СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2023 року м. Харків Справа № 905/1965/19 (757/45480/20-ц)

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Радіонова О.О., суддя Зубченко І.В. , суддя Медуниця О.Є.

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської державної адміністрації) Київтеплоенерго (вх. №1028 Д/3) на рішення Господарського суду Донецької області від 23.08.2022 (повний текст підписано 23.08.2022 у місті Харкові) у справі №905/1965/19 (757/45480/20-ц) суддя Зекунов Е.В.

за позовом ОСОБА_1

до відповідача-1 Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської державної адміністрації) Київтеплоенерго

відповідача-2 Акціонерного товариства К.Енерго

про захист прав споживачів та скасування неправомірно нарахованого боргу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Печерського районного суду міста Києва із позовною заявою до відповідача-1, Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської державної адміністрації) Київтеплоенерго та відповідача-2, Акціонерного товариства К.Енерго про захист прав споживачів та скасування неправомірно нарахованого боргу.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилався на безпідставне нарахування відповідачем плати за послуги централізованого опалення, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 47 848,61 грн.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 06.01.2022 справу №757/45480/20ц за позовом ОСОБА_1 до відповідача-1, Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської державної адміністрації) Київтеплоенерго та відповідача -2, Акціонерного товариства К.Енерго про захист прав споживачів та скасування неправомірно нарахованого боргу направлено за підсудністю до Господарського суду Донецької області для розгляду в межах провадження у справі № 905/1965/19 про банкрутство Акціонерного товариства К.Енерго.

16.05.2022 матеріали справи №757/45480/20-ц надійшли до Господарського суду Донецької області.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 16.05.2022 матеріали справи передано на розгляд судді Зекунову Е.В., в провадженні якого перебуває справа №905/1965/19 про банкрутство Акціонерного товариства "К.Енерго".

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 24.06.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/1965/19 (757/45480/20-ц), справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 23.08.2022 у справі №905/1965/19 (757/45480/20-ц) позовні вимоги ОСОБА_1 до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської державної адміністрації) Київтеплоенерго та Акціонерного товариства К.Енерго про захист прав споживачів та скасування неправомірно нарахованого боргу, задоволені частково.

Визнані неправомірними дії Акціонерного товариства К.Енерго та Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської державної адміністрації) Київтеплоенерго щодо нарахування заборгованості за надання послуг опалення квартири АДРЕСА_1 в сумі 44 463,39 грн.

Зобов`язано Акціонерне товариство К.Енерго скасувати нараховану суму 44 463,39 грн. за надання послуг опалення квартири АДРЕСА_1 .

Зобов`язано Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської державної адміністрації) Київтеплоенерго скасувати нараховану суму 44 463,39 грн. за надання послуг опалення квартири АДРЕСА_1 .

Зобов`язано Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської державної адміністрації) Київтеплоенерго провести коригування по абонентському рахунку НОМЕР_1 .

Стягнуто з Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської державної адміністрації) Київтеплоенерго на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 315,30 грн.

Стягнуто з Акціонерного товариства К.Енерго на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 315,30 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення господарського суду мотивовано тим, що у разі встановлення автономного опалення на дату введення в експлуатацію закінченого будівництва об`єкта (квартири позивача у цьому будинку), договір про надання послуг з централізованого опалення в квартирі АДРЕСА_1 між відповідачами та позивачем взагалі не підлягав укладенню. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, що КП Київтеплоенерго постачало теплову енергію в зазначену квартиру, отже нарахування відповідачами плати за послуги централізованого опалення, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 47 848,61 грн є безпідставним.

Відмовляючи у задоволенні позовної вимоги щодо зобов`язання КП виконавчого органу Київради (Київської державної адміністрації) Київтеплоенерго не проводити нараховування оплати за опалення квартири АДРЕСА_1 , судом зазначено про неналежний спосіб захисту порушеного права, оскільки суд не може вирішити питання про захист цивільного права на майбутнє.

Не погодившись з прийнятим рішенням відповідач-1, Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської державної адміністрації) Київтеплоенерго звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, разом з клопотанням про поновлення строку, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження; рішення Господарського суду Донецької області від 23.08.2022 у справі №905/1965/19 (757/45480/20-ц) скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в частині пред`явлених до КП Київтеплоенерго.

Скаржник зазначає, що як встановлено судом першої інстанції 11.10.2018 між відповідачем-1 та відповідачем-2 було укладено договір про відступлення права вимоги (цесії) №602-18, за яким кредитор (відповідач-2) відступає, а новий кредитор (відповідач-1) набуває право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб підприємців щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з ЦО та ЦПГВ як такий, що підлягає стягненню із споживача (додаток 6).

Відповідно до додатку №1 до договору №602-18 КМ «Київтеплоенерго» набуло право вимоги за адресою: АДРЕСА_2 до ОСОБА_2 у сумі 44463,39 грн за спожиті послуги ЦО.

Заборгованість, яка була передана відповідачу-1 по договору цесії не стосується позивача, адже заборгованість обліковується за споживачем ОСОБА_2 , отже відповідач-1 не набув вимоги до позивача.

Таким чином, на думку скаржника, відсутність правовідносин між відповідачем-1 та позивачем щодо спірного у цій справі нарахування послуг з теплопостачання до 01.05.2018 на суму 44463,39 грн., виключає наявність спору між позивачем та відповідачем-1.

На думку апелянта, відповідач-1 є неналежним відповідачем у даній справі, адже виконавцем послуг до 01.05.2018 був саме відповідач-2, заборгованість, що виникла та утворилась за адресою: АДРЕСА_2 у ОСОБА_2 у сумі 44463,39 грн. не має відношення до позивача.

Скаржник зазначає, що в матеріалах справи відсутня інформація про власника іншої Ѕ частки квартири. Дану особу судом першої інстанції не залучено до участі у справі.

Відповідно витягу з протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду 04.10.2022 року сформовано склад колегії суддів Східного апеляційного господарського суду: головуючий суддя Радіонова О.О., судді Зубченко І.В., Медуниця О.Є.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 10.10.2022 апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської державної адміністрації) Київтеплоенерго на рішення Господарського суду Донецької області від 23.08.2022 у справі № 905/1965/19 (757/45480/20-ц) залишено без руху. Зобов`язано скаржника усунути впродовж 10-ти днів з моменту отримання цієї ухвали, встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки, а саме надати до Східного апеляційного господарського суду докази сплати судового збору у розмірі 1261,20 грн. у встановленому порядку за встановленими реквізитами.

У встановлений судом строк на адресу Східного апеляційного господарського суду від апелянта надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, у якій останній надав платіжне доручення №772067 від 19.10.2022, що свідчить про виконання скаржником вимог ухвали суду від 10.10.2022.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 07.11.2022 поновлено Комунальному підприємству виконавчого органу Київради (Київської державної адміністрації) Київтеплоенерго процесуальний строк на апеляційне оскарження на рішення Господарського суду Донецької області від 23.08.2022 у справі № 905/1965/19 (757/45480/20-ц). Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської державної адміністрації) Київтеплоенерго на рішення Господарського суду Донецької області від 23.08.2022 у справі № 905/1965/19 (757/45480/20-ц). Розгляд апеляційної скарги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської державної адміністрації) Київтеплоенерго на рішення Господарського суду Донецької області від 23.08.2022 у справі № 905/1965/19 (757/45480/20-ц) вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Встановлено строк учасникам справи до 22.11.2022 року включно, для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами його надсилання іншим сторонам у справі.

Відзиви від учасників справи до Східного апеляційного господарського суду не надійшли.

Відповідно ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції, зокрема, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 2 наведеної статті передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Розглянувши апеляційну скаргу та матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської державної адміністрації) Київтеплоенерго (надалі також - КП Київенерго, Відповідач-І) та Публічного акціонерного товариства Київтеплоенерго (надалі - Відповідач-2) про захист прав споживачів та скасування неправомірно нарахованого боргу за послуги центрального теплопостачання.

Позивач стверджував, що згідно рахунку станом на 01.07.2020 КП Київтеплоенерго нарахувало позивачу заборгованість за централізоване опалення на загальну суму 47848,61 грн.

ОСОБА_1 з вищезазначеним боргом не погоджується та вважає, що рахунок виставлений безпідставно, оскільки квартира була введена в експлуатацію з автономним опаленням та централізоване опалення до цієї квартири не постачалось, що підтверджується наступним.

Право власності на квартиру у позивача, ОСОБА_1 виникло 25.04.2016 на підставі договору купівлі-продажу №2487, що підтверджується Інформаційним витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №105204770.

26 квітня 2019 року представниками КП Київтеплоенерго було складено акт обстеження №1/26-04-19ЛУ, згідно якого в квартирі АДРЕСА_1 :

- в квартирі встановлено газовий/електричний котел, двухконтурний;

- опалення в квартирі від`єднано від загально будинкової системи;

- від стояка ЦО заізольовано;

- ЦПГВ в квартирі від`єднано від загально-будинкової системи.

Згідно п. 3 розпорядження №2047 від 27.12.1999 року Київської міської державної адміністрації було прийнято рішення, зокрема: 3. Надати право Товариству з обмеженою відповідальністю "Адолін" виступити інвестором реконструкції горища будинків АДРЕСА_3 під мансардні житлові приміщення з надбудовою аттикового та мансардного поверхів.

Пунктом 28 розпорядження №1088 від 07.07.2000 року Київської міської державної адміністрації було прийнято рішення, зокрема: "- пункт 3 розпорядження викласти в такій редакції Дозволити Товариству з обмеженою відповідальністю Адолін реконструкцію горищ з надбудовою аттикового та мансардного поверхів за кошти населення, будинків АДРЕСА_4 для розміщення додаткових житлових приміщень".

Технічними умовами Державного підприємства газового постачання Київгаз №875/08/2077 від 29.03.2001 погоджено: "Проектування газопостачання котлів Vitogas в приміщенні кухонь першого поверху двухрівневих квартир у будинку АДРЕСА_5 ".

03.04.2001 року АТ Київенерго надало дозвіл №ДОІ/1-4-5605/О на використання електричних нагрівальних приладів для технологічних потреб.

Листом АТ Київгаз від 25.07.2019 року надано інформацію, що в квартирі АДРЕСА_1 , 09 березня 2005 року проведено пуск газу на газовий котел Vaillant згідно проектної документації, який призначено для обігріву приміщення та підігріву води", а також акт про приймання закінченого будівництва об`єкту системи газопостачання.

Квартира АДРЕСА_1 була здана в експлуатацію 10.06.2005 згідно акту про приймання в експлуатацію закінченого будівництва об`єкта.

Вказана квартира збудована Товариством з обмеженою відповідальністю Адолін, шляхом реконструкції горища з надбудовою атипового та мансардного поверхів для будівництва додаткових (ново побудованих) житлових приміщень буд. АДРЕСА_5 , що підтверджується договором про пайову участь у будівництві житла №3/Ор від 04.12.2002 року.

Згідно з п. 2.1.2 додаткової угоди №1 від 02.04.2003 року до Договору про пайову участь у будівництві житла №3/Ор "Генеральний інвестор зобов`язується на момент передачі квартири виконати в ній:

- розводку трубопроводів газопостачання з лічильником і запірною арматурою перед споживачами (газовий котел і газова плита);

- установку і підключення газового опалювального погодозалежного котла з встановленням, підключенням і пуско-налагодженням опалювальних приладів:

- установку і підключення газового котла бойлера підготовки гарячої води з виходами для підключення мережі гарячого водопостачання з насосом рециркуляції і запірною арматурою на відводах:".

З матеріалів справи вбачається, що квартира АДРЕСА_1 , будувалася шляхом реконструкції горища та не підключалася до централізованого опалення, а має автономне опалення.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, що КП Київтеплоенерго постачало теплову енергію в зазначену квартиру.

Обґрунтовуючи позовну заяву, ОСОБА_1 зазначав, що неодноразово звертався до КП Київтеплоенерго з вимогою надати копію договору про надання житлово-комунальних послуг та безпосередньо послуг теплової енергії, а також надати підтвердження фактичного надання теплової енергії в квартиру, а також перерахувати заборгованість за теплопостачання. Проте, відповідний договір не був наданий, а заборгованість в повному обсязі перерахована не була.

29.03.2019 року позивач звернувся до КП Київтеплоенерго з запитом про надання інформації з проханням надати копію договору про надання послуг з опалення квартири за адресою: АДРЕСА_2 , підтвердження фактичного надання теплової енергії до вищезазначеної квартири та розрахунок заборгованості в розмірі 44 463,39 грн за спожиту теплову енергію.

Листом від 05.04.2019 року відповідач-1 повідомив позивача, що для з`ясування питань, порушених у запиті про надання публічної інформації підприємству необхідно отримати копії документів, зокрема, правовстановлюючі документи на квартиру та документи, що підтверджуються облаштування даної квартири індивідуальний опаленням (в тому числі погоджену належним чином проектно-технічну документацію).

Листом від 18.04.2019 року позивач надав частину документів.

Листом від 22.05.2019 року КП Київтеплоенерго повідомило позивача, що КП Київтеплоенерго є виконавцем послуг з ЦО за адресою: АДРЕСА_2 з 01.05.2018 року. З цієї дати підприємство набуло статусу теплопостачальної організації та, відповідно до правовстановлюючих документів не є правонаступником ПАТ КИЇВЕНЕРГО.

Позивачу також повідомлено, що відповідно до ст.514 Цивільного кодексу України та договору про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018 №602-18 підприємство набуло право вимоги на заборгованість, яка виникла перед ПАТ КИЇВЕНЕРГО.

Позивача проінформовано, що за адресою: АДРЕСА_2 заборгованість за надання послуг з ЦО перед ПАТ КИЇВЕНЕРГО становить 44 463,39 грн.

Отже, питання щодо правомірності проведених коригувань до 01.05.2018 року, а також надання відповідних договорів та документів підтверджуючих фактичне надання послуг з теплопостачання, мають розглядатись безпосередньо з ПАТ КИЇВЕНЕРГО, яке проводило розрахунки із споживачами комунальних послуг у вказаний період.

Щодо періоду діяльності КП Київтеплоенерго, тобто з 01.05.2018 року, позивачу повідомлено, що станом на 01.05.2019 року за вищезазначеною адресою наявна заборгованість за послугу з ЦО безпосередньо перед КП Київтеплоенерго у розмірі 20126,14грн. (за опалювальний період 2018/2019 року), яка виникла у зв`язку з відсутністю інформації у підприємства щодо наявності оформленої належним чином документації, яка підтверджує обладнання вказаної квартири системою автономного опалення.

Господарським судом встановлено, що 26.04.2019 року працівниками КП Київтеплоенерго проведено обстеження кв. АДРЕСА_1 на предмет відключення квартири від системи ЦО будинку, про що складено відповідний акт.

Для можливості розгляду КП Київтеплоенерго питання проведення перерахунку за послугу з ЦО за опалювальний сезон 2018/2019, а також проведення коригувань за дану послугу позивачу було запропоновано надати документи, які дозволили б відповідачу-1 здійснити коригування, за період діяльності підприємства, зокрема проект реконструкції житлового будинку, акт державної комісії про прийняття в експлуатацію приміщень після перепланувань та переобладнань, технічний паспорт та ін.

Листом від 30.07.2020 року позивач звернувся до КП Київтеплоенерго та надав необхідний пакет документів та просив підприємство провести перерахунок за послуги з ЦО за опалювальний сезон 2018/2019 року та в подальшому не проводити нарахування за послугу з ЦО до квартири АДРЕСА_1 .

Відповідач-1, в свою чергу пояснив, що в серпні 2019 року в програмному комплексі КП Київтеплоенерго було встановлено відмітку про наявність автономного опалення в квартирі АДРЕСА_1 з 01.10.2018 та проведено коригування обсягу теплової енергії, використаної на потреби ЦО за період з жовтня 2018 року до квітня 2019 року в бік зменшення на суму 18 384,25грн., що було відображено у платіжному документі за розрахунковий період Серпень 2019 року.

Водночас, нарахування за опалення місць загального користування не підлягають коригуванню.

Листом від 05.05.2020 №30/3/2/5472 відповідач-1 повідомив позивача, що питання правомірності проведених нарахувань та можливості здійснення перерахунків до 01.05.2018 мають розглядатись безпосередньо ПАТ КИЇВЕНЕРГО (нині АТ К.ЕНЕРГО), яке проводило розрахунки із споживачами комунальних послуг.

Позивачу повідомлено, що зважаючи на те, що власники квартир як співвласники місць загального користування (МЗК) повинні брати участь на утримання пропорційно опалювальній площі житла, тому КП Київтеплоенерго проводить нарахування за опалення місць загального користування відповідно до частки даної квартири.

Згідно абз.2 листа №30/1/1/3428 від 04.09.2019 КП Київтеплоенерго: "проведено коригування обсягу теплової енергії, використаної на потреби централізованого опалення за період з жовтня 2018 року по квітень 2019 року та встановлено відмітку про наявність автономного опалення в квартирі.

Сума коригування (зняття) за період з жовтня 2018 року по квітень 2019 року становить 18 384,25 грн."

Фактично відповідач-1 визнав наявність автономного опалення в квартирі, однак здійснив лише частковий перерахунок заборгованості, а саме на суму 18 384,25 грн., не врахувавши суму всієї заборгованості на суму 47 848,61 грн. Незважаючи на це в рахунках на оплату, заборгованість не зменшилась.

21 травня 2020 року позивач звернувся з листом до АТ К.Енерго з вимогою провести перерахунок заборгованості, однак відповіді не отримав.

Проте, станом на 01.07.2020 рахунки на оплату за послуги централізованого опалення продовжують надходити з повною заборгованістю за послуги централізованого опалення на суму 47 848,61 грн.

Оскільки, вищезазначені вимоги позивача залишились без задоволення, позивач звернувся до господарського суду з відповідним позовом.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу міста Києва від 27.09.2001 (Угода), укладеної між Київською міською державною адміністрацією та Акціонерною енергопостачальною компанією Київенерго (в подальшому перейменована на ПАТ КИЇВЕНЕРГО та АТ К.ЕНЕРГО), майно енергетичного комплексу міста Києва було передано у володіння та користування ПАТ КИЇВЕНЕРГО.

Згідно рішення Київської міської ради від 24.04.2018 №517/4581 зазначена Угода припиняє свою дію стосовно майна ТЕЦ №5 та ТЕЦ №6, сміттєспалювального заводу (Завод Енергія) з 01.08.2018, а стосовно іншого майна - з 01.05.2018.

Вищезазначене майно в подальшому було закріплене за підприємством на праві господарського відання на виконання розпорядження Київської міської державної адміністрації від 27.12.2017 №1693 Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м.Києва від 27.09.2001, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та Акціонерною енергопостачальною компанією Київенерго, та наказу Департаменту комунальної власності виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 04.05.2018 №224 із змінами та доповненнями внесені від 01.08.2018 №370.

Таким чином, КП КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО стало виконавцем послуг з централізованого опалення (ЦО) та централізованого постачання гарячої води (ЦПГВ) лише з 01.05.2018 року.

Як зазначав позивач у позовній заяві він став власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 з 25.04.2016 року.

Згідно пояснень відповідача-1 , звернень від мешканців кв. АДРЕСА_1 до КП КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО з питанням актуалізації даних (переоформлення) особового рахунку на іншу особу не надходило. В паперовому вигляді Договір про надання послуг з ЦО та ЦПГВ по вказаній вище адресі позивачем з підприємством не укладено.

На момент виникнення договірних відносин КП КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО з позивачем, а саме з 01.05.2018, Закон України Про житлово-комунальні послуги діяв у редакції від 24.06.2004 року.

Пунктом 1 ч.3 ст.20 Закону України Про житлово-комунальні послуги (в редакції на час виникнення договірних правовідносин) передбачено обов`язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Цей обов`язок відповідає зустрічному обов`язку виконавця, визначеному п. 3 ч. 2 ст. 21 цього Закону, підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Послуги з ЦО МЗК надаються підприємством позивачу на підставі публічного договору про приєднання, з урахуванням норм чинного законодавства України та типового договору відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630 (Правила).

Пунктом 8 Правил передбачено, що послуги надаються споживачеві згідно з договором, який оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Відповідно до ч.7 ст.26 Закону України Про житлово-комунальні послуги (в редакції на час виникнення договірних правовідносин) договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання.

Відповідно до ч.2 ст.638 Цивільного кодексу України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частиною другою ст. 642 ЦК України встановлено, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції.

28.03.2018 у газеті Київської міської ради Хрещатик від 28.03.2018 №34 (5085), розміщено оголошення про те, що КП КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО стає виконавцем послуг з ЦО та ЦПГВ та розміщено договір про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, який є договором приєднання та вважається акцептованим усіма споживачами, які в установленому законом порядку не надали заперечення щодо його умов відповідно до положень ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання.

Таким чином, комунальні послуги ЦО МК для позивача у вищезазначеному житловому будинку надаються КП КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО на підставі публічного договору про приєднання, з урахуванням норм чинного законодавства України, типового Договору про надання послуг з ЦО та ЦПГВ населенню розробленого відповідно до Правил, який вважається акцептованим споживачами, які в установленому порядку не надали заперечення щодо умов цього договору.

Станом на 01.11.2020 в програмному комплексі КП КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО за адресою: АДРЕСА_2 , обліковується особовий рахунок № НОМЕР_1 за споживачем ОСОБА_2 , вказана інформація була передана від ПАТ КИЇВЕНЕРГО.

Заборгованость за послугу з ЦО по особовому рахунку № НОМЕР_1 за період 01.05.2018 - 01.11.2020 також відображена за споживачем ОСОБА_2

11.10.2018 між ПАТ КИЇВЕНЕРГО (нині АТ К.ЕНЕРГО) (Кредитор) та КП КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО (Новий Кредитор) було укладено договір про відступлення права вимоги (цесії) 602-18 (Договір №602-18), за яким кредитор відступає, а новий кредитор набуває право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб - підприємців щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з ЦО та ЦПГВ як такий, що підлягає стягненню із споживача.

Відповідно до Додатку 1 до Договору №602-18 КП КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО набуло право вимоги до ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 у сумі 44 463,39 грн. за спожиті послуги ЦО.

Статтею 514 Цивільного кодексу України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інще не встановлено договором або законом.

Отже, згідно з нормами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.

Даний висновок викладений у постанові Верховного Суду України у справі від 05.07.2017 №6-459ц17.|

Тобто, не може бути предметом відступлення права вимоги та вимога, яка не виникла та/або не існувала на момент переходу права.

Таким чином, на підставі укладеного договору №602-18 між ПАТ КИЇВЕНЕРГО та КП КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО відповідач-1 набув право вимоги до ОСОБА_2 щодо виконання ним грошових зобов`язань перед ПАТ КИЇВЕНЕРГО (АТ К.ЕНЕРГО) з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з ЦО та ЦПГВ у сумі 44463,39грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України Про захист прав споживачів держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності.

Статтею 24 Закону України Про теплопостачання зазначено, що споживач має право на вибір джерел енергії, чи постачальної організації.

Відповідно до п.24 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води (що діяли станом на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п.25 Правил, відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Процедура відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання регулюється Порядком відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №4 від 22.11.2005 року в редакції наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №169, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.11.2007 за №1320/14587 (що діяв станом на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно пункту 2.1 цього Порядку для вирішення питання відключення житлового будинку (будинків) від мереж централізованого опалення його власник (власники) повинен (повинні) звернутися до комісії з письмовою заявою про відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання.

П.п.2.2 вказаного Порядку передбачено, що комісія, після вивчення наданих власником (власниками) документів, у місячний строк приймає рішення щодо відключення від мереж ЦО і ГВП, улаштування індивідуальної (автономної) системи теплопостачання та збір вихідних даних і технічних умов для виготовлення проектної документації.

Також, п.п.2.2.1 Порядку встановлено, що при позитивному рішенні комісії заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж ЦО і ГВП.

П.39 Правил користування тепловою енергією, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 року №1198 та п.24 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 закріплюють за споживачем право відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення.

Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, господарським судом встановлено, в квартирі за адресою АДРЕСА_1 , власником якої є позивач, було встановлено автономне опалення від газового котла, що підтверджується розпорядженням №1088 від 07.07.2000 Київської міської державної адміністрації, технічними умовами Державного підприємства газового постачання Київгаз №875/08/2077 від 29.03.2001, дозволом АТ Київенерго від 03.04.2001 №ДОІ/1-4-5605/О на використання електричних нагрівальних приладів для технологічних потреб.

За таких обставин, господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що позивач у вищезазначений спосіб реалізував своє право на вибір джерела теплопостачання до свого помешкання, при цьому дану реалізацію не можна визнати самовільною, оскільки він отримав на це дозвіл спеціально органу у законодавчо визначеному порядку.

Отже, відповідно до порядку відключення від мереж ЦО і ГВП акт про встановлення автономного опалення від газового котла в квартирі АДРЕСА_1 створив умови для настання наслідків, визначених п. 2.7 Порядку відключення від мереж ЦО і ГВП, а саме для перегляду сторонами умов Договору про надання послуг з централізованого теплопостачання, якщо такий договір існував між позивачем та відповідачами.

Таким чином, господарським судом правомірно зазначено, що у разі встановлення автономного опалення на дату введення в експлуатацію закінченого будівництва об`єкта (квартири позивача у цьому будинку), договір про надання послуг з централізованого опалення в квартирі АДРЕСА_1 між відповідачами та позивачем взагалі не підлягав укладенню.

З матеріалів справи вбачається, що квартира АДРЕСА_1 , будувалася шляхом реконструкції горища та не підключалася до централізованого опалення, а має автономне опалення.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, що КП Київтеплоенерго чи ПАТ КИЇВЕНЕРГО (АТ К.ЕНЕРГО) постачало теплову енергію в зазначену квартиру.

Щодо нарахування плати за опалення місць загального користування (МЗК) господарський суд зазначив наступне.

Пунктом 2 частини 2 статті 8 Закону України Про житлово-комунальні послуги передбачено, що виконавець комунальної послуги зобов`язаний готувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором.

Згідно п.1 ч.2 ст.7 даного Закону індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом.

Разом з тим, ч.4 ст.13 Закону України Про житлово-комунальні послуги встановлено, що з пропозицією щодо укладання договору про надання комунальних послуг або внесення змін до нього може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором.

Таким чином, вищевказане свідчить, що законодавство надає таке право як споживачу комунальної послуги, так і виконавцю.

Згідно до абз.3 ч.4 ст.13 вказаного Закону якщо протягом 30 днів після отримання проекту договору (змін до нього) виконавець комунальної послуги, який одержав проект договору (змін до договору) від споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), не повідомив про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього і при цьому не припинив надання комунальної послуги цьому споживачу (або в інший спосіб засвідчив свою волю до надання відповідної комунальної послуги споживачу), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій споживачем (іншою особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), якщо інше не передбачено цим Законом.

Частиною 1 статті 9 Закону України Про житлово-комунальні послуги визначено, що споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 року у справі №6-2951цс15, в якій суд зазначив, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Згідно до ч. 6 ст. 10 Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється відповідно до правил, встановлених цією статтею, також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

Правовідносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавець) і фізичною особою та юридичною особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (послуги) регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до пункту 28 зазначених Правил споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Відтак, пункт 28 Правил є спеціальною нормою, яка регулює порядок розрахунку споживачами, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, за послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку.

Згідно Закону України Про житлово-комунальні послуги розрахунок нарахувань за послуги з постачання теплової енергії здійснюється на підставі Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018р. № 315.

Вищезазначена Методика встановлює порядок визначення обсягів спожитої у будівлі теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції); обсягів холодної, гарячої води, витраченої на загальнобудинкові потреби; обсягів холодної та гарячої води, спожитої споживачами, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку; порядок розподілу обсягів спожитих комунальних послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання (далі - комунальні послуги), визначає вимоги до приладів-розподілювачів теплової енергії, поправкові коефіцієнти для розподілу обсягу спожитої теплової енергії між окремими споживачами у будівлях, оснащених вузлами комерційного обліку теплової енергії та/або гарячої, та/або холодної води, де налічуються два та більше споживачів.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №311/3489/18 дійшов висновку, що відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання не є підставою для звільнення мешканців від такої участі.

З огляду на викладене правовідносини, що склалися між сторонами, є грошовими зобов`язаннями, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Згідно пояснень відповідача-1, житловий будинок АДРЕСА_5 загальнобудиниковим засобом обліку теплової енергії на потреби централізованого опалення тину АКВА-МВТ-М зав.№ 30420; за вказаною адресою відсутні квартири з індивідуальними приладами обліку теплової енергії, проте наявні 5 особових рахунків, по яких встановлено ознаку індивідуального (автономного) опалення.

Таким чином, нарахування за послугу з ЦО мешканцям житлового будинку проводяться КП КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО згідно з показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії.

Враховуючи норми чинного законодавства та зважаючи на те, що власники квартир як співвласники місць загального користування (МЗК) будинку повинні брати участь у витратах на утримання будинку пропорційно опалювальній площі житла, тому КП КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО проводить нарахування за опалення МЗК власникам квартир (у тому числі з індивідуальним (автономним) опаленням) відповідно до частки займаної площі (як і власнику кв. АДРЕСА_6 ).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відсутність укладеного договору з позивачем не звільняє його від оплати коштів за надані послуги до МЗК.

Також, у позовній заяві позивач зазначав, що згідно рахунку-повідомлення станом на 01.07.2020 КП КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО нараховує заборгованість за ЦО на загальну суму 47848,61 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що у рахунках на оплату коштів за надані послуги, зокрема у липні 2020 року міститься інформація, До уваги споживачів, у яких наявна заборгованість за послуги, надані до 01.05.2018 року ПАТ "КИЇВЕНЕРГО", та право вимоги на які було відступлено на користь КП "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО", відповідно до договору відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018 року №602-18, сума заборгованості відображена у єдиному рядку із поточними нарахуваннями за послуги КП "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО".

Таким чином, у зазначеному рядку міститься інформація про суму заборгованості переданої за Договором №602-18 у розмірі 44463,39 грн та заборгованість за надані послуги за період діяльності КП "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО".

Згідно розрахунку станом на вересень 2020 року сума заборгованості становить 3385,22 грн. (за надані послуги до МЗК).

У рахунку на оплату коштів приміром станом на вересень 2020 року сума заборгованості відображається відповідно, як різниця між сумою, яка відображена у рахунку та заборгованості переданої за договором №602-18, яка становить 3385,22 грн (47848,61 - 44463,39 = 3385, 22).

Суд апеляційної інстанції погоджується з твердженням господарського суду, що КП КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО надання послуг до об`єктів (квартир) здійснюється за визначеними адресами місцезнаходження (зокрема квартир), а не конкретно для фізичної/юридичної особи.

Відтак направлення рахунків на оплату коштів за надані послуги відбувається за визначеними адресами.

Підприємство позбавлено можливості ідентифікувати, хто саме є власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 , адже в супереч імперативним нормам ст.20 Закону України Про житлово-комунальні послуги позивачем з підприємством договір про надання послуг з централізованого опалення не укладено.

З урахуванням цього, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи скаржника, що в матеріалах справи відсутня інформація про власника іншої Ѕ частки квартири. Дану особу судом першої інстанції не залучено до участі у справі, оскільки колегією суддів встановлено, що рахунки на оплату за надані послуги направляються саме на визначену адресу.

Проте в спірних правовідносинах, в силу приписів частини 1 статті 9 Закону України Про житлово-комунальні послуги власник квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_2 не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг з опалення МЗК, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Зважаючи на викладене, суд апеляційної інстанції вважає правомірними висновки господарського суду про задоволення позовних вимог в частині вимог щодо визнання неправомірними дій ПАТ К.Енерго та Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської державної адміністрації) Київтеплоенерго щодо нарахування заборгованості за надання послуг опалення квартири АДРЕСА_1 в сумі 44463,39 грн; зобов`язання ПАТ К.Енерго скасувати нараховану суму 44463,39 грн. за надання послуг опалення квартири АДРЕСА_1 ; зобов`язання Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської державної адміністрації) Київтеплоенерго скасувати нараховану суму 44463,39 грн за надання послуг опалення квартири АДРЕСА_1 ; зобов`язання Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської державної адміністрації) Київтеплоенерго провести коригування по абонентському рахунку НОМЕР_1 .

Суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими твердження скаржника, що відповідач-1 є неналежним відповідачем у даній справі, адже виконавцем послуг до 01.05.2018 був саме відповідч-2, заборгованість, що виникла та утворилась за адресою: АДРЕСА_2 у ОСОБА_2 у сумі 44463,39 грн. не має відношення до позивача, оскільки колегія суддів вважає, що доводи апелянта фактично зводяться до того, що КП «Київтеплоенерго» не є правонаступником ПАТ «Київенерго» (К.Енерго), в частині нарахування цього боргу, та на них не може бути покладений обов`язок виконати коригування нарахувань за надані послуги з централізованого опалення позивачу, оскільки порушення порядку нарахування було допущено саме ПАТ «Київенерго», (К. Енерго), а КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги лише по стягненню заборгованості за надані комунальні послуги.

Відповідні твердження скаржника спростовуються договором від 11.10.2018, укладеним між ПАТ КИЇВЕНЕРГО (нині АТ К.ЕНЕРГО) (Кредитор) та КП КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО (Новий Кредитор) про відступлення права вимоги (цесії) № 602-18 та матеріалами справи.

Щодо позовної вимоги зобов`язати Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської державної адміністрації) Київтеплоенерго не проводити нараховування оплати за опалення квартири АДРЕСА_1 , суд апеляційної інстанції вважає правомірним висновок господарського суду щодо помилковості доводів позивача у частині вимоги про зобов`язання Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської державної адміністрації) Київтеплоенерго не проводити нараховування оплати за опалення квартири АДРЕСА_1 , оскільки суд не може вирішити питання про захист цивільного права на майбутнє.

Отже, позивачем у цій частині обрано неналежний спосіб захисту своїх прав, що виключає можливість задоволення такої вимоги.

Надаючи оцінку доказам у справі та аргументам учасників справи, суд виходить з положень ст.ст.13, 73-86 ГПК України.

Відповідно до ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування; питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

При цьому, колегія суддів бере до уваги, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновок місцевого господарського суду, рішення господарського суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому повинно бути залишено без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статями 269, 270, 275, 276, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської державної адміністрації) Київтеплоенерго на рішення Господарського суду Донецької області від 23.08.2022 у справі №905/1965/19 (757/45480/20-ц) залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Донецької області від 23.08.2022 року у справі №905/1965/19 (757/45480/20-ц) залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, відповідно до вимог ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови складено 16.01.2023.

Головуючий суддя О.О. Радіонова

Суддя І.В. Зубченко

Суддя О.Є. Медуниця