ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"17" січня 2023 р. Справа №873/135/22

Північний апеляційний господарський суд

суддя: Зубець Л.П.

за участю представників учасників справи:

від позивача: не з`явилися

від відповідачів: не з`явилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні

заяву Акціонерного товариства "Райффайзен Банк"

про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення

Постійно діючого Третейського суду при Асоціації

"Інформаційно-фінансового бізнесу" від 26.09.2022

у третейській

справі №39/22 (третейський суддя - Мамченко Ю.В.)

за позовом Акціонерного товариства "Райффайзен Банк"

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Еліт Білдінг Груп"

2) ОСОБА_1

про стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство "Райффайзен Банк" (далі - АТ "Райффайзен Банк") звернулося до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Еліт Білдінг Груп" (далі - ТОВ "Еліт Білдінг Груп") та ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості, що виникла за кредитним договором від 27.02.2020 №011/2548/00834902, у загальному розмірі 485 372,52 грн.

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" від 26.09.2022 у третейській справі №39/22 позов задоволено у повному обсязі.

Присуджено до стягнення солідарно з ТОВ "Еліт Білдінг Груп" та ОСОБА_1 на користь АТ "Райффайзен Банк" заборгованість за кредитним договором від 27.02.2020 №011/2548/00834902 в сумі 485 372,52 грн.

Присуджено до стягнення з відповідачів на користь позивача третейський збір у сумі 5 253,73 грн., по 2 626,86 грн. з кожного.

06.12.2022 до Північного апеляційного господарського суду надійшла заява від АТ "Райффайзен Банк" про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" від 26.09.2022 у третейській справі №39/22.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.12.2022, третейській справі №39/22 за заявою АТ "Райффайзен Банк" про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" від 26.09.2022 присвоєно №873/135/22 та передано її головуючому судді (судді-доповідачу) Зубець Л.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.12.2022 (суддя Зубець Л.П.) вищезазначену заяву АТ "Райффайзен Банк" прийнято до розгляду та призначено розгляд заяви на 22.12.2022.

Витребувано у Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу", зокрема: оригінали матеріалів третейської справи №39/22 для огляду; засвідчену копію сформованих матеріалів справи №39/22 (для долучення).

Зобов`язано кожну із сторін третейського спору та третейський суд надати суду належні та допустимі докази про наступне: чи визнавалась третейська угода у даній справі недійсною; чи не скасоване рішення третейського суду у справі №39/22 компетентним судом; чи є в провадженні Північного апеляційного господарського суду або інших судів заяви про оскарження чи скасування рішення третейського суду.

20.12.2022 на виконання вимог Північного апеляційного господарського суду від Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" надійшла третейська справа №39/22 за позовом АТ "Райффайзен Банк" до ТОВ "Еліт Білдінг Груп" та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.12.2022 розгляд справи №873/135/22 відкладено на 17.01.2023.

У судове засідання, призначене на 17.01.2023 представники сторін не з`явилися, проте від позивача надійшло клопотання про розгляд заяви без його участі.

Відповідно до частини 1 статті 354 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) ("Порядок розгляду заяви про видачу наказу на примусове виконання рішення третейського суду") неявка сторін чи однієї із сторін не перешкоджає судовому розгляду заяви.

Враховуючи викладене, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про можливість розгляду заяви АТ "Райффайзен Банк" про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" від 26.09.2022 у третейській справі №39/22 за відсутності представників учасників справи.

Під час розгляду заяви АТ "Райффайзен Банк" про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" від 26.09.2022 у третейській справі №39/22, суд встановив наступне.

Як підтверджується матеріалами третейської справи №39/22, рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" від 26.09.2022 позов АТ "Райффайзен Банк" до ТОВ "Еліт Білдінг Груп" та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено у повному обсязі, а саме:

Стягнуто солідарно з ТОВ "Еліт Білдінг Груп" (, 08140, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Білогородка, вул. Леніна, буд. 107-Б, кв. 4) та ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь АТ "Райффайзен Банк" (, адреса: 01011, м. Київ, вул. Лєскова, буд. 9) заборгованість за кредитним договором №011/2548/00834902 від 27.02.2020 у сумі 485 372,52 грн.

Стягнуто солідарно з ТОВ "Еліт Білдінг Груп" (, 08140, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Білогородка, вул. Леніна, буд. 107-Б, кв. 4) та ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь АТ "Райффайзен Банк" (, адреса: 01011, м. Київ, вул. Лєскова, буд. 9) третейський збір у сумі 5 253,73 грн., по 2 626,86 грн. з кожного.

Рішення третейського суду мотивовано тим, що 27.02.2020 між Акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль", яке змінило найменування на АТ "Райффайзен Банк", та ТОВ "Еліт Білдінг Груп" укладено кредитний договір №011/2548/00834902.

Відповідно до пункту 1.1 кредитного договору, кредитор зобов`язується надати позичальнику кредитні кошти (кредит) в формі невідновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування в сумі 500 000,00 грн., а позичальник зобов`язується використати кредит за цільовим призначенням, повернути кредитору суму кредиту, сплатити проценти та комісії, а також виконати інші зобов`язання, визначені договором.

У пункті 1.3 кредитного договору сторони погодили кінцевий термін погашення кредиту позичальником - 27.02.2023, або інша дата, визначена відповідно до пункту 5.4 або статті 8 договору (останній день строку користування кредитом, до закінчення якого позичальник зобов`язаний здійснити погашення заборгованості за договором в повному обсязі).

Згідно з пунктом 1.4 кредитного договору, кредит надається позичальнику на розвиток бізнесу, а саме: фінансування витрат, пов`язаних з веденням господарської діяльності позичальника, за винятком надання або повернення фінансової допомоги, внесків до статутного фонду, благодійних внесків, виплати дивідендів.

Відповідно до пункту 2.1 кредитного договору, протягом строку фактичного користування кредитом до кінцевого терміну погашення кредиту, визначеного пунктом 1.3 договору включно позичальник зобов`язаний щомісяця сплачувати кредитору проценти, сума яких розраховується на основі фіксованої процентної ставки в розмірі 24% річних.

Позичальник скористався кредитними коштами, що підтверджується випискою по рахунку, яку долучено до матеріалів справи. Таким чином, зобов`язання позивачем виконано своєчасно та в повному обсязі.

18.03.2021 позивач уклав з позичальником додаткову угоду №1 до кредитного договору, якою тимчасово, на період з дати застосування змін до 26.06.2021, домовились зменшити розмір щомісячного платежу відповідно до зміненого графіку погашення заборгованості, підтвердили суму фактичної заборгованості позичальника з кредитним договором та погодили збільшення фактичної заборгованості за сумою кредиту на суму заборгованості за процентами.

Пунктом 5.1 кредитного договору передбачено, що позичальник зобов`язаний здійснити погашення заборгованості в порядку, визначеному договором.

Відповідно до пунктів 5.2, 5.3 кредитного договору, позичальник здійснює повернення кредиту та сплату процентів щомісячно ануїтетними (однаковими) платежами в розмірі згідно з графіком. Позичальник зобов`язаний здійснювати погашення кредиту та сплату процентів ануїтетними платежами у валюті кредиту кожного місяця, 27 числа, та при погашенні заборгованості за кредитом у повному обсязі.

Третейським судом встановлено, що позичальник свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 27.02.2020 між позивачем та ОСОБА_1 укладено договір поруки №011/2548/00834902/П, за умовами якого поручитель зобов`язався відповідати перед кредитором солідарно з позичальником за виконання забезпечених зобов`язань, у тому числі тих, що виникнуть у майбутньому, які випливають з умов кредитного договору.

Відповідно до пункту 1.2 договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і позичальник, в порядку та строки, визначені кредитним договором, у тому числі, при виникненні підстав для дострокового повного/часткового виконання забезпечених зобов`язань.

Пунктом 2.1 договору поруки передбачено, що у випадку повного або часткового невиконання (неналежного виконання) позичальником всіх або окремих забезпечених зобов`язань, поручитель та позичальник відповідають перед кредитором як солідарні боржники. У випадку повного або часткового невиконання (неналежного виконання) позичальником всіх або окремих забезпечених зобов`язань в порядку та строки, встановлені кредитним договором, кредитор набуває права вимоги до поручителя щодо сплати заборгованості за порушеними забезпеченими зобов`язаннями.

Як підтверджується матеріалами справи, позичальник свої зобов`язання щодо погашення кредитної заборгованості та сплати процентів за користування кредитом не виконав, що підтверджується розрахунками заборгованості та поясненнями позивача, тому, у зв`язку з неналежним виконанням позичальником зобов`язань, позивач надіслав відповідачам рекомендованими листами вимоги про дострокове виконання грошових зобов`язань, копії яких долучено до справи. Доказів погашення заборгованості Третейському суду не надано.

Таким чином, неналежне виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 24.06.2022 складає 485 372,52 грн., у тому числі: 193 149,49 грн. - заборгованість за кредитом, 82 127,72 грн. - заборгованість за відсотками, що підтверджено наданими розрахунками.

При цьому, в пункті 11.4 кредитного договору міститься угода про передачу спору на розгляд третейського суду (третейське застереження).

Стаття 50 Закону України "Про третейські суди" встановлює, що сторони, які передали спір на вирішення третейського суду, зобов`язані добровільно виконати рішення третейського суду, без будь-яких зволікань чи застережень. Сторони та третейський суд вживають усіх необхідних заходів з метою забезпечення виконання рішення третейського суду.

Відповідно до статті 55 Закону України "Про третейські суди" рішення третейського суду виконуються зобов`язаною стороною добровільно, в порядку та строки, що встановлені в рішенні. Якщо в рішенні строк його виконання не встановлений, рішення підлягає негайному виконанню.

У зазначеному вище рішенні третейського суду не встановлено строк його виконання, отже, воно підлягає негайному виконанню.

Статтею 57 Закону України "Про третейські суди" передбачено, що рішення третейського суду, яке не виконано добровільно, підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження". Виконавчий документ, виданий на підставі рішення третейського суду, може бути пред`явлений до примусового виконання в строки, встановлені Законом України "Про виконавче провадження".

У разі, коли рішення третейського суду не виконується добровільно зобов`язаною цим рішенням стороною, інша сторона може подати до компетентного суду заяву про видачу виконавчого документа, яким, у господарському судочинстві згідно зі статтею 327 ГПК України та пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження", є наказ.

Пунктом 16 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) визначено, що господарські суди розглядають справи у справах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи за заявами про видачу судового наказу, якщо заявником та боржником є юридична особа або фізична особа-підприємець.

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 13.03.2018 у справі №415/2542/15-ц та від 17.04.2018 у справі №545/1014/15-ц зазначає, що захист прав кредитора у справі за його позовом до боржника і кількох поручителів у межах одного виду судочинства є більш прогнозованим і відповідає принципу правової визначеності, оскільки не допускає роз`єднання вимог кредитора до сторін солідарного зобов`язання залежно від суб`єктного складу останнього.

Вказане підтверджує і припис пункту 1 частини 1 статті 20 ГПК України у редакції Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 №2147-VIII з дати набрання чинності ГПК України в редакції Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 №2147-VIII господарські суди мають юрисдикцію, зокрема, щодо розгляду спорів стосовно правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці. У цьому випадку суб`єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи. Відтак, з 15.12.2017 у випадку об`єднання позовних вимог щодо виконання кредитного договору з вимогами щодо виконання договорів поруки, укладених для забезпечення основного зобов`язання, спір має розглядатися за правилами господарського чи цивільного судочинства залежно від сторін основного зобов`язання.

Крім того, у постанові від 25.04.2018 у справі №1522/18417/12-ц Велика Палата Верховного Суду зазначала, що при визначенні юрисдикційності спору слід ураховувати, що критеріями розмежування між цивільною та іншими юрисдикціями є, по-перше, характер спору про право (справи за позовами, що виникають з будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами інших видів судочинства), по-друге, однією зі сторін у спорі є, як правило, але не абсолютно, фізична особа. Тобто критеріями розмежування між справами цивільного та господарського судочинства є одночасно суб`єктний склад учасників процесу та характер спірних правовідносин. Позовні вимоги до кількох відповідачів, серед яких є хоча б одна фізична особа, мають розглядатися в одному провадженні, якщо такі вимоги однорідні, нерозривно пов`язані між собою та від вирішення однієї з них залежить вирішення інших вимог.

Відповідно до частини 2 статті 352 ГПК України заява про видачу наказу на примусове виконання рішення третейського суду подається до апеляційного господарського суду за місцем проведення третейського розгляду протягом трьох років з дня ухвалення рішення третейським судом.

Згідно з частиною 3 статті 354 ГПК України при розгляді справи в судовому засіданні господарський суд встановлює наявність чи відсутність підстав для відмови у видачі наказу на примусове виконання рішення третейського суду, передбачених статтею 355 цього Кодексу.

За приписами статті 355 ГПК України суд відмовляє у видачі наказу на примусове виконання рішення третейського суду, якщо:

1) на день ухвалення рішення за заявою про видачу наказу рішення третейського суду скасовано судом;

2) справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

3) пропущено встановлений строк для звернення за видачею наказу, а причини його пропуску не визнані господарським судом поважними;

4) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

5) третейська угода визнана недійсною;

6) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону;

7) рішення третейського суду містить способи захисту прав та охоронюваних інтересів, не передбачені законом;

8) постійно діючий третейський суд не надав на вимогу господарського суду відповідну справу;

9) третейський суд вирішив питання про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі.

Відповідно до норм чинного законодавства при розгляді заяви видачу виконавчого документа господарський суд не здійснює оцінки законності і обґрунтованості рішення третейського суду в цілому, а лише встановлює відсутність або наявність підстав для відмови в задоволенні заяви про видачу виконавчого документа, визначених статтею 355 ГПК України та статтею 56 Закону України "Про третейські суди".

Як підтверджується з наявних у справі документів, рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" від 26.09.2022 у третейській справі №39/22 не скасовано компетентним судом; дана справа була підвідомча вказаному третейському суду відповідно до закону; строк для звернення за видачею виконавчого документа не пропущений; зазначене рішення третейського суду прийнято у спорі, передбаченому третейською угодою (пункт 11.4 кредитного договору від 27.02.2020 №011/2548/00834902); вказана третейська угода не визнана недійсною компетентним судом; доказів того, що склад третейського суду не відповідав вимогам Закону України "Про третейські суди" та третейській угоді суду не подано; рішення третейського суду не містить способів захисту прав, які не передбачені законами України; третейський суд не вирішував питання про права і обов`язки осіб, які не брали участь у справі.

За наведених обставин, враховуючи, що боржниками вказане рішення добровільно не виконано, суд дійшов висновку про необхідність задоволення заяви позивача та видачу наказу на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" від 26.09.2022 у третейській справі №39/22.

Відповідно до частини 9 статті 129 ГПК України якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Сплачена заявником сума судового збору відповідно до статті 129 ГПК України покладається на боржників порівну, а саме: по 620,25 грн., оскільки станом на дату звернення заявника до суду з даною заявою рішення третейського суду боржниками виконано не було.

Керуючись статтями 129, 234, 352-356 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

У Х В А Л И В:

1. Заяву Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" від 26.09.2022 у третейській справі №39/22 задовольнити.

2. Після набрання законної сили цією ухвалою, на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" від 26.09.2022 у третейській справі №39/22 видати накази такого змісту:

"Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Еліт Білдінг Груп" (, 08140, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Білогородка, вул. Леніна, буд. 107-Б, кв. 4) та ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" (, адреса: 01011, м. Київ, вул. Лєскова, буд. 9) заборгованість за кредитним договором №011/2548/00834902 від 27.02.2020 у сумі 485 372 (чотириста вісімдесят п`ять тисяч триста сімдесят дві) грн. 52 коп.;

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Еліт Білдінг Груп" (, 08140, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Білогородка, вул. Леніна, буд. 107-Б, кв. 4) та ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" (, адреса: 01011, м. Київ, вул. Лєскова, буд. 9) третейський збір у сумі 5 253 (п`ять тисяч двісті п`ятдесят три) грн. 73 коп., по 2 626 (дві тисячі шістсот двадцять шість) грн. 86 коп. з кожного.".

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Еліт Білдінг Груп" (, 08140, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Білогородка, вул. Леніна, буд. 107-Б, кв. 4) на користь Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" (, адреса: 01011, м. Київ, вул. Лєскова, буд. 9) витрати зі сплати судового збору за подання заяви про видачу наказу на примусове виконання рішення третейського суду у розмірі 620 (шістсот двадцять) грн. 25 коп.

4. Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" (, адреса: 01011, м. Київ, вул. Лєскова, буд. 9) витрати зі сплати судового збору за подання заяви про видачу наказу на примусове виконання рішення третейського суду у розмірі 620 (шістсот двадцять) грн. 25 коп.

5. Матеріали третейської справи №39/22 повернути до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу".

Ухвала, якщо вона не буде оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції. Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку на підставі частини 3 статті 356 та частини 2 статті 253 Господарського процесуального кодексу України до Верховного Суду у строк, передбачений статтею 256 Господарського процесуального кодексу України

Суддя Л.П. Зубець