ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"12" січня 2023 р. Справа № 916/186/23
Господарський суд Одеської області у складі судді Нікітенка С.В., розглянувши заяви (Вх. №2-42/23 та Вх. №2-43/23 від 10.01.2023) Товариства з обмеженою відповідальністю „МОРСЬКИЙ ПОРТ ДУНАЯ-КІЛІЯ про забезпечення позову, у справі

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „МОРСЬКИЙ ПОРТ ДУНАЙ-КІЛІЯ (68300, Одеська обл., м. Кілія, вул. Портова, буд.4; ),

до: Регіонального відділення фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях (65048, м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, 15; ),

про визнання незаконним та скасування наказу.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „МОРСЬКИЙ ПОРТ ДУНАЙ-КІЛІЯ звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Регіонального відділення фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях, в якій просить суд визнати незаконним та скасувати наказ Регіонального відділення фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях № 1075 від 21.12.2022, яким затверджено протокол № 1 засідання аукціонної комісії з продажу об`єкта малої приватизації - Єдиного майнового комплексу державного підприємства «Морський торговельний порт Усть-Дунайськ» () від 15.12.2022; затверджено протокол № 2 засідання аукціонної комісії з продажу об`єкта малої приватизації - Єдиного майнового комплексу державного підприємства «Морський торговельний порт Усть-Дунайськ» () від 21.12.2022; затверджено умови продажу об`єкта малої приватизації - Єдиного майнового комплексу державного підприємства «Морський торговельний порт Усть-Дунайськ» () (протокол засідання аукціонної комісії від 15.12.2022 №1).

Разом з позовною заявою Товариство з обмеженою відповідальністю „МОРСЬКИЙ ПОРТ ДУНАЙ-КІЛІЯ звернувся до суду з заявами про забезпечення позову, в яких просить суд забезпечити позов наступним шляхом:

- накласти арешт на майно, а саме на комплекс будівель і споруд, які знаходяться за адресою: Одеська область, м. Кілія, вулиця Портова (в мин. Железнякова), 4, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 23 та забороною державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (в тому числі Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві і Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень) вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, відкриття та/або закриття розділів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо об`єкту нерухомого майна, а саме комплексу будівель і споруд, які знаходяться за адресою: Одеська область, м. Кілія, вулиця Портова (в мин. Железнякова), 4, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 23 до набрання законної сили рішення суду, прийнятого за результатами розгляду поданої Товариством з обмеженою відповідальністю «МОРСЬКИЙ ПОРТ ДУНАЙ-КІЛІЯ» позовної заяви;

- заборони Регіональному відділенню фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях проводити прилюдні торги (аукціон) щодо продажу будівель і споруд у складі частки 94/100 комплексу будівель та споруд, які знаходяться за адресою: м. Кілія, вул. Портова (в мин. Железнякова), 4, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 23, до набрання законної сили рішення суду, прийнятого за результатами розгляду поданої Товариством з обмеженою відповідальністю «МОРСЬКИЙ ПОРТ ДУНАЙ-КІЛІЯ» позовної заяви.

В обґрунтування вказаних заяв позивач посилається на ті обставини, що на теперішній час Товариство з обмеженою відповідальністю „МОРСЬКИЙ ПОРТ ДУНАЙ-КІЛІЯ на праві спільної часткової власності володіє 6/100 частинами комплексу будівель і споруд, які знаходяться за адресою: Одеська область, м. Кілія, вулиця Портова (в мин. Железнякова), 4, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 23, в тому числі санпропускником з котельнею літ. «Б-Б1» площею 163,5 кв.м; павільйоном морвокзалу літ. «X» площею 177,1 кв.м., що підтверджується актом приймання-передачі нерухомого майна до статутного капіталу ТОВ «МОРСЬКИЙ ПОРТДУНАЙ-КІЛІЯ» від 19.10.2022 року посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за №№ 3746, 3747, Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 313776987 від 31.10.2022 року; Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 05.07.2019 року виданого державним нотаріусом Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса, зареєстровано в реєстрі за № 1-673 та виданого попередньому власнику ТОВ «ЛАРНС»; актами державного виконавця про проведені прилюдні торги від 01.03.2007 року при придбанні безпосередньо об`єктів нерухомості фізичною особою ОСОБА_1 , за яким в подальшому зареєстровано право власності на 6/100 частин вищевказаного комплексу будівель та споруд та договором купівлі продажу частини комплексу будівель та споруд від 29.11.2007 року посвідченого приватним нотаріусом Кілійського районного нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за №8368, копії яких надані до позовної заяви.

Як вказує позивач, наказом Фонду державного майна України № 80 від 20.01.2020 «Про прийняття до сфери управління Фонду державного майна України єдиного майнового комплексу Державного підприємства «Морський торговельний порт Усть-Дунайськ» прийнято із сфери управління Міністерства інфраструктури України до сфери управління Фонду державного майна України єдиний майновий комплекс Державного підприємства «Морський торговельний порт Усть-Дунайськ», крім майна, що не підлягає приватизації.

Позивач зазначає, що відповідні зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено 15.12.2022 Державним реєстратором Великодолинської селищної ради Одеського району Одеської області Соломикіною І.С., зі зміною власника з Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України на Державу Україну, що підтверджується Інформаційною довідкою з ДРРПНМ №318665223 від 23.12.2022 року, копія якої надана до позовної заяви.

Позивач вказує, що співвласником даного майна є Держава України в особі Фонду державного майна України з часткою 94/100 частин комплексу будівель і споруд, які знаходяться за адресою: Одеська область, м. Кілія, вулиця Портова (в мин. Железнякова), 4, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 23.

Позивачу стало відомо, що Регіональним відділенням фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях винесено НАКАЗ № 1075 від 21.12.2022, року, яким затверджено протокол № 1 засідання аукціонної комісії з продажу об`єкта малої приватизації - Єдиного майнового комплексу державного підприємства «Морський торговельний порт Усть-Дунайськ» (код СДРПОУ 01125206) від 15.12.2022; затверджено протокол № 2 засідання аукціонної комісії з продажу об`єкта малої приватизації - Єдиного майнового комплексу державного підприємства «Морський торговельний порт Усть-Дунайськ» (код СДРПОУ 01125206) від 21.12.2022; затверджено умови продажу об`єкта малої приватизації - Єдиного майнового комплексу державного підприємства «Морський торговельний порт Усть-Дунайськ» (код СДРПОУ 01125206) (протокол засідання аукціонної комісії від 15.12.2022 №1).

Позивач вказує, що відповідно до Інформаційного повідомлення Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях про проведення продажу на аукціоні об`єкта малої приватизації - єдиний майновий комплекс державного підприємства „МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ УСТЬ-ДУНАЙСЬК', отриманого позивачем з офіційного електронного інформаційного джерела «Прозорро.Продажі». Позивачу стало відомо, що 17 січня 2023 року буде здійснюватись аукціон з продажу єдиного майнового комплексу державного підприємства „Морський торговельний порт Усть-Дунайськ, зокрема будівлі і споруди у складі частки 94/100 комплексу будівель та споруд, які знаходяться за адресою: м. Кілія, вул. Портова (в мин. Железнякова ), 4.

Позивач вказує, що у разі невжиття заявлених заходів забезпечення позову, Товариство з обмеженою відповідальністю „МОРСЬКИЙ ПОРТ ДУНАЙ-КІЛІЯ не зможе захистити свої порушені права, а тому вважає правомірним накладення арешту на майно, а саме на комплекс будівель і споруд, які знаходяться за адресою: Одеська область, м. Кілія, вулиця Портова (в мин. Железнякова), 4, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 23 та заборону державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (в тому числі Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві і Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень) вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, відкриття та/або закриття розділів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо об`єкту нерухомого майна, а саме комплексу будівель і споруд, які знаходяться за адресою: Одеська область, м. Кілія, вулиця Портова (в мин. Железнякова), 4, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 23 до вирішення справи по суті та набрання законної сили судовим рішенням. Також, винесенням оскаржуваного наказу порушуються вищевказані вимоги норм матеріального права, оскільки у державній власності знаходиться не окреме визначене майно в комплексі будівель та споруд, які знаходяться за адресою: Одеська область, м. Кілія, вул. Портова (в мин. Железнякова ), 4, а частка в даному комплексі будівель та споруд в розмірі 94/100, що відповідно до вищевказаних норм матеріального права не може складати єдиний майновий комплекс та дане майно знаходиться не тільки в державній власності, а у власності суб`єкта господарювання приватного права, з чого слідує, що розпоряджатися даним майном можуть співвласники лише за обоюдною згодою, вищевказане нерухоме майно не може виставлятися на продаж на прилюдних торгах (аукціоні) без виділення частки кожному з співвласників.

Розглянувши заяви позивача про забезпечення позову, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Відповідно до ст. 136 ГПК України, Господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно до ч. 1 ст. 137 ГПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Положеннями абз. 1 ч. 6 ст. 140 ГПК України визначено, що про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 138 ГПК України, заява про забезпечення позову подається: одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Особа, яка подала заяву про забезпечення, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу (пункт 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16).

Отже, у розумінні зазначених положень, обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано позитивне вирішення питання про забезпечення позову. Таким чином, з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 73 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Відповідно до пунктів 3 та 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Приписами ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Згідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд вважає, що заяви позивача про забезпечення позову, не містять доказів, які б дійсно свідчили про ґрунтовне підтвердження вчинення відповідачем будь-яких дій, направлених на неможливість або утруднення виконання рішення в цій справі у разі задоволення позову.

Отже, здійснивши оцінку доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням вимог розумності, обґрунтованості і адекватності, суд вважає, що вказана заява задоволенню не підлягає, оскільки не містить обґрунтованих мотивів з посиланням на докази, на підставі яких суд міг би дійти висновку, що невжиття заходів забезпечення позову, які позивач просить суд застосувати, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких прокурор звернувся до суду. При цьому, припущення позивача, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до істотного ускладнення виконання рішення суду, без наведення відповідного обґрунтування, підтвердженого належними доказами, не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Позивачем в заяві не наведено фактичних обставин, які б свідчили про реальну ймовірність ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, у разі задоволення позову та обставин, які б підтверджували, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову ускладнить чи унеможливить ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Суд зазначає, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

За викладених обставин, суд дійшов висновку про відмову Товариству з обмеженою відповідальністю „МОРСЬКИЙ ПОРТ ДУНАЙ-КІЛІЯ у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю „МОРСЬКИЙ ПОРТ ДУНАЙ-КІЛІЯ у задоволенні заяв про забезпечення позову (Вх. №2-42/23 та Вх. №2-43/23 від 10.01.2023) у справі № 916/186/23.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга у відповідності до частини 1 статті 256 ГПК України.

Ухвалу підписано 12.01.2023.

Суддя Нікітенко Сергій Валерійович