УХВАЛА

про передачу справи для розгляду в межах справи про банкрутство

м. Київ

09.01.2023Справа № 910/149/23

Суддя Господарського суду міста Києва Котков О.В., розглянувши матеріали за позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» (01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, 1-а) до Публічного акціонерного товариства «Мостобуд» (01033, м. Київ, вул. Паньківська, 5) про стягнення грошових коштів,-

ВСТАНОВИВ:

03 січня 2023 року до Господарського суду міста Києва від Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» (позивач) надійшла позовна заява № 3943/12/36/02-22 від 27.12.2022 року до Публічного акціонерного товариства «Мостобуд» (відповідач) про стягнення заборгованості за надані послуги з водопостачання та приймання стічних вод через приєднані мережі у розмірі 268 947,26 грн., з них: основного боргу - 203 390,68 грн. (двісті три тисячі триста дев`яносто гривень 68 копійок), інфляційних втрат - 25 688,79 грн. (двадцять п`ять тисяч шістсот вісімдесят вісім гривень 79 копійок), 3% річних - 2954,21 грн. (дві тисячі дев`ятсот п`ятдесят чотири гривні 21 копійка), пені - 16 574,51 грн. (шістнадцять тисяч п`ятсот сімдесят чотири гривні 51 копійка) та штрафу - 20 339,07 грн. (двадцять тисяч триста тридцять дев`ять гривень 07 копійок).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між Публічним акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал», в подальшому перейменованим у Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» та Публічним акціонерним товариством «Мостобуд» 01 листопада 2011 року було укладено договір № 09884/5-01 на надання послуг з водопостачання та приймання стічних вод через приєднані мережі. 01.08.2013 року було укладено додаткову угоду до договору на водовідведення додаткового об`єму стічних вод, які потрапляють в комунальну каналізацію м. Києва через зливоприймачі та люки каналізаційних колодязів до договору. У період з 01.07.2021 року по 30.09.2022 року у відповідача перед позивачем за договором утворилась заборгованість у розмірі 203 390,68 грн. (з урахуванням перерахунків на 27 741,16 грн.), яку позивач просить стягнути з відповідача у судовому порядку. Крім того, позивачем нараховано та заявлено до стягнення штрафні санкції за порушення виконання грошового зобов`язання.

Розглянувши матеріали позовної заяви, судом встановлено про наявність підстав для передачі даної справи для розгляду в межах справи Господарського суду міста Києва № 910/24323/16 про банкрутство Публічного акціонерного товариства «Мостобуд», виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ухвалою Господарського суду м. Києва від 08.02.2017 року у справі № 910/24323/16 відкрито провадження у справі про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Мостобуд" (ідентифікаційний код 01386326) та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника оприлюднено на офіційному сайті Вищого господарського суду України 13.02.2017 року.

Положеннями статті 124 Конституції України визначено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі -Конвенція) передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Визначене Конвенцією поняття "суд, встановлений законом" містить, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності. Суди повинні керуватися принципом визначеності і не допускати наявності проваджень, а відтак і судових рішень, ухвалених у спорі між тими ж сторонами, з того самого предмета судами різних юрисдикцій.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно з приписами частини першої статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних зі здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Частина друга статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства визначає підсудність спорів одному господарському суду, який акумулює усі майнові вимоги за участю боржника.

Таким чином, розгляд усіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи. Аналогічна правова позиція наведена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.02.2020 року у справі № 918/335/17 (провадження №12-160гс19).

Кодекс України з процедур банкрутства передбачає особливості розгляду справ про банкрутство, частина друга статті 7 названого Кодексу визначає підсудність спорів одному господарському суду, який акумулює усі майнові вимоги за участю боржника, як сторони у такому спорі, в межах справи про банкрутство. В такий спосіб законодавець захищає не лише права банкрута, а й права інших осіб, які мають вимоги до банкрута. Захист таких осіб полягає у тому, що інші суди, незалежно від юрисдикції, які розглядали справи за позовами до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство після відкриття провадження в інших справах, не закривають таке провадження, а передають справу до належного суду для розгляду по суті. При цьому таким належним судом є виключно суд господарської юрисдикції, який відкрив справу про банкрутство відповідача. Таке урегулювання процедури розгляду спорів до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, встановлює зрозумілу і справедливу процедуру закінчення розгляду справи належним судом, дотримання принципу визначення юрисдикції справи та підсудності спорів одному господарському суду, який акумулює усі вимоги до відповідача, щодо якого порушено процедуру банкрутства.

Таким чином, законодавець вкотре підкреслив, що розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи (аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 року у справі № 607/6254/15-ц, від 18.02.2020 року у справі № 918/335/17, постановах Верховного Суду від 30.01.2020 року у справі № 921/557/15-г/10, від 06.02.2020 року у справі № 910/1116/18).

Суд враховує, що виходячи з диспозиції статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства, участь боржника у спорі саме як сторони (позивача, відповідача) передбачає, що у будь якому випадку за результатами розгляду спору настають правові наслідки для боржника (набуття, припинення, зміна прав чи обов`язків).

Відтак, оскільки Публічне акціонерне товариство «Мостобуд» є відповідачем у справі №910/149/23 і саме до останнього позивачем пред`явлено позовні вимоги про стягнення грошових коштів у розмірі 268 947,26 грн., суд дійшов висновку, що дана справа має розглядатися в межах справи Господарського суду міста Києва № 910/24323/16 про банкрутство Публічного акціонерного товариства «Мостобуд».

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 31 Господарського процесуального кодексу суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

За таких обставин, суд вважає, що даний спір підлягає вирішенню саме Господарським судом міста Києва в межах справи № 910/24323/16 про банкрутство Публічного акціонерного товариства «Мостобуд».

Керуючись ст. 30, 31, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

Матеріали справи № 910/149/23 за позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до Публічного акціонерного товариства «Мостобуд» про стягнення грошових коштів передати за підсудністю до Господарського суду міста Києва для розгляду в межах справи № 910/24323/16 про банкрутство Публічного акціонерного товариства «Мостобуд».

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала підлягає оскарженню в порядку передбаченому ст.ст. 254, 255 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено 09 січня 2023 року.

Суддя О.В. Котков