У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

13 січня 2023 року м. Чернігівсправа № 927/106/23

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Моцьора В.В., розглянувши матеріали заяви вих.№СН3/9 від 03.01.2023

Товариства з обмеженою відповідальністю Бізнес позика,

бульвар Лесі Українки, будинок 26, офіс 411, м. Київ, 01133;

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ,

АДРЕСА_1

про видачу судового наказу про стягнення 5900,00 грн заборгованості по тілу кредиту за Договором № №004939-КВ1 про надання фінансового кредиту від 30.01.2019 та Додатковою угодою № 1 про надання кредиту від 30.01.2019 до нього.

ВСТАНОВИВ:

09.01.2023 до Господарського суду Чернігівської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю Бізнес Позика про видачу судового наказу про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 5900,00 грн заборгованості по тілу кредиту за Договором №004939-КВ1 про надання фінансового кредиту від 30.01.2019 та Додатковою угодою № 1 про надання кредиту від 30.01.2019 до нього.

Розглянувши подану Товариством з обмеженою відповідальністю Бізнес Позика заяву разом з доданими до неї документами, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у видачі судового наказу, виходячи з наступного:

Зі змісту п. 4.1 Договору №004939-КВ1 про надання фінансового кредиту від 30.01.2019 вбачається, що протягом строку, передбаченого відповідною Додатковою угодою до цього Договору, Позичальник зобов`язаний здійснювати повернення Кредиту та сплачувати Плату за користування частинами в розмірах, порядку та в строки, визначені Додатковою угодою про надання кредиту.

Відповідно до п. 2 Додаткової угоди № 1 про надання кредиту від 30.01.2019 до Договору кредит надається строком на 56 (п`ятдесят шість) днів, де першим днем є дата підписання даної Додаткової угоди.

Згідно п. 5 Додаткової угоди № 1 про надання кредиту від 30.01.2019 до Договору Позичальник зобов`язаний повернути Кредит та сплатити Плату за користування Кредитом із урахуванням графіку обов`язкових платежів, відповідно до якого датою останнього обов`язкового платежу є 27.03.2019.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України, суд відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Положеннями ст. 256, 257 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За приписами ст. 259 Цивільного кодексу України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Позовна давність, встановлена законом, не може бути скорочена за домовленістю сторін.

Суд звертає увагу, що Договір №004939-КВ1 про надання фінансового кредиту від 30.01.2019 та Додаткова угода № 1 про надання кредиту від 30.01.2019 до нього, за якими заявлено вимоги про стягнення заборгованості з боржника, не містять положень щодо збільшення позовної давності, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що у даному випадку застосовується позовна давність у 3 роки.

Частинами 1, 5 статті 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Враховуючи викладене, суд зауважує, що згідно з графіком погашення заборгованості, прострочення виконання зобов`язання у боржника та відповідно право вимоги у заявника виникло з 28.03.2019. Тому заявник мав право звернутись до суду з відповідною заявою про видачу судового наказу до 28.03.2022 включно.

Отже, з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, тому суд відмовляє заявнику у видачі судового наказу.

Суд звертає увагу, що відповідно до ч. 2 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

У відповідності з ч. 2 ст. 151 Господарського процесуального кодексу України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись статтями 147, 148, 151 153, 233, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю Бізнес Позика у видачі судового наказу про стягнення з фізичної особи підприємця ОСОБА_1 заборгованості в сумі 5900,00 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду у строки та в порядку, що передбачені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Дата набрання ухвалою законної сили 13.01.2023.

Суддя В.В. Моцьор