ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" січня 2023 р. Справа № 911/1710/22

Господарський суд Київської області у складі судді Горбасенка П.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Полісан»

до Фізичної особи-підприємця Чемера Андрія Васильовича

про стягнення 119 568,09 гривень

обставини справи:

16.09.2022 через канцелярію Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Полісан» (далі позивач/ТОВ «Виробниче підприємство «Полісан») до Фізичної особи-підприємця Чемера Андрія Васильовича (діл відповідач/ФОП Чемер А.В.) про стягнення 121 568,09 гривень, з яких: 77 177,12 гривень основного боргу, 12 432,90 гривень пені, 10 504,55 гривень суми річних, 6 018,09 гривень інфляційних збитків та 15 435,43 гривень штрафу.

Заявлені вимоги обґрунтовано неналежним виконання Фізичною особою-підприємцем Чемером Андрієм Васильовичем грошового зобов`язання по оплаті отриманого товару згідно договору поставки № 8/2401 від 24.01.2022.

Господарський суд Київської області ухвалою від 20.09.2022 залишив позовну заяву ТОВ «Виробниче підприємство «Полісан» без руху, постановив усунути виявлені недоліки протягом десяти днів з дня вручення зазначеної ухвали.

12.10.2022 через канцелярію Господарського суду Київської області від ТОВ «Виробниче підприємство «Полісан» надійшла заява про усунення недоліків, відповідно до змісту якої позивач надав пояснення стосовно заявленого позову, а також заява про зменшення позовних вимог, згідно якої позивач просить стягнути з відповідача 119 568,09 грн, з яких: 75 177,12 грн основного боргу, 12 432,90 грн пені, 10 504,55 грн 36% річних, 6 018,09 грн інфляційних втрат та 15 435,43 грн штрафу, яку прийнято судом.

Також, усуваючи недоліки позовної заяви, позивач зазначив, що відповідачем сплачено 2 000,00 грн основного боргу, на підтвердження чого надано копію меморіального ордеру № 370397312 від 26.09.2022.

Господарський суд Київської області ухвалою від 21.10.2022 прийняв позовну заяву ТОВ «Виробниче підприємство «Полісан» до розгляду, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, відкрив провадження у справі № 911/1710/22, постановив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, зобов`язав відповідача, у порядку ч. 2 ст. 74 ГПК України, надати суду докази сплати позивачу 75 177,12 грн вартості неоплаченого за договором поставки товару, встановив строк для подання відзиву на позов та додаткових доказів по справі (за наявності) протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження.

12.12.2022 через підсистему «Електронний суд» до Господарського суду Київської області від ТОВ «Виробниче підприємство «Полісан» надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи оборотно-сальдової відомості по рахунку 361 за період з 01.10.2022 по 12.12.2022 на підтвердження відсутності надходження коштів від відповідача на рахунок позивача.

14.12.2022 через підсистему «Електронний суд» до Господарського суду Київської області ТОВ «Виробниче підприємство «Полісан» подало клопотання, згідно якого останнє просить поновити пропущений строк для подання документів.

Обґрунтовуючи зазначене клопотання, позивач зазначив, що встановлений ухвалою Господарського суду Київської області від 21.10.2022 у справі № 911/17110/22 строк для подання додаткових документів пропущено з таких поважних причин, а саме: терористичних атак російської федерації, що призвели до аварійних відключень електроенергії та періодичного повного знеструмлення Сумської області; значної кількості триваючих повітряних тривог і, як наслідок, необхідності перебування в укриттях.

Приписами ст. 118, 119 ГПК України унормовано, що право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Враховуючи вказане, суд дійшов висновку про поважність причин пропуску позивачем строку для подання доказів у справі та поновлення строку для подання доказів.

Поряд з тим 14.12.2022 через підсистему «Електронний суд» ТОВ «Виробниче підприємство «Полісан» подано клопотання, згідно якого останнє, з метою вирішення судом питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката, просить суд долучити до матеріалів справи документи, які підтверджують надання адвокатом правничої допомоги позивачу.

Однак, у встановлений судом строк відповідач не скористався правом, наданим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, та відзив на позовну заяву не надав, як і не надав жодних доказів у справі, у тому числі витребуваних судом у порядку ст. 74 Господарського процесуального кодексу України доказів.

Ухвалу про відкриття провадження у зазначеній справі судом надіслано на юридичну адресу відповідача згідно наявних в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомостей. Поряд з тим, конверт з відповідно надісланою відповідачу кореспонденцією за адресою: 08630, Київська обл., Васильківський р-н, смт Глеваха, вул. Щорса, буд. 14, повернуто до суду органом поштового зв`язку із зазначенням причин такого повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». Іншої адреси відповідача матеріали справи не містять.

До того ж, ухвали про залишення позовної заяви без руху та відкриття провадження у даній справі офіційно оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень - www.reyestr.court.gov.ua, та знаходяться у вільному доступі, тоді як за змістом статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії договору, 24.01.2022 між ТОВ «Виробниче підприємство «Полісан» (далі - постачальник) та ФОП Чемером А.В. (далі - покупець) було укладено договір поставки № 8/2401 (далі договір) відповідно до п. 1.1., 1.2., 1.3., 2.4., 2.6., 5.1., 5.2., 5.3., 9.3. якого постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, передати у власність покупця алкідну лакофарбову продукцію та водно-дисперсійну лакофарбову продукцію за ДК 012:20-8 «Фарби, лаки, дукарська фарба та мастики» (надалі - товар), а покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, прийняти товар та оплатити його вартість.

Постачальник зобов`язується передати у власність покупця товар за видатковою накладною, в асортименті, в строки та кількості згідно підтвердженого постачальником замовлення покупця, а також в момент передачі товару покупцю документацію на цей товар (належно засвідчену копію), що оформлена у встановленому законодавством України порядку. Видаткова накладна є невід`ємною частиною цього договору.

Загальна сума цього договору становить суму всіх видаткових накладних, оформлених постачальником протягом строку дії цього договору, та відповідно до яких були здійснені поставки товару.

Товар постачається партіями. Вартість, кількість та асортимент кожної окремої партії товару визначається в рахунках на оплату/рахунках-фактури та відповідно в видаткових накладних.

Сторони домовились, що постачальник зобов`язується поставити товар покупцю не пізніше ніж через 6 (шість) робочих днів з дати, вказаної у виставленому постачальником рахунку на оплату рахунку-фактури товару, якщо інший строк не визначений сторонами у підтвердженому замовленні.

Вартість кожної партії товару, що постачається покупцю за цим договором, визначається видатковими накладними та вказується в рахунках на оплату/рахунках-фактурах постачальника.

Сторони домовились, що остаточна дата розрахунків за весь товар, поставлений згідно цього договору 30 квітня 2022 року включно. Товар, поставлений покупцю та нереалізований ним станом на 30 квітня 2022 року, підлягає оплаті покупцем у повному обсязі. У випадку реалізації в межах строку до 30.04.2022 всього товару чи його частини, покупець зобов`язується перерахувати грошову суму реалізованої продукції на користь постачальника в строк 5 (п`ять) робочих днів з моменту реалізації.

Сумарна вартість поставлених та неоплачених партій товару не може перевищувати 100 000,00 грн.

Якщо останній день оплати товару припадає на вихідний (неробочий день), погашення заборгованості повинно бути здійснено напередодні, в останній робочий день.

Договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за ним.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що на виконання умов договору ним було здійснено поставки товару відповідачу за видатковими накладними № 2081531 від 25.01.2022 на суму 44 414,40 грн з ПДВ та № 2081533 від 01.02.2022 на суму 43 683,00 грн з ПДВ. Означені видаткові накладні підписані представниками сторін, скріплені печаткою позивача та наявні в матеріалах справи.

Поряд з тим, на підтвердження здійснення поставки товару відповідачу позивачем додано до матеріалів справи копії товарно-транспортних накладних: № Р2081531 від 25.01.2022 на суму 44 414,40 грн, № Р2081533 від 01.02.2022 на суму 43 683,00 грн.

За ствердженням позивача, відповідачем здійснено часткові оплати за товар у розмірі 10 920,28 грн, що підтверджується додатними до матеріалів справи копіями платіжних доручень № 176Т003L17 від 27.01.2022, СВ06381794 від 25.05.2022, № 176Т003SPI від 08.06.2022, № СВ06473863 від 04.07.2022, № 176T003WKI від 15.07.2022.

До того ж відповідач частково погасив заборгованість у розмірі 2 000,00 грн, що підтверджується доданим позивачем до матеріалів справи меморіальним ордером № 370397312 від 26.09.2022.

У зв`язку із неналежним виконання обов`язку з оплати товару позивач звернувся до відповідача з претензією № 18-08-1, відповідно до якої вимагав в 14-денний строк з моменту отримання цієї претензії перерахувати на банківський рахунок позивача заборгованість в сумі 178 550,97 грн, яка складається з: 77 177,12 грн основної заборгованості, 74 090,04 грн пені, 7 307,51 грн 36 % річних, 4 540,78 грн інфляційних втрат та 15 435,43 грн штрафу. Копія означеної претензії з доказами її надіслання відповідачу наявні в матеріалах справи.

Докази на підтвердження отримання позивачем від відповідача відповіді на претензію в матеріалах справи відсутні.

Однак, відповідач, за доводами позивача, повного розрахунку за поставлений позивачем товар не провів, що стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом про стягнення з відповідача 75 177,12 грн основної заборгованості.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки відповідачем не надано суду відзиву на позовну заяву, суд у відповідності до ст. 165 ГПК України здійснював розгляд даної справи за наявними у ній матеріалами.

З`ясувавши обставини справи та дослідивши подані докази, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 173, ч. 1 ст. 265, ч. 2 п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України (далі ГПК України), господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Приписами ст. 655, 692, 627 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За ствердженням позивача, між останнім та відповідачем окрім спірного договору поставки укладені й інші договори поставки, зокрема, договір поставки № 2/2903 від 29.03.2022.

Як слідує з наданих позивачем пояснень та наявної в матеріалах справи оборотно-сальдової відомості по рахунку 361 за період з 01.10.2022 по 12.12.2022, підписаної головним бухгалтером ТОВ «Виробниче підприємство «Полісан», платіжним дорученням № 176Т003L17 від 27.01.2022 грошові кошти за поставлений товар згідно видаткової накладної № 2081531 від 25.01.2022 зараховані частково у сумі 0,28 грн, а решта коштів у сумі 3 064,72 грн зарахована за видатковою накладною № 1968186 від 31.08.2021 згідно іншого договору поставки № 2/2903 від 29.03.2022, укладеного між позивачем та відповідачем, оскільки заборгованість за цією видатковою накладною у відповідача виникла раніше.

Поряд з тим за платіжним дорученням № СВ 06381794 від 25.05.2022 грошові кошти за поставлений товар згідно видаткової накладної № 2081531 від 25.01.2022 зараховані позивачем частково у сумі 20,00 грн, а решта коштів у сумі 5 663,40 грн зарахована за видатковою накладною № 2098229 від 22.02.2022 згідно іншого договору поставки № 2/2903 від 29.03.2022, укладеного між позивачем та відповідачем, оскільки строк оплати за цією накладною настав раніше.

Як зазначено у листі Комітету з питань фінансів і банківської діяльності Верховної Ради України № 06-10/10-1215 від 29.10.2004, питання віднесення платежу, у призначенні якого не зазначено періоду надання послуг (місяця надання послуг), має визначатись одержувачем відповідно до умов договору між платником та одержувачем коштів таким чином: якщо порядок зарахування коштів врегульовано у договорі між платником та одержувачем коштів - згідно з положенням договору; якщо відповідні застереження відсутні у договорі та у разі заборгованості - платежі мають відноситись на погашення заборгованості в хронологічному порядку, тобто починаючи з такої (заборгованості), що виникла у найдавніший період, до повного її погашення.

Отже, оскільки умовами вказаного договору сторони не передбачили порядку зарахування сплачених відповідачем коштів із наявністю цільового призначення за декількома видатковими накладними, суд дійшов висновку, що сплачені відповідачем кошти мають відноситися на погашення заборгованості в хронологічному порядку, тобто, починаючи з такої, що виникла в найдавніший період до повного її погашення.

З огляду вищенаведеного суд дійшов висновку, що зарахування позивачем, в першу чергу, частину сплачених відповідачем коштів згідно платіжного доручення № 176Т003L17 від 27.01.2022 у сумі 3 064,72 грн за видатковою накладною № 1968186 від 31.08.2021 та згідно платіжного доручення № СВ 06381794 від 25.05.2022 грошових коштів у сумі 5 663,40 грн згідно видаткової накладної № 2081531 від 25.01.2022 згідно іншого договору поставки № 2/2903 від 29.03.2022 є вірним зарахування сплачених відповідачем коштів, враховуючи те, що заборгованість за цими видатковими накладними виникла раніше.

Поряд з тим, судом враховано, що відповідач не надав пояснень щодо порядку зарахування сплачених ним коштів.

З огляду наведеного, враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що неоплаченими є видаткові накладні на загальну суму 75 177,12 грн, а саме:

№ 2081531 від 25.01.2022 на суму 31 494,12 грн;

№ 2081533 від 01.02.2022 на суму 43 683,00 грн.

З огляду зазначеного, з урахуванням умов договору поставки, враховуючи те, що матеріали справи не містять доказів реалізації відповідачем товару чи його частини до 30.04.2022, суд дійшов висновку, що підписання відповідачем вказаних накладних без будь-яких заперечень щодо кількості та/або якості поставленого товару свідчить про прийняття відповідачем цього товару згідно умов договору та, відповідно, породжує для ФОП Чемера А.В. обов`язок по сплаті вартості такого товару в повному обсязі за вказаними видатковими накладними до 30.04.2022 включно, відповідно до п. 5.2. договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 ГПК України, у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Однак доказів на підтвердження обставин сплати позивачу 75 177,12 грн за договором поставки відповідачем суду не надано, як наслідок обставини несплати відповідачем позивачу відповідної суми коштів є встановленими у розумінні ч. 2 ст. 74 ГПК України.

Згідно з ч. 7 ст. 193 ГК України, що кореспондує з приписами статей 525, 526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Однак належних та допустимих доказів сплати позивачу 75 177,12 грн вартості неоплаченого за договором поставки товару відповідачем суду не надано.

За таких обставин, беручи до уваги наведені нормативні приписи, оскільки відповідач взяті на себе грошові зобов`язання за договором поставки не виконав, залишок заборгованості не сплатив, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 75 177,12 грн заборгованості підлягає задоволенню як така, що доведена позивачем належними та допустимими доказами та не спростована у встановленому порядку відповідачем.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань за договором, позивач просить суд стягнути з ФОП Чемера А.В. 12 432,90 грн пені, з яких:

- 5 395,77 грн пені, нарахованої за видатковою накладною № 2081531 від 25.01.2022:

за період з 30.04.2022 по 02.06.2022 на 33 494,12 грн заборгованості;

за період з 03.06.2022 по 14.09.2022 на 33 494,12 грн заборгованості;

- 7 037,16 грн пені, нарахованої за видатковою накладною № 2081533 від 01.02.2022:

за період з 30.04.2022 по 02.06.2022 на 43 683,00 грн заборгованості;

за період з 03.06.2022 по 14.09.2022 на 43 683,00 грн заборгованості.

Приписами ст. 549, 551, 611 ЦК України унормовано, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6.3. доданого до позовної заяви договору поставки товару, за затримку розрахунку за поставлений товар покупець виплачує постачальнику пеню в розмірі 1 % від суми прострочення, але не менше, ніж у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої в період, за який нараховується пеня, від суми заборгованості, за кожен день існування такої заборгованості, а у разі прострочення оплати понад 20 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 20 % від вартості поставленого, але вчасно не оплаченого товару .

Враховуючи проведення 27.01.2022 відповідачем часткової оплати у розмірі 0,28 грн згідно платіжного доручення № 176Т003L17 від 27.01.2022 в рахунок погашення заборгованості за видатковою накладною № 2081531 від 25.01.2022 на суму 33 494,12 грн, сума заборгованості за вказаною накладною склала 33 493,84 грн.

З огляду на законодавчі приписи та встановлений судом момент виникнення у відповідача обов`язку по оплаті товару, проведену відповідачем часткову оплату, а також встановлене судом безпідставне включення позивачем до періодів розрахунку пені днів, коли боржник не вважався таким, що прострочив, суд здійснював обрахунок заявленої до стягнення пені за подвійною обліковою ставкою НБУ в межах вказаних позивачем періодів:

- за видатковою накладною № 2081531 від 25.01.2022:

з 01.05.2022 по 24.05.2022 на 33 493,84 грн заборгованості;

з 25.05.2022 по 07.06.2022 на 33 473,84 грн заборгованості;

з 08.06.2022 по 03.07.2022 на 29 573,84 грн заборгованості;

з 04.07.2022 по 14.07.2022 на 24 573,84 грн заборгованості;

з 15.07.2022 по 14.09.2022 на 22 573,84,00 грн заборгованості;

- за видатковою накладною № 2081533 від 01.02.2022:

з 01.05.2022 по 14.09.2022 на 43 683,00 грн заборгованості.

Оскільки арифметично вірний розмір пені, перерахований судом в межах заявлених позивачем періодів, визначених з урахуванням умов договору, законодавчих приписів та встановлених судом обставин, складає 11 188,87 грн пені, вимога позивача про стягнення з відповідача 12 432,90 грн пені, підлягає частковому задоволенню у розмірі 11 188,87 грн пені.

Поряд з тим у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань за договором, позивач просить суд стягнути з ФОП Чемера А.В. 15 435,43 грн штрафу, а саме:

- 6 698,83 грн штрафу, нарахованого за видатковою накладною № 2081531 від 25.01.2022 на 33 494,12 грн заборгованості;

- 8 736,60 грн штрафу, нарахованого за видатковою накладною № 2081533 від 01.02.202 на 43 683,00 грн заборгованості.

Враховуючи законодавчі приписи та встановлений судом момент виникнення у відповідача обов`язку по оплаті товару, проведену відповідачем часткову оплату та прострочення відповідачем оплату поставленого товару більше ніж на 20 календарних днів за видатковою накладною № 2081531 від 25.01.2022 на суму 33 493,84 грн, правовим наслідком чого є сплата 20 % штрафу, арифметично правильним розміром штрафу за цією накладною є 6 698,77 грн.

До того ж, оскільки відповідач прострочив оплату поставленого товару більше ніж на 20 календарних днів за видатковою накладною № 2081533 від 01.02.2022 на суму 43 683,00 грн, правовим наслідком чого є сплата 20 % штрафу, арифметично правильним розміром штрафу за цією накладною є 8 736,60 грн.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача 15 435,43 грн 20 % штрафу підлягає частковому задоволенню у розмірі 15 435,37 грн.

До того ж, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань за договором, позивач просить суд стягнути з ФОП Чемера А.В. 6 018,09 грн інфляційних втрат, з яких:

- 2 611,80 грн інфляційних втрат, нарахованих за видатковою накладною № 2081531 від 25.01.2022, за період з травня по серпень 2022 року на суму 33 494,12 грн;

- 3 406,30 грн інфляційних втрат, нарахованих за видатковою накладною № 2081533 від 01.02.2022, за період з травня по серпень 2022 року на суму 43 683,00 грн.

Згідно з ст. 612, 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи законодавчі приписи та встановлений судом момент виникнення у відповідача обов`язку по оплаті товару, проведені відповідачем оплати, суд здійснював обрахунок суми інфляційних втрат в межах визначених позивачем періодів:

- за видатковою накладною № 2081531 від 25.01.2022:

з 01.05.2022 по 24.05.2022 на 33 493,84 грн заборгованості;

з 25.05.2022 по 07.06.2022 на 33 473,84 грн заборгованості;

з 08.06.2022 по 03.07.2022 на 29 573,84 грн заборгованості;

з 04.07.2022 по 14.07.2022 на 24 573,84 грн заборгованості;

з 15.07.2022 по 31.08.2022 на 22 573,84,00 грн заборгованості;

- за видатковою накладною № 2081533 від 01.02.2022:

з 01.05.2022 по 31.08.2022 на 43 683,00 грн заборгованості.

Оскільки арифметично вірний розмір інфляційних втрат, перерахований судом в межах заявлених позивачем періодів, визначених з урахуванням умов договору, законодавчих приписів та встановлених судом обставин, складає 5 635,49 грн інфляційних втрат, вимога позивача про стягнення з відповідача 6 018,09 грн інфляційних втрат підлягає частковому задоволенню у розмірі 5 635,49 грн інфляційних втрат.

Також, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань за договором, позивач просить суд стягнути з ФОП Чемера А.В. 10 504,55 грн 36 % річних, з яких:

- 4 558,87 грн 36 % річних, нарахованих за видатковою накладною № 2081531 від 25.01.2022, за період з 30.04.2022 по 14.09.2022 на суму 33 494,12 грн;

- 5 945,68 грн 36 % річних, нарахованих за видатковою накладною № 2081533 від 01.02.2022, за період з 30.04.2022 по 14.09.2022 на суму 43 683,00 грн.

Відповідно до п. 6.3. договору поставки, до покупця застосовується відповідальність, передбачена ст. 625 Цивільного кодексу України, при цьому сторони встановили річні у розмірі 36 %.

Отже, оскільки сторонами у договорі погоджено 36 % як розмір річних, враховуючи передбачені договором строки розрахунків, а також встановлений судом момент виникнення у відповідача обов`язку з оплати товару, проведені відповідачем часткові оплати, а також встановлене судом безпідставне включення позивачем до періодів розрахунку 36 % річних днів, коли боржник не вважався таким, що прострочив, суд здійснював обрахунок суми 36 % річних нарахованих в межах визначених позивачем періодів:

- за видатковою накладною № 2081531 від 25.01.2022:

з 01.05.2022 по 24.05.2022 на 33 493,84 грн заборгованості;

з 25.05.2022 по 07.06.2022 на 33 473,84 грн заборгованості;

з 08.06.2022 по 03.07.2022 на 29 573,84 грн заборгованості;

з 04.07.2022 по 14.07.2022 на 24 573,84 грн заборгованості;

з 15.07.2022 по 14.09.2022 на 22 573,84,00 грн заборгованості;

- за видатковою накладною № 2081533 від 01.02.2022:

з 01.05.2022 по 14.09.2022 на 43 683,00 грн заборгованості.

Водночас оскільки арифметично вірний розмір 36 % річних, перерахований судом в межах заявлених позивачем періодів, визначених з урахуванням умов договору, законодавчих приписів та встановлених судом обставин, складає 9 563,05 грн 36 % річних, вимога позивача про стягнення з відповідача 10 504,55 грн 36 % річних підлягає частковому задоволенню у розмірі 9 563,05 грн 3 % річних.

Поряд з тим, позивач просив суд стягнути з відповідача 13 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, але не виключно, витрати на професійну правничу допомогу.

За приписами ст. 126 ГПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії договору, 29.01.2021 між адвокатом Афанасьєвою Іриною Миколаївною (далі адвокат) та ТОВ «Виробниче підприємство «Полісан» (далі - клієнт) було укладено договір про надання правової (правничої) допомоги № 2901-1 (далі договір) відповідно до п. 1.1., 2.2., 4.1., 4.2., 4.7., 5.1. клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову (правничу) допомогу. Клієнту в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.

Конкретний перелік послуг, що входить в об`єм правової (правничої) допомоги може визначатися додатковими угодами до цього договору.

Для захисту прав та законних інтересів клієнта адвокат має наступні права, зокрема: заявляти клопотання та відводи, давати усні та письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, подавати від імені клієнта заяви, у тому числі позовні, вести від його імені судові справи у всіх судових установах з усіма правами, які надані законом позивачу, у тому числі з правом визнання або відмови повністю або частково від позовних вимог, збільшення чи зменшення позовних вимог, а також виконувати всі інші дії, що пов`язані з виконанням даного договору, в межах та обсязі, передбачених чинним законодавством України.

Клієнт оплачує послуги адвоката поетапно за фактом їх надання ,якщо сторони не домовлялися про часткову або повну попередню оплату. Оплата послуг адвоката може здійснюватися за погодинною ставкою, або у фіксованому розмірі вартості послуги.

Для оплати наданих послуг клієнт надає адвокату акт приймання-передачі наданих послуг із зазначенням:

- переліку власне наданих послуг (опис послуг);

- кількості відпрацьованих годи (у разі необхідності);

- вартість наданих послуг, розрахованих на основі індивідуальної погодинної ставки;

- вартості наданих послуг, з урахуванням фіксованого розміру вартості послуги, встановленою за домовленістю сторін.

Сторони домовилися, що індивідуальна погодинна ставка адвоката становить 800,00 грн/год., якщо інший розмір не встановлено у додатковій угоді до цього договору.

Оплата за послуги адвоката здійснюється не пізніше ніж через 5 робочих днів з дати акту приймання-передачі наданих послуг, якщо інший порядок та/або строк оплати не зазначений у додатковій угоді до цього договору.

Даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами. Договір діє до 31.12.2023.

Поряд з тим 13.09.2022 між адвокатом Афанасьєвою Іриною Миколаївною (далі адвокат) та ТОВ «Виробниче підприємство «Полісан» (далі - клієнт) було укладено додаткову угоду № 14, відповідно до п. 1., 2. якої сторони погодили, що адвокат надає клієнту правничу допомогу щодо стягнення заборгованості та штрафних санкцій з ФОП Чемера А.В. за договором поставки № 8/2401 від 24.01.2022 на користь клієнта.

Обсяг надання правової допомоги за цією додатковою угодою визначається представництвом інтересів клієнта у судах всіх інстанцій, в тому числі у Верховному Суді, а також підготовкою позовної заяви ,додатків, формулювання та обґрунтування позиції клієнта у суді з використанням прав, передбачених п. 2.2. договору, процесуальним законодавством України та підготовкою відповідних документів.

Вартість послуг за цим договором становить 13 000,00 грн.

Копія означеного договору та додаткової угоди наявні в матеріалах справи.

На підставі договору про надання правової (правничої) допомоги № 2901-1 від 29.01.2021, адвокату Афанасьєвій Ірині Миколаївні 29.01.2021 видано ордер серії СМ № 2901-1 на надання правової допомоги. Означений ордер про надання правничої (правової) допомоги наявний в матеріалах справи.

До того ж позивачем долучено до матеріалів справи копію акта приймання-передачі наданих послуг від 14.12.2022 згідно з договором про надання правової допомоги № 2901-1 від 29.01.2021, згідно з п. 1., 2., 3. якого адвокат відповідно до умов договору про надання правової допомоги № 2901-1 від 29.01.2021 та відповідної додаткової угоди № 14 від 13.09.2022 надав, а клієнт прийняв послуги правової допомоги щодо стягнення заборгованості та штрафних санкцій з ФОП Чемера Андрія Васильовича за договором поставки від 24.01.2022 № 8/2401 на загальну суму 119 568,09 грн.

Вартість вищезазначених послуг встановлюється у розмірі 13 000,00 грн.

Цей акт являється звітом про надані послуги та одночасно підставою для оплати.

Поряд з тим позивачем долучено до матеріалів справи платіжне доручення № 118 від 14.12.2022 про оплату за послуги адвоката 13 000,00 грн згідно додаткової угоди № 14 від 13.09.2022 до договору № 2901-1 від 29.01.2021.

Отже, на підтвердження понесених судових витрат позивачем із відповідно поданою позовною заявою надано копії: договору про надання правової (правничої) допомоги № 2901-1 від 29.01.2021, додаткової угоди № 14 від 13.09.2022, ордеру серії СМ № 2901-1 від 29.01.2022, акту приймання-передачі наданих послуг від 14.12.2022 згідно з договором про надання правової допомоги № 2901-1 від 29.01.2021 та платіжного доручення № 118 від 14.12.2022 про оплату за послуги адвоката 13 000,00 грн.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом ,а суд не в праві втручатися в ці правовідносини.

Неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України.

Частинами першою та другою статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суд виходить зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.

Відповідно п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Дослідивши подані позивачем докази понесених витрат на професійну правову допомогу, беручи до уваги вищезазначені норми законодавства, враховуючи часткове задоволення позивних вимог позивача, а також обсяг підготовлених та поданих до суду позивачем документів, їх значення для спору, суд вважає за необхідне покласти на відповідача витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі пропорційному задоволеним позовним вимогам, що становить 12 720,77 грн.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 233, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1. Задовольнити частково позовні вимоги.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Чемера Андрія Васильовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Полісан» (40000, м. Суми, вул. Івана Піддубного, буд. 25, ідентифікаційний код 32318370):

- 75 177 (сімдесят п`ять тисяч сто сімдесят сім грн) 12 коп. основної заборгованості,

- 11 188 (одинадцять тисяч сто вісімдесят вісім грн) 87 коп. пені;

- 5 635 (п`ять тисяч шістсот тридцять п`ять грн) 49 коп. інфляційних втрат,

- 9 563 (дев`ять тисяч п`ятсот шістдесят три грн) 05 коп. 36 % річних,

- 15 435 (п`ятнадцять тисяч чотириста тридцять п`ять грн) 37 коп. 20 % штрафу;

- 2 427 (дві тисячі чотириста двадцять сім грн) 71 коп. судового збору та

- 12 720 (дванадцять тисяч сімсот двадцять грн) 77 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

3. Відмовити у задоволенні решти позовних вимог.

4. Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку статті 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене у апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 254, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 16.01.2023.

Суддя П.В.Горбасенко