УХВАЛА

м. Київ

12.01.2023Справа № 910/602/23

Суддя Людмила ШКУРДОВА, розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства «Банк «Кліринговий дім» про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

10.01.2023 р. від Публічного акціонерного товариства «Банк «Кліринговий дім» одночасно з позовною заявою до Господарського суду міста Києва надійшла заява про забезпечення позову, в якій він просить вжити заходи забезпечення позову ПАТ «Банк «Кліринговий дім» шляхом накладення арешту в межах суми заборгованості у розмірі 2344215,85 грн на все рухоме та нерухоме майно, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Будремсервіс», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Розглянувши подану заяву про забезпечення позову, суд вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Публічне акціонерне товариство «Банк «Кліринговий дім» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про солідарне стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Будремсервіс», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на його користь заборгованості у сумі 2344215,85 грн. за договором овердрафту № 8/2020-К від 19.03.2020 р., виконання зобов`язань за яким забезпечено договорами поруки від 19.03.2020 р. № 08/2020-1П та № 08/2020-02П.

Подана заява про забезпечення позову мотивована тим, що позичальник та поручителі протягом тривалого часу ухиляються від належного виконання зобов`язання за кредитним договором та договорами поруки, заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором становить 2 344 215,85 грн., тому, позивач вважає, що невжиття заходів щодо накладення арешту на рухоме та нерухоме майно позичальника та поручителів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Забезпечення позову може мати місце за наявності хоча б однієї з таких умов: невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду; невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Відповідно до вимог ст. 139 ГПК України заява про забезпечення позову повинна містити обґрунтування необхідності застосування конкретного заходу забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ускладнення виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересів), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заявник звертаючись з вказаною заявою до суду, просить суд накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно позичальника та поручителів.

Як вже зазначалось, предметом позову, з яким одночасно надійшла заява про забезпечення позову, є солідарне стягнення заборгованості.

Отже, у даному випадку відсутній зв`язок між заходом до забезпечення позову, який заявник просить вжити, та предметом позову, оскільки накладення арешту на майно має стосуватись майна, що належить до предмету позову, тоді як позивачем заявлено вимогу про стягнення коштів.

Відтак, заявлений захід до забезпечення позову, який позивач просить суд вжити, не є адекватним заявленим вимогам.

Зазначаючи про те, що невжиття заходів щодо накладення арешту на рухоме та нерухоме майно позичальника та поручителів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського, заявник будь-яких доказів на підтвердження своїх міркувань не надає, вказані твердження ґрунтуються на його припущеннях.

У заяві про забезпечення позову заявником не вказано яким саме чином невжиття заходу забезпечення позову може ускладнити виконання рішення суду, а заява про забезпечення позову не містить належного обґрунтування можливого ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача у разі невжиття заходів забезпечення позову.

При цьому, доводи заявника стосовно того, що позичальник та поручителі протягом тривалого часу ухиляються від належного виконання зобов`язань та на наявність заборгованості за кредитним договором, не свідчать ні про ухилення в майбутньому від виконання рішення суду, ні про імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову.

Таким чином, заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

З огляду на викладене та керуючись статтями 136-140, 234, 235 ГПК України, господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Банк «Кліринговий дім» про забезпечення позову відмовити.

Дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Ухвалу може бути оскаржено у встановленому законодавством України порядку.

Суддя Людмила ШКУРДОВА