ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"10" січня 2023 р. Справа № 911/106/23

Суддя Господарського суду Київської області Шевчук Н.Г. розглянувши матеріали заяви

Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" (01133, м. Київ, бульв. Лесі Українки, буд. 26, оф. 411, )

до Фізичної особи - підприємця Солов`єнко Олександра Юрійовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості у розмірі 8 761,78 грн за Договором № 013279-КВ1 про надання фінансового кредиту від 05.03.2019

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" звернулося до Господарського суду Київської області із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи - підприємця Солов`єнко Олександра Юрійовича заборгованості за Договором № 013279-КВ1 про надання фінансового кредиту від 05.03.2019 у розмірі 8 761,78 грн, з яких: суми прострочених платежів по тілу кредиту 8 751,00 грн, суми прострочених платежів по процентах 10,78 грн.

Підстави та порядок видачі судового наказу врегульовано положеннями Розділу ІІ Господарського процесуального кодексу України.

Так, частиною першою статті 147 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Тобто, наказне провадження - це самостійний, особливий, спрощений вид судового провадження під час розгляду господарських справ про стягнення грошової заборгованості за договором, спрямований на швидкий та ефективний захист прав заявника, в якому суд в установлених законом випадках за заявою особи, оформленою відповідно до вимог процесуального закону без судового засідання і виклику сторін на підставі достатніх, допустимих і належних доказів видає судовий наказ, який одночасно є і судовим рішенням, і виконавчим документом.

Із поданої заявником до суду заяви про видачу судового наказу вбачається, що заборгованість, яка станом на 21.12.2022 становить 8 761,78 грн виникла на підставі Договору № 013279-КВ1 про надання фінансового кредиту від 05.03.2019 та Додаткової угоди № 1 про надання кредиту від 05.03.2019 до Договору № 013279-КВ1 про надання фінансового кредиту від 05.03.2019.

Відповідно до пункту 2 Додаткової угоди № 1 про надання кредиту від 05.03.2019 до Договору № 013279-КВ1 про надання фінансового кредиту від 05.03.2019, кредит надається строком на 56 (п`ятдесят шість) днів, де першим днем є дата підписання даної Додаткової угоди.

Згідно із пунктом 5 Додаткової угоди № 1 про надання кредиту від 05.03.2019 до Договору № 013279-КВ1 про надання фінансового кредиту від 05.03.2019, позичальник зобов`язаний повернути Кредит та сплатити плату за користування Кредитом із урахуванням графіку обов`язкових платежів, відповідно до якого датою останнього обов`язкового платежу є 30.04.2019.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 152 Господарського процесуального кодексу України, суд відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Положеннями статтей 256, 257 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За приписами статті 259 Цивільного кодексу України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Позовна давність, встановлена законом, не може бути скорочена за домовленістю сторін.

Суд звертає увагу, що Договором № 013279-КВ1 про надання фінансового кредиту від 05.03.2019 та Додатковою угодою № 1 про надання кредиту від 05.03.2019 до Договором № 013279-КВ1 про надання фінансового кредиту від 05.03.2019, за якими заявлено вимоги про стягнення заборгованості з боржника, не передбачено положень щодо збільшення позовної давності, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що у даному випадку застосовується позовна давність тривалістю у три роки.

Частинами першою, п`ятою статті 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Враховуючи викладене, суд зауважує, що згідно з графіком погашення заборгованості, прострочення виконання зобов`язання у боржника та відповідно право вимоги у заявника виникло з 01.05.2019 року. Тому заявник мав право звернутись до суду з відповідною заявою про видачу судового наказу до 01 травня 2022 року включно.

Отже, з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, тому суд відмовляє заявнику у видачі судового наказу.

Окрім того, пункт 2 частини другої статті 150 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що у заяві повинно бути зазначено, зокрема, місцезнаходження (місце проживання) боржника.

У відповідності до частини другої статті 27 Господарського процесуального кодексу України місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до статей 1, 9, 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" на підставі поданих заявником для державної реєстрації фізичної особи-підприємця державою засвідчується факт набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою. У Єдиному державному реєстрі зазначаються відомості про фізичну особу-підприємця, зокрема, про її місцезнаходження (адреса місця проживання, за якою здійснюється зв`язок з фізичною особою-підприємцем).

Відповідно до статті 10 вказаного Закону, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Користуючись правом доступу до Реєстраційного порталу судом було зроблено спеціальний витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 30027236, відповідно до якого, боржник у даній справі Фізична особа підприємець Солов`єнко Олександр Юрійович станом на 06.01.2023 (дата надходження заяви до суду) зареєстрований за адресою: 08500, Київська обл., м. Фастів, вул. Менжинського, будинок 22, тоді як в заяві вказано місцезнаходження боржника: 08500, Київська обл., м. Фастів, вул. Менжинського, будинок 22/2.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

Згідно із частиною другою статті 154 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу на підставі пунктів 1, 5 частини першої статті 152 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини другої статті 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою.

Керуючись статтями 148, 152, 154, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" у видачі судового наказу за вимогою про стягнення із Фізичної особи - підприємця Солов`єнко Олександра Юрійовича заборгованості у розмірі 8 761,78 грн за Договором № 013279-КВ1 про надання фінансового кредиту від 05.03.2019.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.Г. Шевчук

Ухвалу підписано: 10.01.2023