ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" січня 2023 р. м. Житомир Справа № 906/664/22

Господарський суд Житомирської області у складі: судді Сікорської Н.А.

секретар судового засідання: Русецька Ю.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Карабак В.А. (в режимі відеоконференції) - адвокат, ордер серії АР №1095525 від 01.07.2022

від відповідача: Алхімова Д.О. - юрисконсульт, діє згідно наказу ДП "ЖБТЗ" № 126-ОД від 04.08.2022,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Груп Інтрейд"

до Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод"

про стягнення 1 562 567,21 грн.

Процесуальні дії по справі.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Груп Інтрейд" звернулося до суду з позовом про стягнення з Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод" 1562567,21 грн.

Ухвалою від 29.08.2022 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 04.10.2022.

19.09.2022 до суду від ДП "Житомирський бронетанковий завод" надійшов відзив на позовну заяву (т.1, а.с.99-113).

У підготовчому судовому засіданні 04.10.2022р. судом було оголошено перерву до 18.10.2022р.

13.10.2022 від позивача надійшла відповідь на відзив (т.1, а.с.119- т.2, а.с.155).

У судовому засіданні від 18.10.2022р. оголошено перерву до 16.11.2022р.

25.10.2022 до суду від Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод" надійшли заперечення на відповідь на відзив (т.2, а.с.158-178).

31.10.2022 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Груп Інтрейд" надійшли додаткові пояснення по справі та заява про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 14 500,00 грн. (т.2, а.с.179-192, 193-206).

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 16.11.2022 суд закрив підготовче провадження та призначив судове засідання для розгляду справи по суті на 08.12.2022.

07.12.2022р. від відповідача надійшло клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій (т.3, а.с.21-25).

У судовому засідання від 08.12.2022 судом оголошено перерву до 14.12.2022.

13.12.2022 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Груп Інтрейд" надійшли письмові заперечення на клопотання відповідача про зменшення штрафних і компенсаційних санкцій (т.3, а.с.28-31).

У судовому засіданні для розгляду справи по суті, на стадії з`ясування обставин та перевірки їх доказами, судом оголошено перерву до 03.01.2022.

В судовому засіданні 03.01.2023р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не оплатив в повному обсязі отриманий на підставі договору №217/ДК від 05.06.2020р. товар. Розмір заборгованості відповідача за договором становить 1054617,60 грн.

Окрім того, позивач нарахував до стягнення з відповідача 79225,22 грн. пені на підставі п.7.2 договору, а також 63369,12 грн. 3% річних та 365355,27 грн. інфляційних на підставі ст.625 ЦК України.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказав, що за умовами п.5.7 договору покупець має право відтермінувати строк оплати партії продукції на строк належного виконання постачальником умов п.6.5 договору, в якому сторони визначили умови щодо належного оформлення та реєстрації податкової накладної.

Відповідач зазначив, що згідно відомостей Єдиного реєстру податкових накладних, податковий орган відмовив в реєстрації податкових накладних, складених позивачем по факту поставки партій товару, тому у відповідача є право відтермінувати проведення оплати до моменту реєстрації продавцем податкових накладних. У зв`язку з цим є безпідставним нарахування інфляційних втрат, 3% річних та штрафних санкцій по цим накладним.

Відповідач зазначає, що внаслідок того, що податкові накладні не зареєстровані, він позбавлений права на повернення податкового кредиту.

Позивач у відповіді на відзив вказав, що строк оплати товару сторонами погоджено в специфікаціях №№ 18, 3, 9, 20, 22, 8, а саме 30 календарних днів з моменту підписання видаткової накладної, який і має дотримуватися відповідачем.

Вважає, що позиція відповідача про наявність підстав для відтермінування сплати за товар суперечать попередній його поведінці, оскільки по частині незареєстрованих податкових накладних відповідачем були здійснені проплати.

Позивач вказує, що не може вплинути на рішення ДПС України щодо реєстрації/відмови у реєстрації податкової накладної, так як це знаходиться за межами його компетенції, а обов`язок щодо правильного складання податкової накладної ним був виконаний.

Вважає, що пункт 6.5 договору не покладав на позивача обов`язок забезпечувати чи гарантувати прийняття органами ДПС України позитивного рішення про реєстрацію всіх податкових накладних.

Сам факт своєчасного направлення на реєстрацію податкової накладної свідчить про повне виконання позивачем свого обов`язку за п.6.5 договору, а тому підстав для відтермінування оплати відповідачем відсутні.

Позивач вказав, що звернувся з позовами до Запорізького окружного адміністративного суду про визнання протиправними та скасування рішень органів ДПС, які були задоволені на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Груп Інтрейд".

Відповідач у запереченнях на відповідь на відзив вказує, що виходячи з даних ЄРПН, після скасування судами відмов ДПС України щодо реєстрації податкових накладних, податкові накладні не зареєстровані і позивач не вживає дій до реального виконання судових рішень.

В запереченнях відповідач вказує на наявність форс-мажорних обставин, що виникли з 24.02.2022р., посилаючись на лист ТПП №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022р., що є підставою для звільнення від відповідальності у вигляді інфляційних, 3% річних та пені.

Разом з тим, відповідач подано клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій на 99%, якщо суд за результатами розгляду справи дійде висновку про обгрунтованість позовних вимог, мотивоване тим, що ДП "ЖБТЗ" є госпрозрахунковим комерційним підприємством, яке в умовах військової агресії, починаючи з 2014 року, займається виключно ремонтом військової техніки та не має інших джерел для надходження коштів.

На виконання умов державних контрактів підприємство здійснює закупівлю складових частин у першу чергу для ремонту військової техніки, яка надходить з районів бойових дій.

Також, вказує, що 04.03.2022р. було здійснено ракетний удар по території підприємства, що призвело до тяжких руйнувань і збитків на суму близько 38млн. грн., про що внесено відомості до ЄРДР.

Стягнення додаткових нарахувань в період воєнного стану призведе до погіршення фінансового стану підприємства і ускладнить здійснення фінансово-господарської діяльності, порушення строків виконання договірних зобов`язань з Міністерством оборони України по ремонту військової техніки.

У запереченні на дане клопотання позивач зазначив, що прострочення у відповідача виникли ще до введення воєнного стану, і відповідач не вказує причини неможливості виконати свої зобов`язання у відповідності до умов договору у 2020 році.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому заперечив проти задоволення позову.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

05.06.2020 року між Державним підприємством Житомирський бронетанковий завод (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю Груп Інтрейд (Постачальник) був укладений договір №217ДК, відповідно до п.1.1 якого Постачальник зобов`язується передати у власність, а Покупець - прийняти й оплатити продукцію, вказану у специфікаціях, надалі - продукція, на умовах та в строки, передбачені договором (а.с.13-20).

Кількість та номенклатура продукції вказується у специфікаціях (додаток №1), що є невід`ємною частиною договору (п. 2.1 договору).

Положеннями п. 3.1 договору передбачено, що поставка продукції здійснюється силами та за рахунок Постачальника, можливо через перевізника на склад в місці знаходження покупця (або на інших умовах, обговорених сторонами), в строки/терміни встановлені сторонами у відповідній специфікації. Моментом поставки продукції та передача її Покупцю є дата підписання сторонами видаткової накладної та проходження вхідного контролю Покупця.

Відповідно до п. 3.2 договору, поставка продукції здійснюється партіями. Асортимент та кількість кожної партії повинні відповідати продукції визначеної специфікацією. Постачальник зобов`язаний повідомити Покупця про прогнозовану дату поставки продукції не пізніше 3 днів до дати поставки.

Відповідно до п.п.4.1, 4.2 договору, поставка продукції здійснюється за цінами, визначеними у відповідній Специфікації і включають всі податки, збори й інші обов`язкові платежі, а також вартість тари, пакування, маркування й інші витрати, пов`язані з поставкою продукції.

Загальна сума договору складається із сум специфікацій до договору.

Відповідно до п. 5.1 договору оплата Покупцем продукції здійснюється в національній валюті України шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника, зазначений у договорі (якщо Постачальник не повідомить Покупцеві реквізитів іншого рахунка). Оплата Покупцем здійснюється на підставі рахунків Постачальника, виписаних на прийняту Покупцем продукцію, що за результатами вхідного контролю визнана придатною для використання за призначенням.

Пунктом 5.2. договору передбачено, що порядок, строки оплати та ціна встановлюється сторонами в відповідній специфікації.

Відповідно до п.5.7 договору у випадку порушення постачальником умов п.6.5 договору покупець має право відтермінувати строк оплати відповідної партії продукції, на строк належного виконання постачальником п.6.5 договору.

Згідно п.6.5 договору податкова накладна повинна містити обов`язкові реквізити - код товару з УКТ ЗЕД, а також зазначення коду відповідно до Державного класифікатора продукції (Національний класифікатор України ДК 016:2010, затверджений наказом Держспоживстандарту України від 11.10.10 №457). Постачальник зобов`язаний зареєструвати податкову накладну, незалежно від її суми, в електронній формі в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений законодавством строк (по першій події: отримання відповідної суми коштів від покупця (у випадку проведення попередньої оплати) та/або поставки відповідної партії продукції).

Пунктом 7.2 договору передбачено, що за порушення строків проведення остаточного розрахунку з оплати продукції, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення, за кожен день невиконання зобов`язання.

Відповідно до п.7.10 договору у разі відсутності реєстрації постачальником (платником податку) податкової накладної, в строки та на умовах визначених в п.6.5 договору, в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної (відсутність/невідповідність обов`язкових реквізитів: код товару з УДК ЗЕД, тощо) в результаті чого покупець позбавлений своєчасного права на податковий кредит:

- здійснення покупцем оплати залишкових 20% вартості відповідної партії продукції відтерміновується на строк належного виконання постачальником п.6.5 договору.

Підтвердження кожного окремого порушення є відсутність, у встановлені податковим законодавством терміни, своєчасної реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

До договору сторонами було підписано специфікації №18 від 06.2020р., №3 від 11.06.2020р., №9 від 11.06.2020р., №20 від 04.07.2020р., №22 від 28.07.2020р., №8 від 11.06.2020р., в яких сторони обумовили умови постачання, оплату, вартість продукції тощо (т.1, а.с.21, 31, 49, 59, 65).

Відповідно до п. 5 вищевказаних специфікацій сторони визначили умови оплати - 30 календарних днів з моменту підписання сторонами видаткової накладної на поставлену продукцію. Можлива дострокова оплата продукції покупцем.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар, визначений у специфікаціях, згідно видаткових накладних на загальну суму 2575596,00 грн. та виставив відповідні рахунки-фактури (т.1, а.с.21-67).

Так, згідно специфікації №18 від 06.2020р. поставки товару здійснені за видатковими накладними:

- №ГІ-0000266 від 28.07.2020р. на суму 162360,00 грн.,

- №ГІ-0000313 від 10.08.2020р. на суму 26661,60 грн.,

- №ГІ-0000415 від 03.09.2020р. на суму 79984,80 грн.,

- №ГІ-0000426 від 15.09.2020р. на суму 26661,60 грн.,

- №0000506 від 17.09.2020р. на суму 79984,80 грн.,

- №0000687 від 18.11.2020р. на суму 53323,20 грн.

Згідно специфікації №3 від 11.06.2020р. поставка товару здійснювалась за видатковими накладними:

- №ГІ-0000173 від 14.07.2020р. на суму 130500,00 грн.,

- №ГІ-0000235 від 28.07.2020р. на суму 130500,00 грн.,

- №ГІ-0000312 від 10.08.2020р. на суму 287100,00 грн.,

- №ГІ-0000365 від 19.08.2020р. на суму 26100,00 грн.

Згідно специфікації №9 від 11.06.2020р. були здійснені поставки товару за видатковими накладними:

- №ГІ-0000175 від 03.07.2020р. на суму 87864,00 грн.,

- №ГІ-0000270 від 27.07.2020р. на суму 199566,00 грн.,

- №ГІ-0000234 від 28.07.2020р. на суму 243966,00 грн.,

- №ГІ-0000220 від 29.07.2020р. на суму 87864,00 грн.

Згідно специфікації №20 від 04.07.2020р. поставка товару здійснювалась за видатковими накладними:

- №ГІ-0000368 від 27.08.2020р. на суму 72000,00 грн.,

- №ГІ-0000369 від 27.08.2020р. на суму 144000,00 грн.,

- №ГІ-0000269 від 03.09.2020р. на суму 288000,00 грн.,

- №ГІ-0000504 від 17.09.2020р. на суму 72000,00 грн.,

- №ГІ-0000427 від 21.09.2020р. на суму 144000,00 грн.

Згідно специфікації №22 від 28.07.2020р. товар поставлений за видатковими накладними:

- №ГІ-0000430 від 02.10.2020р. на суму 136656,00 грн.,

- №ГІ-0000505 від 02.10.2020р. на суму 91104,00 грн.

Згідно специфікації №8 від 11.06.2020р. товар поставлений за видатковою накладною №ГІ-0000628 від 18.11.2020р. на суму 5400,00 грн.

Відповідач свої зобов`язання щодо оплати отриманого товару виконав частково в сумі 1520978,40 грн., що підтверджується наданими позивачем копіями меморіальних ордерів (т.1, а.с.25, 27, 34, 37, 39, 43, 45, 48, 52, 54, 56, 64).

За даними, які вказав позивач, відповідач здійснив оплату товару, який був поставлений за наступними специфікаціями та видатковими накладними:

специфікація № 18

- №ГІ-0000313 від 10.08.2020р. на суму 26661,60 грн.;

- №ГІ-0000415 від 03.09.2020р. на суму 79984,80 грн. ;

специфікація № 3

- №ГІ-0000173 від 14.07.2020р. на суму 130500,00 грн.,

- №ГІ-0000312 від 10.08.2020р. на суму 287100,00 грн.,

- №ГІ-0000365 від 19.08.2020р. на суму 26100,00 грн. ;

специфікація № 9

№ГІ-0000175 від 03.07.2020р. на суму 87864,00 грн.,

- №ГІ-0000270 від 27.07.2020р. на суму 199566,00 грн.,

- №ГІ-0000234 від 28.07.2020р. на суму 243966,00 грн. (частково на суму 234,00 грн.),

- №ГІ-0000220 від 29.07.2020р. на суму 87864,00 грн.

специфікація № 20

- №ГІ-0000368 від 27.08.2020р. на суму 72000,00 грн.,

- №ГІ-0000369 від 27.08.2020р. на суму 144000,00 грн.,

- №ГІ-0000269 від 03.09.2020р. на суму 288000,00 грн.,

специфікація № 22

- №ГІ-0000505 від 02.10.2020р. на суму 91104,00 грн.

Відповідач не оспорив факт оплати у вказаній сумі і за вищевказаними накладними.

В зв`язку з неотримання повної оплати за поставлений товар, Товариство з обмеженою відповідальністю "Груп Інтрейд" звернулося до суду з позовом про стягнення з Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод" 1562567,21 грн., з яких: 1054617,60 грн. боргу, 63369,12 грн. 3% річних, 365355,27 грн. інфляційних, 79225,22 грн. пені.

Судом встановлено, що заборгованість в сумі 1054617,60 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, є заборгованістю, яка виникла за наступними видатковоми накладними:

специфікація №18 від 06.2020р.:

- №ГІ-0000266 від 28.07.2020р. на суму 162360,00 грн.,

- №ГІ-0000426 від 15.09.2020р. на суму 26661,60 грн.,

- №0000506 від 17.09.2020р. на суму 79984,80 грн.,

- №0000687 від 18.11.2020р. на суму 53323,20 грн.;

специфікація №3 від 11.06.2020р.:

- №ГІ-0000235 від 28.07.2020р. на суму 130500,00 грн.;

специфікація №9 від 11.06.2020р.:

- №ГІ-0000234 від 28.07.2020р. на суму 243732,00 грн.;

специфікація №20 від 04.07.2020р.:

- №ГІ-0000504 від 17.09.2020р. на суму 72000,00 грн.,

- №ГІ-0000427 від 21.09.2020р. на суму 144000,00 грн.;

специфікація №22 від 28.07.2020р.:

- №ГІ-0000430 від 02.10.2020р. на суму 136656,00 грн.

специфікація №8 від 11.06.2020р.

- №ГІ-0000628 від 18.11.2020р. на суму 5400,00 грн.

Судом встановлено, що за результатами вчинених операцій з поставки товару позивачем були складені та подані для реєстрації відповідні податкові накладні. Однак податковий орган зупинив їх реєстрацію на підставі п.201.16 ст.201 ПК України, що підтверджується відповідними квитанціями та копіями податкових накладних (т.1, а.с.128-190).

Після розгляду додатково поданих позивачем документів, податковий орган відмовив в реєстрації частини податкових накладних, зокрема, тих, що оформлені по фактах поставок за видатковими накладними, по яких має місце заборгованість перед позивачем (а.с. 104-108а).

Товариство з обмеженою відповідальністю "Груп Інтрейд" звернулося до Запорізького окружного адміністративного суду з позовами про визнання протиправними та скасування рішень ГУ ДПС у Запорізькій області про відмову в реєстрації податкових накладних. Рішеннями Запорізького окружного адміністративного суду та Третього апеляційного адміністративного суду у справах №№280/1708/21, 280/9446/20, 280/2585/21, 280/4590/21, 280/5119/21, 280/1709/21, 280/9136/20,280/861/22, 280/2588/21, 280/2589/21 визнано протиправними та скасовано рішення ГУ ДПС у Запорізькій області та зобов`язано зареєструвати відповідні податкові накладні в податковому реєстрі (т.1, а.с.191-247, т.2, а.с.1-152).

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (стаття 11 ЦК України).

Як встановлено судом, між сторонами виникли правовідносини поставки товару на підставі договору №217/ДК від 05.06.2020р.

Відповідно до ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Судом встановлено, що позивач на виконанння умов договору поставив відповідачу товар, визначений у специфікаціях, згідно видаткових накладних на загальну суму 2575596,00 грн. (т.1, а.с.21-67).

В договорі сторони визначили, що строк оплати встановлюється у Специфікації (п. 5.2 договору) - 30 календарних днів з моменту підписання сторонами видаткової накладної на поставлену продукцію по Специфікації (п. 5 Специфікації).

Відповідач, в узгоджений сторонами строк свої зобов`язання щодо оплати отриманого товару належним чином не виконав, сплативши лише кошти в сумі 1520978,40 грн. В результаті чого має місце борг в сумі 1054617,60 грн.

Щодо можливості відтермінування строку оплати отриманого товару на підставі п. п. 5.7, 6.5 договору, на які зсилається відповідач, суд не погоджується з позицією відповідача з наступних підстав.

Відповідно до ст. 251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Аналіз п. п. 5.7, 6.5 договору свідчить, що сторони, вказавши про право відповідача (покупця) відтермінувати строк оплати товару, разом з тим не визначили порядок узгодження (схвалення) проведення розрахунків на інших умовах, ніж ті що визначені п. 5 Специфікації.

В матеріалах справи відсутні докази, що відповідач повідомляв позивача про відтермінування оплати отриманого товару з підстав відсутності реєстрації податкових накладних.

Разом з тим, суд звертає увагу, що незважаючи на відсутність реєстрації податкових накладних, відповідач здійснив повну оплату за товар по наступним видатковим накладним:

специфікація № 18

- №ГІ-0000313 від 10.08.2020р. на суму 26661,60 грн.;

- №ГІ-0000415 від 03.09.2020р. на суму 79984,80 грн. ;

специфікація № 3

- №ГІ-0000173 від 14.07.2020р. на суму 130500,00 грн.,

- №ГІ-0000312 від 10.08.2020р. на суму 287100,00 грн.,

- №ГІ-0000365 від 19.08.2020р. на суму 26100,00 грн. ;

специфікація № 9

№ГІ-0000175 від 03.07.2020р. на суму 87864,00 грн.,

- №ГІ-0000270 від 27.07.2020р. на суму 199566,00 грн.,

- №ГІ-0000220 від 29.07.2020р. на суму 87864,00 грн.

специфікація № 20

- №ГІ-0000368 від 27.08.2020р. на суму 72000,00 грн.,

- №ГІ-0000369 від 27.08.2020р. на суму 144000,00 грн.,

- №ГІ-0000269 від 03.09.2020р. на суму 288000,00 грн.,

специфікація № 22

- №ГІ-0000505 від 02.10.2020р. на суму 91104,00 грн.

Таким чином, відповідач здійснив оплату за окремими видатковими накладними, а про відтермінування оплати по іншим накладним, зазначив лише у відзиві на позовну заяву, тобто після звернення позивача до суду, що свідчить про суперечливість його поведінки.

Відповідно до п.6 ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства, зокрема, є справедливість, добросовісність та розумність.

Добросовісність це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона розумно покладається на них.

Згідно правового висновку Об`єднаної палати КЦС ВС, викладеного у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17, доктрина заборони суперечливої поведінки полягає в тому, що ніхто не повинен діяти всупереч своїй попередній поведінці.

Окрім того, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно приписів ст.201 Податкового кодексу України (далі - ПК України), на платника податків покладено обов`язок на дату виникнення податкових зобов`язань скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Тобто, обов`язок продавця зареєструвати податкову накладну є обов`язком платника податку у публічно-правових відносинах перед державою в особі відповідних органів, а не обов`язком перед покупцем, і він виникає саме з податкового законодавства, а не з договірних відносин.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи копій квитанцій про реєстрацію податкових накладних, податкових накладних, а також судових рішень в адміністративних справах щодо скасування рішень ГУ ДПС у Запорізькій області про відмову у реєстрації податкових накладних, позивачем було дотримано вимоги законодавства щодо своєчасного подання на реєстрацію оформлених податкових накладних (т.1, а.с.128-т.2, а.с.154).

Щодо тверджень відповідача про неможливість отримати податковий кредит, суд зазначає, що факт відмови в реєстрації податкових накладних та неможливість покупця отримати відшкодування ПДВ не може бути підставою для невиконання покупцем свого обов`язку з оплати повної вартості товару у погоджений сторонами строк.

Згідно з правовою позицією, викладеною в постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 у справі №908/1568/18 та Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.08.2018 у справі №917/877/17, при порушенні контрагентом (продавцем) за договором обов`язку щодо складення та реєстрації податкових накладних належним способом захисту для заявника (покупця) може бути звернення до суду з позовом про відшкодування завданих збитків.

Наявність у відповідача заборгованості за поставлений товар в розмірі 1054617,60 грн. підтверджується наявними в матеріалах справи документами, тому вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 1054617,60 грн. боргу за поставлений товар підлягає задоволенню в повному обсязі.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 63369,12 грн. 3% річних та 365355,27 грн. інфляційних, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 625 ЦК України визначено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши виконаний позивачем розрахунок 3% річних, суд встановив, що при визначенні дати виникнення прострочки по видатковим накладним №ГІ-0000415 від 03.09.2020р.; №0000506 від 17.09.2020р.; №ГІ-0000175 від 03.07.2020р.; №ГІ-0000368 від 27.08.2020р.; №ГІ-0000369 від 27.08.2020р.; №ГІ-0000269 від 03.09.2020р.; №ГІ-0000504 від 17.09.2020р.; №ГІ-0000430 від 02.10.2020р.; №ГІ-0000505 від 02.10.2020р. позивач не врахував приписи ч.5 ст.254 ЦК України, згідно якої якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Суд, виконавши власний розрахунок 3% річних, з урахуванням приписів ч.5 ст.254 ЦК України та вихідних даних позивача, встановив, що законним та обґрунтованим розмір 3% річних в сукупності по всіх видаткових накладних становить 62736,37 грн., і саме ця сума підлягає стягненню з відповідача.

В стягненні 632,75 грн. 3% річних суд відмовляє, у зв`язку з безпідставністю їх нарахування.

Нарахування 365355,27 грн. інфляційних проведено позивачем у відповідності з нормами чинного законодавства та умовами договору, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо вимог про стягнення 79225,22 грн. пені, суд вказує наступне.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст.549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України).

Як вже зазначалося, п.7.2 договору передбачено, що за порушення строків проведення остаточного розрахунку з оплати продукції, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення, за кожен день невиконання зобов`язання.

Здійснюючи нарахування пені, позивач допустив аналогічну помилку, як і при обрахунку 3% річних, а саме, не врахував норми щодо закінчення строку проведення розрахунку, в разі, якщо останній день строку припав на вихідний день.

Здійснивши власний розрахунок пені, з урахуванням приписів ч.5 ст.254 ЦК України, визначеного позивачем періоду прострочення та суми боргу, суд встановив, що законним та обгрунтованим буде розмір пені в сумі 78582,29 грн.

В стягненні 642,93 грн. пені суд відмовляє, у зв`язку з безпідставністю її заявлення.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій на 99% (т.3, а.с.21-25), суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 233 ГК України суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Таку ж правову позицію викладено і в Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 №7-рп/2013, а також у постановах Верховного Суду від 06.11.2018 у справі №913/89/18, від 04.12.2018 у справі №916/65/18, від 03.07.2019 у справі №917/791/18, від 22.10.2019 у справі №904/5830/18, від 25.02.2020 у справі №903/322/19, від 07.04.2020 у справі №904/1936/19, від 12.05.2020 у справі №910/9767/19.

Зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій є правом суду, за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Відповідно до положень ст. 3, ч.3 ст.509 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства та, водночас, засадами, на яких має ґрунтуватися зобов`язання між сторонами є добросовісність, розумність і справедливість.

Інститут зменшення штрафних санкцій судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання.

Суд звертає увагу, що відповідачем за видатковими накладними:

- видаткова накладна №ГІ-0000313 від 10.08.2020р. на суму 26661,60 грн. - оплачена 21.10.2020р. (меморіальний ордер №3960 на а.с.25,т.1);

- видаткова накладна №ГІ-0000415 від 03.09.2020р. на суму 79984,80 грн. - оплачена 21.10.2020р. (меморіальний ордер №3961 на а.с.27,т.1);

- видаткова накладна №ГІ-0000173 від 14.07.2020р. на суму 130500,00 грн. - оплачена 26.08.2020р. (меморіальний ордер №3181 на а.с.34,т.1);

- видаткова накладна №ГІ-0000312 від 10.08.2020р. на суму 287100,00 грн. - оплачена 23.10.2020р. (меморіальний ордер №3954 на а.с.37,т.1);

- видаткова накладна №ГІ-0000365 від 19.08.2020р. на суму 26100,00 грн. - оплачена 23.10.2020р. (меморіальний ордер №3953 на а.с.25,т.1);

- видаткова накладна №ГІ-0000175 від 03.07.2020р. на суму 87864,00 грн. - оплачена 26.08.2020р. (меморіальний ордер №3182 на а.с.43,т.1);

- видаткова накладна №ГІ-0000220 від 29.07.2020р. на суму 87864,00 грн. - оплачена 21.10.2020р. (меморіальний ордер №3955 на а.с.48,т.1);

- видаткова накладна №ГІ-0000368 від 27.08.2020р. на суму 72000,00 грн. - оплачена 21.10.2020р. (меморіальний ордер №3964 на а.с.52,т.1);

- видаткова накладна №ГІ-0000369 від 27.08.2020р. на суму 144000,00 грн. - оплачена 23.10.2020р. (меморіальний ордер №3963 на а.с.54,т.1);

- видаткова накладна №ГІ-0000269 від 03.09.2020р. на суму 288000,00 грн. - оплачена 23.10.2020р. (меморіальний ордер №3967 на а.с.56,т.1);

- видаткова накладна №ГІ-0000505 від 02.10.2020р. на суму 91104,00 грн. - оплачена 16.11.2020р. (меморіальний ордер №4362 на а.с.64,т.1) було проведено повну оплату, хоча і з порушенням строку визначеного договором.

Судом встановлено, що правомірно нарахованим розміром пені за прострочення здійснення оплати за вказаними видатковими накладними є 13835,21 грн.

З огляду на заявлене відповідачем клопотання, враховуючи дію військового стану на території України, незначний час прострочення, повну сплату відповідачем боргу за вказаними видатковими накладними, суд дійшов висновку про зменшення розміру пені на 90% до 1383,52 грн., скориставшись правом, наданим нормами ч.3 ст.551 ЦК України, ч.1 ст.233 ГК України.

Окрім того, враховуючи наведені обставини, а також для запобігання покладення на відповідача надмірної відповідальності, суд вважає справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, зменшити розмір пені, нарахованої на неоплачені видаткові накладні, в сумі 64747,08 грн. до 30%, тобто до суми 19424,12 грн.

За приписами ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відтак, сторони звертаючись до суду повинні враховувати те, що визначення та наповнення доказової бази переданого на розгляд суду спору покладаються саме на сторони, а не на суд.

За приписами ч.1 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в сумі 1503516,88 грн., з яких: 1054617,60 грн. - основний борг, 365355,27 грн. - інфляційні, 62736,37 грн. - 3% річних, 20807,64 грн. - пені.

В стягненні 632,75 грн. 3% річних та 642,93 грн. пені суд відмовляє за безпідставністю нарахуванню, 57774,65 грн. пені суд відмовляє у зв`язку із зменшенням заявлених до стягнення сум.

Судові витрати за результатами розгляду справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, у відповідності до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, на відповідача покладається судовий збір в сумі 23419,37 грн., сплачений з правомірно заявлених позовних вимог в сумі 1561291,53 грн.

Згідно ч.4 ст.129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивач із заявою від 26.10.2022р. надав суду копії: договору-доручення про надання правової допомоги від 01.02.2021р., додаткової угоди №1 до договору-доручення, рахунку-фактури №СФ-0000069 від 26.10.2022р. на суму 14500,00 грн., акту №ОУ-0000069 від 26.10.2022р. приймання-передачі наданої правової допомоги, розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу, платіжного доручення №1148 від 26.10.2022р. на суму 14500,00 грн., свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №864 від 27.04.2011р., виданого на ім`я Жечева Сергія Олександровича, ордеру на надання правничої допомоги №1097694 від 01.07.2022р. (т.2, а.с.196-205).

Згідно п.4.2 договору-доручення про надання правової допомоги від 01.02.2021р. гонорар адвоката погоджується за взаємною угодою сторін та оформлюється актом приймання-передачі наданої правової допомоги.

Додатковою угодою №1 до договору-доручення сторони погодили вартість правової допомоги.

В акті №ОУ-0000069 від 26.10.2022р. приймання-передачі наданої правової допомоги та розрахунку до вказаного акту вказано, що ТОВ "Груп Інтрейд" адвокатським бюро "Сергія Жечева" було надано наступну правову допомогу:

- "підготовка позовної заяви до ДП "ЖБТЗ" про стягнення заборгованості у розмірі 1562567,21 грн. (справа №906/664/22)" вартістю 5000,00 грн.;

- "підготовка відповіді на відзив по справі №906/664/22" вартістю 5000,00 грн.;

- "підготовка додаткових пояснень по справі №906/664/22" вартістю 1500,00 грн.;

- "участь представника у судовому засіданні, яке відбудеться 16.11.2022р. по справі №906/664/22" вартістю 3000,00 грн.

Всього - 14500,00 грн.

Згідно ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Втім, якщо винагорода адвоката за послуги згідно з договором про надання правової допомоги була визначена сторонами у твердій (фіксованій) сумі, то вона за весь час дії договору не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.

З огляду на приписи п.3 ч.4 ст.129 ГПК України та враховуючи часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 14488,16 грн., розраховано, виходячи із розміру правомірно заявлених позовних вимог.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод" (12441, Житомирська область, Житомирський район, смт. Новогуйвинське, вул. Дружби народів, 1, )

на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Груп Інтрейд" (69035, м. Запоріжжя, вул. Брянська, 15, офіс 25, )

-1054617,60 грн. - основний борг;

- 365355,27 грн. - інфляційні;

- 62736,37 грн. - 3% річних;

- 20807,64 грн. - пені;

- 23419,37 грн. судового збору;

- 14488,16 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 17.01.23

Суддя Сікорська Н.А.

Віддрукувати:

1 - до справи

2 - позивачу (рек. з повід.)

3 - відповідачу рек. з повід,)