуванням вищевикладенного, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3% річних, інфляційних втрат і неустойки підлягають частковому задоволенню в наступних розмірах:

Інфляційні втрати на суму невиконанного грошового зобов`язання з повернення 2015362.68 грн у розмірі 200130.69 грн, із розрахунку:

Період прострочення з 22.03.2022 по 04.08.2022.

Індекси інфляції за кожен місяць періоду прострочення]: квіт. 2022 = 103.1, трав. 2022 = 102.7, черв. 2022 = 103.1, лип. 2022 = 100.7;

Сукупний індекс інфляції = 103.1:100 (квіт. 2022) * 102.7:100 (трав. 2022) * 103.1:100 (черв. 2022) * 100.7:100 (лип. 2022) = 1.09930257.

Інфляційне нарахування = 2015362.68 * 1.09930257 -2015362.68 = 200 130.69 грн.

З% річних у розмірі 22362.24 грн із розрахунку:

Період прострочення №1 з 22.03.2022 по 04.08.2022. ( [Кількість днів прострочення) = 135.

Сума санкції = 2 015 362.68*3% *135 = 22362.24 грн.

Штраф у розмірі 0,05% від вартості недопоставленного товару у розмірі 100768,13 грн із розрахунку:

2 015 362.68*0.05 % = 100768,13 грн

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин у процесуальному і матеріальному сенсах, а доводи, викладені в відзиві на апеляційну скарзі не спростовують висновків до яких дійшов суд апеляційної існтанції при перегляді рішення, яке є предметом апеляційного оскарження.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення;

Відповідно до пунктів 3,4 частини 1, частини 2 статті 277 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

З урахуванням вищевикладеного, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.10.2022 у справі №904/2473/22 підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог, відповідно до вищевикладених висновків суду, а апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "АГРОХІМ" на нього, відповідно, підлягає частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат:

Відповідно до пункту 2 прохальної частини апеляційної скарги, апелянт просив суд апеляційної інстанції стягнути ТОВ «ІНТВАЙР» на користь ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «АГРОХІМ» судові витрати по справі.

Згідно з частинами 1, 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Позивачем в позовній заяві зазначено , що : « … Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи: складається з судового збору, сплачено при подачі позовної заяви на суму 38298,27 грн. та 200000 гри. витрат на професійну правничу допомогу…» .

З урахуванням вищевикладенного, колегія суддів вважає встановленим, що позивачем дотримано вимоги статті 124 Господарського процесуального кодексу України в частині подання разом з першою заявою по суті спору попередньго (орієнтовного) розрахункусуми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Згідно зі ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Вказаною статтею передбачено, якими доказами заявник повинен підтверджувати розмір витрат на професійну правничу допомогу. У разі недотримання заявником вимог частини 4 вказаної статті щодо співмірності розміру заявлених до відшкодування витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт, суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката лише за клопотанням сторони. Суд враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Вказана правова позиція викладена в постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 22.11.2019 у справі №902/347/18, від 06.12.2019 у справі № 910/353/19.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

26.08.2022р. в системі «Електронний суд» сформовано документ «Клопотання про долучення доказів», згідно якого позивач просив місцевий господарський суд долучити до наявних матеріалів справи наявні письмових доказів на підтвердження понесених допомогу:

1.Детальний опис виконаних та наданих адвокатом послуг при наданні правової допомоги ТОВ «Торговий дім «Агрохім», під час підготовки, подання до Господарського суду Дніпропетровської області, а також розгляду судом позовної заяви про стягнення заборгованості з ТОВ «Інтвайр» за Договором поставки №КРБ-120122 від 12.01.2022 р.;

2.Договір про надання правової допомоги (адвокатських послуг) від 01.08.2022 р.;

3.Акт приймання-передачі наданих послуг від 25.08.2022 р.;

Оскільки вищенаведені докази подано у встановлений частиною 8 статті 128 Господарського процесуального кодексу термін - до закінчення судових дебатів, колегія суддів родрукувала електронні докази і приймає їх до уваги.

За правилами ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20).

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «АГРОХ1М» надало копії договору про надання правової допомоги (послуг адвоката) (а.с. 174-175), укладений 01.08.2022 між адвокат Риндіним Дмитром Іллічем, який діє на підставі Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю ЛГ № 000175, виданого радою адвокатів Луганської області 28.09.2018року (надалі - Адвокат) з однієї стророни та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «АГРОХ1М», в особі Генерального директора Пономарьова Романа Миколайовича, що діє на підставі Статуту (надалі - Клієнт), з іншої сторони, в подальшому Сторони, уклали Договір про надання правової допомоги , за умовами якого : Клієнт доручає та оплачує, а Адвокат бере на себе зобов`язання представляти інтереси Клієнта не обмежуючись, в Господарському суді Дніпропетровської області з приводу стягнення з контрагента Клієнта - ТОВ «ІНТВАЙР», , заборгованості за Договором поставки №КРБ-120122 від 12.01.2022 р. (п.1.1)

За послуги, що надаються Адвокатом, пов?язані із стягненням в судовому порядку, з контрагента Клієнта - ТОВ «ІНТВАЙР», , заборгованості за Договором поставки №КРБ-120122 від 12.01.2022 р., у відповідності із умовами даного Договору, Клієнт сплачує Адвокату гонорар у розмірі 200 000,00 (двісті тисяч) грн. (п.5.1.).

Відповідно до акту здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 25.08.2022 року ) адвокатом витрачено 60 годин, вартість послуг становить- 200000 грн.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, алеляційний господарський суд встановив, що заявлений Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «АГРОХ1М» до стягнення розмір витрат на правничу допомогу в сумі 200000,00 грн є завищеним.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до акту здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 25.08.2022 року в межах надання Клієнту - ТОВ «Торговий дім «АГРОХІМ» в Господарському суду Дніпропетровської області щодо розгляду позовних вимог ТОВ «Торговий дім «АГРОХІМ», щодо стягнення заборгованості з ТОВ «ІНТВАЙР» в договорі поставки № КРБ - 120122 від 12.01.2022р .адвокатом Риндіним Д.І. були надані такі послуги:

1. Первинна та повторна усна консультація з дослідженням наявних у ТОВ «Торговий дім «Агрохім» документів, а також визначення та надання ТОВ «Торговий дім «Агрохім» правової позиції, щодо можливості судового вирішеня спірного питання. Перевірка та аналіз наявних письмових доказів, а також можливості їх використання. - було витрачено 6 годин, загальна сума - 18000 грн.

2. Аналіз чинного законодавства України, положення якого підлягають застосуваню до спірних правовідносин та судової практики, вирішення аналогічних спорів, висновків Верховного суду, що виникли між Клієнтом та ТОВ «Інтвайр» та підлягають застосуванню при підготовці позовної заяви та розгляді справи. - було витрачено 11 годин, загальна сума - 33000 грн.

3. Підготовка та надсилання ТОВ «Інтвайр» претензії щодо сплати сум боргу, з урахуванням пені, інфляційного збільшення та 3% річних. Вивчення відповіді на претензію, узгодження позиції TOB «Торговий дім «Агрохім»; Підготовка та надсилання ТОВ «Інтвайр» пояснень на відповідь на претензію, з урахуванням позиції ТОВ «Торговий дім «Агрохім». - було витрачено 5 годин, загальна сума - 15000 грн.

4. Підготовка позовної заяви про стягнення з ТОВ «Інтвайр» за Договором поставки №КРБ-120122 від 12.01.2022 р. сум боргу, пені, ынфляцыйних та 3% річних, долучення до неї письмових доказів. Формування та надіслання ТОВ «Інтвайр» позовної заяви з додатками. Подача позовної заяви із долученими до неї додатками до Господарського суду Дніпропетровської області. - було витрачено 26 годин, загальна сума - 78000 грн.

5. Підготовка, формування та надіслання ТОВ «Інтвайр», а також суду Відповіді на відзив, письмових пояснень з додатковими доказами. - було витрачено 3 години, загальна сума - 9000 грн.

6. Формування, підготовка та надіслання Відповідачу та суду Клопотання про долучення до матеріалів справи доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, а також документів, долучених до нього. - було витрачено 5 годин, загальна сума - 15000 грн.

7. Участь у підготовчому судовому засіданні по справі №904/2473/22. - було витрачено 2 години, загальна сума - 16000 грн.

8. Участь у судовому засіданні з розгляду справи №904/2473/22 по суті. - було витрачено 2 години, загальна сума - 16000 грн. (а.с. 175-176)

Разом з тим акт надання послуг не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі за рахунок іншої сторони, адже їх розмір має відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

З огляду на ступінь складності справи, наданий ТОВ «Торговий дім «Агрохім» обсяг послуг, затрачений ним час на надання таких послуг, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що розмір заявлених витрат на правову (правничу) допомогу у сумі 200000,00 грн, не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), такі витрати не мають характеру необхідних і неспіврозмірні з виконаною роботою, отже їх розмір є необґрунтованими у зазначеному вище розмірі.

Враховуючи наведене, оцінивши подані ТОВ «Торговий дім «Агрохім» докази на підтвердження понесених ним витрат та аргументи ТОВ «Інтвайр», викладені у відзиві на апеляційну скаргу в частині того, що : « позивачем не обґрунтовано у встановленому порядку АСТРОНОМІЧНИЙ І НЕ СПІВМІРНИЙ зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на надання послуг, обсягом наданих адвокатом послуг розмір витрат на професійну правничу допомогу. Категорично заперечую проти стягнення з Відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 200 000,00 грн., оскільки така сума є явно завищеною, не є співмірною до ціни позову та обсягу роботи адвоката у зв`язку з розглядом даної справи в суді, складністю даної справи. Підготовка позовної заяви про стягнення боргу за договором поставки з мінімальним обсягом доказів не вимагає спеціальних знань і ґрунтується на загальних нормах цивільного і господарського кодексів. Стягнення витрат на професійну правничу допомогу має компенсаційний характер і не повинне призводити до безпідставного збагачення сторони у справі за рахунок іншої сторони..» , виходячи з вищенаведених критеріїв та обставин справи, Верховний Суд керуючись статтями 126, 129 ГПК України, дійшов висновку, що про наявність підстав для зменшення розміру витрат ТОВ «Торговий дім «Агрохім» на професійну правничу допомогу до 15 000,00 грн, визнавши обгрунтованими необхідність виконання робіт, перелічених в пунтках 4,7,8 , які на думку суду не вимагали значних витрат часу .

При вирішенні питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції колегія суддів враховує висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20, згідно з яким для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат і вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України".

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з "гонораром успіху". ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги у сумі 57 447,41 грн. (а.с. 110) покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 271, 273, 275, 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "АГРОХІМ" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.10.2022 у справі №904/2473/22 - задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.10.2022 у справі №904/2473/22 - скасувати.

Ухвалити нове рішення:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТВАЙР" (49127, м. Дніпро, вул. Базова, буд. 8, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "АГРОХІМ" (63401, Харківська обл., місто Зміїв, вул. Харківська, буд. 86а, ) 2 015 362,68 грн основного боргу, 200 130,69 грн інфляційних втрат, 22 527,89 грн 3% річних, 100 768,13 грн неустойки, 15 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, 35 081,22 грн судового збору за подання позовної заяви та 52 621,82 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

В решті позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку в строки передбачені ст. 288 ГПК України.

Повний текст постанови виготовлено 19.01.2023

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя О.Г. Іванов

Суддя О.В. Березкіна