ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А
про відмову у видачі судового наказу
12.01.2023 Справа № 905/26/23
Суддя Господарського суду Донецької області Хабарова М.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» про видачу судового наказу про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 36 830,34 грн
До Господарського суду Донецької області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 36 830,34 грн, яка складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту у розмірі 20 000,00 грн, суми прострочених платежів по процентах у розмірі 16 677,64 грн та суми прострочених платежів за комісією у розмірі 152,70 грн.
В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на неналежне виконання боржником своїх зобов`язань за договором №245235-КС-001 про надання кредиту від 03.03.2021.
Статтею 147 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень.
Відповідно до ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до п. 3-4 ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України до заяви про видачу судового наказу додається, зокрема, копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.
Таким чином, для задоволення заяви про видачу судового наказу, суд повинен перевірити виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, на підставі викладених у ній обставин та доданих до заяви доказів.
За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і породжені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Разом із тим, з поданої заяви про видачу судового наказу не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги у заявника, оскільки заявником не надано належних та допустимих доказів передачі боржнику в кредит грошових коштів.
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Згідно ч. 1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції, чинній на час укладання договору кредиту та розгляду заяви) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Згідно з п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (в редакції, чинній на час укладення договору кредиту) ініціювання переказу здійснюється за такими видами розрахункових документів: платіжне доручення; платіжна вимога-доручення; розрахунковий чек; платіжна вимога; меморіальний ордер. Національний банк України має право встановлювати інші види розрахункових документів.
Такий же перелік розрахункових документів, з доданням інкасового доручення (розпорядження) передбачено і в п. 1.13. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, яка затверджена постановою Національного банку України №22 від 21.01.2004 (в редакції, чинній на час укладення договору кредиту).
Крім того, п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою правління Національного банку України № 75 від 04.07.2018, передбачено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Положеннями ст.ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України встановлено вимоги щодо належності, допустимості, достатності та достовірності доказів. Так, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Проте, заявником на підтвердження обставин перерахування боржнику коштів у кредит, не надано передбаченого законодавством розрахункового документа або виписки з банківського рахунку.
Надана довідка є одностороннім документом, який не відображає факт здійснення господарської операції з перерахування коштів з одного банківського рахунку на інший, а тому не може бути прийнята судом в якості належного доказу на підтвердження заявлених в заяві про видачу судового наказу вимог.
До того ж, судом встановлено, що з наданих заявником доказів також вбачається, що грошові кошти були перераховані на картковий рахунок Товариством з обмеженою відповідальністю «Елаєнс» на виконання договору №41084239_14/12/17 про надання послуг з переказу (без дати).
Однак, ненадання заявником суду вказаного договору, а також відсутність в кредитному договорі будь-яких відомостей, які можуть підтвердити, що кредитні кошти будуть перераховані на користь позичальника особою, яка не виступає стороною за кредитним договором, має наслідком неможливість встановлення судом взаємозв`язку між вказаними обставинами.
З огляду на викладене, суд доходить висновку, що з поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги за договором №245235-КС-001 про надання кредиту від 03.03.2021, що, відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України, є підставою для відмови у видачі судового наказу.
Разом з тим, за приписами ч. 2 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.
За приписами ч. 2 ст. 154 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.
Відповідно до ч. 2 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.
З приводу сплаченого заявником судового збору за подання заяви про видачу судового наказу суд роз`яснює заявнику, що згідно ч. 2 ст. 151 Господарського процесуального кодексу України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 150, 152, 153, 154, 232, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд
1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» у видачі судового наказу про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 36 830,34 грн.
Повідомити сторін, що відповідно до розпорядження керівництва Господарського суду Донецької області №16-р від 10.11.2022 «Про відновлення відправки вихідної кореспонденції» за наслідками часткового виділення бюджетних асигнувань, передбачених кошторисом на 2022 рік та закінченням проведення процедури закупівлі знаків поштової оплати відновлено відправлення вихідної кореспонденції в Господарському суді Донецької області в межах наявних знаків поштової оплати, однак враховуючи недостатність знаків поштової оплати, необхідних для безперебійної відправки вихідної кореспонденції, рекомендовано суддям та працівникам апарату суду враховувати обмежену кількість знаків поштової оплати, в зв`язку з чим здійснювати відправлення через поштового оператора «Укрпошта» виключно за нагальною потребою після вичерпання альтернативних способів повідомлення сторін та учасників процесу (електронна пошта, телефонограма, факсограма, підсистема «Електронний суд», розміщення відповідних повідомлень на офіційній сторінці суду на веб-порталі «Судова влада України» тощо).
З огляду на зазначене, суд звертає увагу учасників на те, що процесуальні документи, у тому числі дана ухвала, будуть надсилатися на електронні адреси, які відомі суду, або сторони будуть повідомлені телефонограмами, а також суд пропонує альтернативний спосіб отримання процесуальних документів та необхідної інформації у справах в системі «Електронний Суд» https//cabinet.court.gov.ua.
Дата складання та підписання повного тексту ухвали 12.01.2023.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя М.В. Хабарова