ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" січня 2023 р. Справа№ 910/3986/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коробенка Г.П.

суддів: Козир Т.П.

Чорногуза М.Г.

перевіривши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "НОЛІМІТ"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 29.08.2022

у справі №910/3986/22 (суддя Пукас Ю.А.)

за позовом Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ноліміт"

про стягнення 36 000, 00 грн,

ВСТАНОВИВ:

Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України звернулась до господарського суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ноліміт» про стягнення штрафу в розмірі 36 000, 00 грн за поставку товару неналежної якості .

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.08.2022 у справі №910/3986/22 позовні вимоги задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ноліміт» на користь Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України штраф в розмірі 36 000,00 грн та судовий збір в розмірі 2 481,00 грн.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "НОЛІМІТ" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 29.08.2022 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. В обгрунтування скарги відповідач стверджує про порушення та недотримання позивачем положень Інструкції про порядок приймання продукції виробничо- технічного призначення і товарів народного споживання за якістю П-7 , оскільки приймання товару позивачем повинно здійснюватись у відповідності до положень вказаної Інструкції з огляду на відсутність в договорі поставки домовленості сторін про її незастосування. Окрім цього відповідач наголошує на недотриманні позивачем Порядку відбору зразків продукції тваринного, рослинного і біотехнологічного походження для проведення досліджень, затвердженого постановою КМ України № 833 від 14.06.2002р; на недослідженні судом 1-ї інстанці всіх обставин справи та відсутності обгрунтування судом щодо спростування наведеної позиції відповідача.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.12.2022 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "НОЛІМІТ" на рішення Господарського суду міста Києва від 29.08.2022 у справі №910/3986/22 прийнято до провадження.

Апеляційний перегляд оскаржуваного рішення підлягає здійсненню без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, вважає, що воно не підлягає зміні чи скасуванню з огляду на наступне.

З матеріалів справи слідує, що 05.04.2022 між Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України та ТОВ «Ноліміт» укладено Договір, відповідно до пункту 1.1. якого Учасник зобов`язується поставити Замовникові якісні товари, зазначені у специфікації, яка є невід`ємною частиною цього Договору (Додаток № 1), а Замовник - прийняти і оплатити такі товари.

Згідно Додатку № 1 до Договору сторонами підписано Специфікацію на поставку квасолі сушеної 60 000 кг на загальну вартість 3 600 000,00 грн (в тому числі ПДВ).

Пунктом 1.2. Договору передбачено, що найменування (номенклатура, асортимент, кількість) товару зазначена в Додатку № 1 до цього Договору. Код ДК 021:2015 021:2015:03212220-8- Зерна бобових культур сушені.

Пунктом 3.1. Договору визначено, що кількість товару складає 60 000 кг на загальну вартість 3 600 000 грн., у тому числі податок на додану вартість 20 % - 600 000 грн.

Пунктом 2.1. Договору передбачено, що якість товару, що поставляться Учасником повинна відповідати вимогам чинних нормативно-правових актів та ГСТУ, ДСТУ, ТУ на цей вид Товару.

Згідно пункту 5.1. Договору поставка товару здійснюється по письмові заявці замовника на адресу пунктів відвантаження визначених пунктом 5.2. Договору.

Замовник має право відкласти приймання товару за кількістю та якістю у разі якщо Учасник не надав відповідні підтверджуючі (кількість і якість товару) документи або є сумніви щодо якості товару після проведення огляду на строк до 2-ох календарних днів (для надання Учасником цих документів) або встановлення відповідної якості товару. У разі, якщо сумніви щодо якості товару підтверджуються актом, складеним Замовником він має право в односторонньому порядку достроково розірвати Договір (пункт 5.7. Договору).

Відповідно до підпункту 6.3.1. та підпункту 6.3.2. пункту 6.3. Договору «Учасник зобов`язаний забезпечити поставку якісного товару у строки, встановлені цим Договором, а також забезпечити поставку товару, якість якого відповідає умовам, встановленим цим Договором.

Пунктом 7.1. Договору визначено, що за невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків за Договором сторони несуть відповідальність передбачену відповідно до Цивільного та Господарського кодексів України, а також інших чинних нормативно-правових актів України та цим Договором.

Відповідно до пункту 7.4. розділу 7 Договору у разі поставки неякісного (некомплектованого товару або поставки товару з порушенням вимог щодо безпечності або придатності або порушенням розділу 2 цього Договору) Учасник сплачує Замовник штраф у розмірі 20% вартості цього товару. Факт поставки недоброякісного Товару підтверджується актом, складеним Замовником. Зазначений товар не зараховується Учаснику у виконання поставки і підлягає заміні в строк 5 (п`яти) робочих днів з дня отримання Учасником вказаного акту. У разі заміни товаром з порушенням вимог щодо безпечності або придатності, або з порушенням вимог розділу 2 цього Договору, Учасник сплачує Позивачу штраф у розмірі 20% вартості такого товару за кожен такий випадок, зафіксований Замовником. Факт заміни товаром з порушенням вимог щодо безпечності або придатності, або з порушенням вимог розділу 2 цього Договору підтверджується актом, складеним Замовником. Сплата штрафу не звільняє винну сторону від виконання зобов`язань за Договором.

Судом встановлено, що на виконання умов Договору на підставі надісланої у порядку пункту 5.1 Договору Позивачем заявки від 07.04.2022 № 78/8/2-105 Відповідачем 21.04.2022 здійснено поставку товару за адресою позивача у кількості 3 000 кг на суму 180 000 грн.

Дана обставина підтверджується видатковою накладною № НЛ- 0000168 від 21.04.2022 та товарно-транспортною накладною № НЛ-0000157 від 21.04.2022, яка представником Позивача не підписана, оскільки під час фактичної перевірки товару у Позивача виникла обґрунтована підозра, що поставлений Відповідачем товар не відповідає вимогам якості та безпечності за зовнішнім виглядом та іншими органолептичними показниками, а саме присутність гнилих плодів та відходів шкідників, затхлий та запліснявілий запах.

Судом також встановлено, що відповідно до пункт 7.4. Договору Позивачем складено Акт № 7 від 22.04.2022, в якому комісією рекомендовано не приймати поставлену Відповідачем квасолю на продовольчий склад, оскільки присутні порушення щодо якості товару, в зв`язку з чим Позивач пред`являв Відповідачу претензію № 78/8/2-216 від 26.04.2022 про сплату штрафу за поставку неякісного товару у розмірі 36 000 грн., докази сплати якого останнім суду не надано.

Частинами 1, 3, 5 статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень статтей 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно частини 1 статті 265 ГК України та частини 1 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 ЦК України).

Відповідно до частини 1, 2 та 4 статті 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети. У разі продажу товару за зразком та (або) за описом продавець повинен передати покупцеві товар, який відповідає зразку та (або) опису. Якщо законом встановлено вимоги щодо якості товару, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, який відповідає цим вимогам.

Частиною 1 статті 687 ЦК України закріплено, що перевірка додержання продавцем умов договору купівлі-продажу щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару та інших умов здійснюється у випадках та в порядку, встановлених договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до частини 2 статті 678 ЦК України у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення, покупець має право за своїм вибором відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми або вимагати заміни товару.

Частиною 1 статті 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до частини 2 статті 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Штрафними санкціями згідно з частиною 1 статті 230 ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Перевіривши розрахунок штрафних санкцій на предмет їх арифметичної точності та відповідності умовам Договору (пункт 7.4) , колегія дійшла висновку, що доводи Позивача є обґрунтованими та підтверджені належними та допустимими доказами, а відтак вимоги останнього щодо сплати штрафу в сумі 36 000, 00 грн є правомірними.

При цьому колегія звертає увагу на приписи абзацу 2 частини 1 статті 687 ЦК України, згідно якого, якщо нормативно-правовими актами встановлено вимоги щодо порядку перевірки кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару, порядок перевірки, визначений договором, має відповідати цим вимогам.

Аналізуючи зміст наведеної норми та умови Договору, суд апеляційної інстанції констатує, що порядок прийняття товару за якістю сторонами встановлено в Договорі, який підписано уповноваженими представниками сторін, зміни та уточнення до якого в подальшому не вносились ні в добровільному ні в судовому порядку, що свідчить про погодження сторонами з умовами, в тому числі і з порядком встановлення факту поставки товару неналежної якості та складання відповідного акту Замовником без встановлення конкретної форми такого акту ( п. 5.7, 7.4 Договору), про що судом 1-ї інстанції за результатами оцінки зібраних у справі доказів зроблено відповідний висновок із наведення його аргументації в оскаржуваному рішенні, що в свою чергу спростовує твердження апелянта про: - недотримання позивачем положень Інструкції про порядок приймання продукції виробничо - технічного призначення і товарів народного споживання за якістю П-7; - недотримання Порядку відбору зразків продукції тваринного, рослинного і біотехнологічного походження для проведення досліджень, затвердженого постановою КМ України № 833 від 14.06.2002р.; - відсутність обґрунтування судом 1-ї інстанції щодо спростування наведеної позиції відповідача.

Відповідно до ст.ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006), в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.

Оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду, скарга задоволенню не підлягає.

Колегія суддів погоджується із здійсненим судом першої інстанції розподілом судових витрат.

Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги відповідно до статті 129 ГПК України покладається судом на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 267-270, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "НОЛІМІТ" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 29.08.2022 у справі №910/3986/22 залишити без змін.

Матеріали справи №910/3986/22 повернути Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Г.П. Коробенко

Судді Т.П. Козир

М.Г. Чорногуз