ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.01.2023м. ДніпроСправа № 904/3933/22
За позовом Приватного підприємства "Тарпан", м. Горішні Плавні Полтавської області

до Приватного підприємства "Міка-Експрес", м. Дніпро

про стягнення 22 579,49грн.

Суддя Євстигнеєва Н.М.

Без виклику (повідомлення) учасників

С У Т Ь С П О Р У:

Приватне підприємство "Тарпан" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, яким просить стягнути з Приватного підприємства "Міко-Експрес" заборгованість у розмірі 22 579,49грн, з яких:

- пеня у розмірі 9 318,07грн;

- 3% річних у розмірі 491,00грн;

- інфляційні втрати у розмірі 12 770,42грн;

Також позивач просить стягнути судовий збір у розмірі 2481,00грн та витрати, пов`язані з правничою допомогою у розмірі 5700,00грн. При задоволенні позову позивач просить стягнути з відповідача 2 000,00грн у якості відшкодування гонорару успіху.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №06032017 на транспортне обслуговування від 06 березня 2017 року в частині повної та своєчасної оплати за надані послуги. Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 22.07.2022 у справі №904/1228/22 закрито провадження у справі за позовом в частині стягнення основного боргу у розмірі 94 549,00 грн. у зв`язку з відсутністю предмета спору; позов задоволено частково; стягнуто з Приватного підприємства "Міко-Експрес" на користь Приватного підприємства "Тарпан" 29 844,80грн основного боргу, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 481,00грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12000,00грн.

Позивач вважає, що відповідач не виконував свої зобов`язання за договором: по сплаті 60 000,00грн, починаючи з 15.02.2022 та закінчуючи 03.08.2022; по сплаті 64 393,80грн починаючи з 21.03.2022 та закінчуючи 03.08.2022.

У зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання позивачем на підставі частини 2 статті 625 ЦК України нараховані 3 % річних у розмірі 491,00грн за період з 22.03.2022 по 09.05.2022 та інфляційні збитки у розмірі 12 770,42грн.

На підставі пункту 4.6 договору позивач нарахував пеню за порушення строків оплати у розмірі 9 318,07грн за загальний період з 15.03.2022 по 02.08.2022.

У відзиві на позовну заяву відповідач проти просить зменшити пеню за прострочення грошового зобов`язання, інфляційні збитки та стягнути з відповідача на користь позивача пеню у розмірі 9 277,88грн та інфляційні втрати у розмірі 12 182,94грн. В іншій частині стягнення пені та інфляційних втрат відмовити.

Також відповідач просить відмовити в задоволенні вимоги щодо стягнення витрат понесених на правову допомогу адвоката у розмірі 5 700,00грн та гонорару успіху у розмірі 2000,00грн.

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.11.2022 справу №904/3933/22 передано на розгляд судді Євстигнеєвої Н.М.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 07.11.2022 відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

Відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України одним з основних засад господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Відповідно до статті 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи приписи частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 22.07.2022 у справі №904/1228/22 закрито провадження у справі за позовом в частині стягнення основного боргу у розмірі 94 549,00 грн. у зв`язку з відсутністю предмета спору; позов задоволено частково; стягнуто з Приватного підприємства "Міко-Експрес" на користь Приватного підприємства "Тарпан" 29 844,80грн основного боргу, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 481,00грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12000,00грн (а.с. 33-36).

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 22.07.2022 у справі №904/1228/22, встановлено таке.

06.03.2017 між Приватним підприємством "Тарпан" (перевізник) та Приватним підприємством "Міко-Експрес" (експедитор) було укладено договір на транспортне обслуговування № 06032017 (далі - договір).

За даним договором перевізник здійснює перевезення вантажів, наданих експедитором, а експедитор бере на себе зобов`язання оплачувати послуги перевізника в порядку і на умовах, викладених в даному договорі (п. 1.1 договору).

Конкретні умови перевезень вантажів, наданих експедитором зазначаються в заявках на перевезення. Кількість та різновид вантажу, маршрути, вантажовідправники і вантажоодержувачі, графік подачі транспорту, строки виконання, вартість послуг перевізника - зазначаються в заявках на перевезення, які є невід`ємними частинами даного договору і надаються експедитором перевізнику перед кожним перевезенням або групою перевезень (п. 1.2 договору).

Заявка-замовлення на перевезення вантажу повинна бути складена в письмовій формі і скріплена печатками перевізника і експедитора. Сторони визнають юридичну силу заявки-замовлення на перевезення, переданої шляхом факсимільного зв`язку (п. 1.3 договору).

Експедитор зобов`язаний оплатити перевізникові вартість транспортних послуг, яка зазначається у заявці на перевезення вантажів (п. 2.1.5 договору).

Вартість послуг перевізника за даним договором встановлюється в українських гривнях (п. 4.1 договору).

Вартість послуг перевізника, що відповідають конкретному перевезенню (групі однотипних перевезень) вказуються в заявках (п. 4.2 договору).

Оплата вартості послуг перевізника, що надаються ним за даним договором здійснюється шляхом банківського переказу на рахунок перевізника, якщо інше не обумовлено в заявці (п. 4.3 договору).

Оплата здійснюється на підставі оригіналів наступних документів - рахунку перевізника, виставленого згідно умов даного договору, акту виконаних робіт та оригіналу CMR (п. 4.4 договору).

Оплата здійснюється через 10 днів після отримання оригіналів документів, вказаних в п.4.4 Банківські витрати по переведенню коштів перевізнику відносяться на рахунок експедитора, якщо інше не передбачено в заявці (п. 4.5 договору).

Всі додатки і зміни до даного договору оформляються в письмовому вигляді і вступають в силу не раніше дати їх підписання уповноваженими представникам сторін. Всі додатки до даного договору є його невід`ємними частинами. Сторони визнають юридичну силу додатків, переданих шляхом факсимільного зв`язку (п. 5.1 договору).

Даний договір вступає в силу з моменту його підписання обома сторонами та діє потягом року (п. 8.1 договору).

З моменту підписання даного договору всі попередні листування, переговори між перевізником і експедитором по предмету договору втрачають юридичну силу (п. 8.2 договору).

Договір вважається продовженим на один рік на тих же умовах, якщо жодна зі сторін не заявила про його розірвання до моменту закінчення його строку дії (п. 8.3. договору).

Від ПП "Міко-Експрес" надійшла заявка на перевезення № 37288, умови якої було прийнято перевізником. Відповідно до умов вказаної заявки перевізник взяв на себе зобов`язання надати автотранспортні послуги з перевезення вантажу за маршрутом м. Жешув (Підкарпатське воєводство, Польща) - м. Кременчук (Полтавська обл.).

Узгоджена сторонами вартість перевезення, відображена в розділі "Узгоджена сума фрахту/умови оплати" заявки, склала 60 000,00 грн. За змістом цього ж пункту заявки умови оплати: 30 днів за оригіналами документів.

На виконання вимоги ч. 3 ст. 909 ЦК України та ст. 4, 9 КДПВ - на підтвердження укладення договору перевезення, у коносамент (у вигляді міжнародної товаротранспортної накладної) CMR А№ 201221 (згідно Глави VI КДПВ) внесені дані про наступного перевізника, яким є ПП "Тарпан". З Нідерландів (місця завантаження, відображеного в графі 4 CMR) до Польщі перевезення здійснювалося автомобілем іншого перевізника. Згідно даних графи 18 CMR, вантажовідправником було передбачено перезавантаження на автопоїзд належний ПП "Тарпан", який вказаний в розділі "Вимоги до машини" укладеної Заявки.

Перевезення було виконане належним чином, без будь-яких застережень та зауважень замовника перевезення та вантажоодержувача. Факт його належного виконання підтверджується наявністю відтиску печатки та підпису уповноваженої особи вантажоодержувача в графі 24 накладної CMR та відсутністю будь-яких приміток вантажоодержувача в цій графі.

Також, сторонами підписано та скріплено їх печатками акт надання послуг № 1527 від 29.12.2021 про надання відповідачу послуг на суму 60 000,00 грн.

Документи, що є підставою для здійснення оплати, 04.01.2022 були направлені замовнику перевезення рекомендованим листом №003 та отримані останнім 14.01.2022.

Враховуючи умови договору та заявки, відповідач був зобов`язаний оплатити надані послуги у сумі 60 000,00грн в строк до 14.02.2022 (включно), з урахуванням положень ч.5 ст. 254 ЦК України.

01.02.2022 від ПП "Міко-Експрес" на адресу перевізника надійшла заявка на перевезення №38263. Її умови прийняті перевізником. На виконання вимоги ч.3 ст.909 ЦК України та ст. 4, 9 КДПВ - на підтвердження укладення договору перевезення складений коносамент у вигляді міжнародної товаротранспортної накладної CMR № б/н від 02.02.2022.

Відповідно до умов заявки перевізник взяв на себе зобов`язання надати автотранспортні послуги з перевезення вантажу за маршрутом м. Нойвід (земля Рейнланд-Пфальц, Німеччина) - м. Горішні плавні (Полтавська обл.).

Узгоджена сторонами вартість перевезення, відображена в розділі "Узгоджена сума фрахту/умови оплати" заявки, склала 2 000,00 євро. За змістом цього ж пункту заявки кошти за перевезення сплачуються у гривнях, за курсом НБУ, встановленим на день представлення довідки про транспортні витрати, протягом тридцяти днів з моменту отримання оригіналів документів.

Перевезення було виконане належним чином, без будь-яких застережень та зауважень замовника перевезення та вантажоодержувача. Факт його належного виконання підтверджується наявністю відтиску печатки та підпису уповноваженої особи вантажоодержувача в накладній CMR (зміщені з графи 24 в графу 28) та відсутністю будь-яких приміток вантажоодержувача в графі 24 накладної.

Документи, що є підставою для здійснення оплати та довідка про транспортні витрати 09.02.2022 були направлені на адресу замовника перевезення рекомендованим листом № 830 та отримані останнім 18.02.2022.

Враховуючи умови договору та заявки, відповідач був зобов`язаний оплатити надані послуги у сумі 2 000,00 євро (за курсом НБУ станом 18.02.2022 еквівалентно 64393,80грн) в строк до 21.03.2022 (включно), з урахуванням положень ч.5 ст. 254 ЦК України.

Загальна заборгованість ПП "Міко-Експрес" за два виконані перевезення склала 124 393,80 грн. (60 000,00 + 64 393,80).

Позивач зазначає, що відповідач заборгованість не сплатив, що і стало причиною звернення до суду.

Господарський суд зазначив, що під час розгляду справи №904/1228/22 сторонами до суду надані платіжні доручення:

№ 157 від 10.05.2022 про сплату позивачу 20 000,00грн;

№ 8916 від 25.05.2022 про сплату позивачу 10 549,00грн;

№ 9072 від 09.06.2022 про сплату позивачу 10 000,00грн;

№ 9147 від 20.06.2022 про сплату позивачу 10 000,00грн;

№ 9185 від 23.06.2022 про сплату позивачу 10 000,00грн;

№ 9251 від 29.06.2022 про сплату позивачу 10 000,00грн;

№ 9331 від 06.07.2022 про сплату позивачу 14 000,00грн;

№ 310 від 15.07.2022 про сплату позивачу 10 000,00грн, на загальну суму 94 549,00 грн.

Зі змісту цього рішення вбачається, що провадження у справі в частині стягнення основного боргу на суму 94 549,00грн закрито, у зв`язку з відсутністю предмета спору, та на користь позивача стягнуто суму боргу в розмірі 29 844,80грн Відтак, судом встановлено неналежне виконання відповідачем умов договору щодо оплати наданих послуг.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду Дніпропетровської області від 14.11.2022 рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.07.2022 у справі № 904/1228/21, в частині стягнення 29 844,80грн основного боргу, скасовано та прийнято в цій частині нове рішення, про закриття провадження. В іншій частині рішення суду, про закриття провадження стосовно вимог про стягнення заборгованості, у розмірі 94 549,00грн та про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, у розмірі 12 000,00грн та витрат по сплаті судового збору, у розмірі 2 481,00грн залишено без змін. Викладено резолютивну частину рішення в наступній редакції: "Закрити провадження у справі за позовом в частині стягнення основного боргу у розмірі 124 393,80грн, у зв`язку з відсутністю предмета спору. Стягнути з Приватного підприємства "Міко-Експрес" на користь Приватного підприємства "Тарпан" витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 481,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000,00 грн., про що видати наказ.".

Апеляційний господарський суд зазначив, що на момент винесення рішення, заборгованість складала 29 844,80грн, проте 22.07.2022, 29.07.2022 та 03.08.2022 відповідачем було сплачено на користь позивача ще 30 000,00грн, що підтверджується платіжним дорученням №316 та випискою по рахунку з 25.07.2022 по 09.08.2022, що свідчить про відсутність заборгованості за надані послуги відповідача перед позивачем. Також відповідач вказав, що частково сплачено і заборгованість по оплаті судового збору, відповідно до розрахунку: 30 000,00грн (здійснена оплата) - 29 844,80грн (заборгованість на момент винесення рішення) = 155,20грн 2481,00грн (витрати по сплаті судового збору) - 155,20грн = 2 325,80грн - залишок заборгованості з оплати витрат по сплаті судового збору.

Колегія суддів констатувала той факт, що в процесі розгляду справи предмет спору припинив існування, у зв`язку з чим наявні підстави для закриття провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст. 231 ГПК України.

Обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України).

18.11.2022 на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.07.2022, яке набрало законної сили 14.11.2022 та постанови Центрального апеляційного господарського суду від 14.11.2022, яка набрала законної сили 14.11.2022 видано наказ №904/1228/22.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 28.11.2022 наказ Господарського суду Дніпропетровської області від 18.11.2022 по справі № 904/1228/22 (про стягнення з Приватного підприємства "Міко-Експрес" на користь Приватного підприємства "Тарпан" витрат по сплаті судового збору у розмірі 2481,00грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000,00грн) визнано таким, що не підлягає виконанню.

Так, відповідачем надані платіжні доручення: № 438 від 12.09.2022 про сплату позивачу 12 000,00грн, з призначенням платежу "витрати на професійну правничу допомогу по справі 904/1228/22"; № 439 від 12.09.2022 про сплату позивачу 2481,00грн, з призначенням платежу "витрати по сплаті судового збору по справі 904/1228/22".

Позивач посилається на невиконання відповідачем зобов`язань за договором починаючи з 14.02.2022 (строк оплати наданих послуг) до 03.08.2022 (фактична оплата).

Предметом розгляду у даній справі є стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі 9 318,07грн, 3% річних у розмірі 491,00грн та інфляційних втрат у розмірі 12 770,42грн за прострочення виконання зобов`язання з оплати вартості наданих послуг.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

За змістом статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. (стаття 626 Цивільного кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського Кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до статті 307 Господарського кодексу України, положення якої кореспондуються із положеннями статті 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд зазначає, що уклавши договір, сторони погодилися з передбаченими у ньому умовами щодо строків надання послуг та розрахунків, і кожна зі сторін цього договору беззаперечно взяла на себе певні обов`язки, які відображені в його умовах.

Як встановлено рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 22.07.2022 у справі №904/1228/22, враховуючи визначені у договорі умови оплати (протягом 30-ти днів з моменту отримання оригіналів документів), кінцевий строк виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань за договором з оплати наданих послуг є таким, що настав на суму 60 000грн 14.02.2022 та на суму 64393,80грн - 21.03.2022

У встановлений договором строк, відповідач свої зобов`язання не виконав.

Щодо вимоги позивача про стягнення 3% річних у розмірі 491,00грн за період з 22.03.2022 до 09.05.2022 та інфляційних втрат в розмірі 12 770,42грн за період березень липень 2022 року.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З аналізу зазначеної норми випливає, що нарахування 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вимагати сплати суми боргу, а також 3 % річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Здійснивши перевірку наданого позивачем трьох відсотків річних, судом встановлено його арифметичну вірність (тобто помилок не виявлено).

Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №905/21/19 наведено формулу за якою можна розрахувати інфляційні втрати: "Х" * "і-1" - 100 грн. = "ЗБ", де "Х" - залишок боргу на початок розрахункового періоду, "і-1" - офіційно встановлений індекс інфляції у розрахунковому місяці та 100грн - умовна сума погашення боргу у цьому місяці, а "ЗБ" - залишок основного боргу з інфляційною складовою за цей місяць (вартість грошей з урахуванням інфляції у цьому місяці та часткового погашення боргу у цьому ж місяці). При цьому зазначено, що за наступний місяць базовою сумою для розрахунку індексу інфляції буде залишок боргу разом з інфляційною складовою за попередній місяць ("ЗБ" відповідно до наведеної формули), який перемножується на індекс інфляції за цей місяць, а від зазначеного добутку має відніматися сума погашення боржником своєї заборгованості у поточному місяці (якщо таке погашення відбувалося).

У випадку якщо погашення боргу не відбувалося декілька місяців підряд, то залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць такого періоду ("ЗБ") перемножується послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу, та ділиться на 100%.

Зазначена правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду від 20.08.2020 у справі № 904/3546/19.

Крім того, об`єднана палата Касаційного господарського суду у постанові від 20 листопада 2020 року у справі № 910/13071/19 надала роз`яснення, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

З огляду на викладене та з урахуванням наведених рекомендацій щодо порядку застосування індексів інфляції, судом було перевірено здійснений позивачем розрахунок інфляційних нарахувань за несвоєчасну оплату наданих послуг та встановлено, що розрахунок інфляційних втрат було здійснено позивачем невірно.

Здійснивши перевірку розрахунку втрат від інфляції, наданий позивачем, суд помилок не виявив. Під час здійснення розрахунку позивачем враховано вищенаведені роз`яснення Об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладені у постанові від 20 листопада 2020 року у справі № 910/13071/19.

Щодо вимоги позивача про стягнення пені у розмірі 9 318,07грн за загальний період з 15.03.2022 по 02.08.2022.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Стаття 549 ЦК України зазначає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 4.6 договору визначено, що у випадку прострочення оплати рахунків перевізника, експедитор виплачує перевізнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу.

Судом здійснено перевірку наданого позивачем розрахунку пені та встановлено, що

на суму боргу 93844,80грн за період з 25.05.2022 по 08.06.2022 (15дн.) нарахуванню підлягає пеня у сумі 1 234,12грн;

на суму боргу 83844,80грн за період з 09.06.2022 по 19.06.2022 (11дн.) нарахуванню підлягає пеня у сумі 1 263,41грн;

на суму боргу 19844,80грн за період з 20.07.2022 по 28.07.2022 (9дн.) нарахуванню підлягає пеня у сумі 244,66грн.

В іншій частині розрахунок пені є вірним.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня у сумі 9246,64грн (230,14грн + 3339,89грн + 858,03грн + 1234,12грн + 1263,41грн + 303,47грн + 524,75грн + 492,99грн + 491,24грн + 204,41грн + 244,66грн + 59,53грн).

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом третім частини третьої статті 129 Конституції України та статями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Враховуючи вищевикладене, надавши відповідну юридичну оцінку всім доказам наявним в матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, стягненню з відповідача підлягають пеня у розмірі 9246,64грн, 3% річних у сумі 491,00грн та втрати від інфляції у сумі 12 770,42грн, а всього 22508,06грн.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд враховує таке.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За змістом статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед яких витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 ГПК України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Відповідно до частин першої, другої статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

08 серпня 2022 року між Приватним підприємством "Тарпан" (довіритель, клієнт) Адвокатом Лозою Віктором Миколайовичем (повірений) укладено договір про правову допомогу (а.с. 38-39).

Згідно п. 1.1 договору за цим договором повірений зобов`язується від імені і за рахунок довірителя здійснити наступні дії: надати правову допомогу у спорі з ПП "Міко-Експрес" з метою стягнення пені, інфляційних збитків та річних відсотків.

З цією метою: 1. Здійснити огляд, вивчення та попередню правову оцінку доказів за їх місцезнаходженням (3год). 2. Провести заходи досудового врегулювання спору, шляхом проведення переговорів на предмет повернення боргу (0,5год). 3. Підготувати пакет документів, необхідний для звернення до суду, підготувати позовну заяву (8год). 5. Здійснити арифметичні розрахунки та їх обґрунтування (6год). 6. Вчинити інші дії необхідні для розгляду справи в суді та на стадії примусового виконання судового рішення (3год).

За здійснення дій, що визначені у п. 1.1 цього договору, довіритель сплачує повіреному винагороду в розмірі 5 700,00грн (п. 2.1 договору).

Розрахунок здійснюється в момент передачі довірителю підготовленої позовної заяви (п. 2.2 договору).

При задоволенні позову довіритель сплачує повіреному премію (гонорар успіху) у сумі 4 000,00грн (п. 2.3 договору).

За умовами п. 6.1 договору договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання.

Договір підписаний сторонами без зауважень та заперечень до нього.

11 серпня 2022 року сторонами складений та підписаний Акт приймання-передачі наданих послуг (а.с. 41). Повірений надав, а представник довірителя Ткаченко Олег Васильович прийняв наступні послуги (правова допомога у спорі з ПП "Міко-Експрес"):

вивчення та огляд документів та ін. доказів за їх місцезнаходженням - 3год 00хв.;

проведення заходів досудового врегулювання спору, шляхом проведення переговорів на предмет повернення боргу 0год 15хв.;

підготовка документів, необхідних для звернення до суду, виготовлення позовної заяви - 8год 00хв.;

здійснення арифметичних розрахунків та їх обґрунтування - 6год 20хв.;

вчинення інших дій необхідних для розгляду справи в суді та на стадії примусового виконання судового рішення - 3год 00хв.

Загальна вартість послуг (крім гонорару успіху) складає 5 700,00грн (п. 2 акту).

Підписанням цього акту сторони підтверджують факт належного надання послуг повіреним, відповідно до положень договору та оплату наданих послуг готівкою (крім гонорару успіху) (п. 3 акту).

Довіритель не має претензій до повіреного стосовно наданих послуг, вказаних у п. 1.1 цього акту (п. 4 акту).

Повірений не має претензій до довірителя щодо забезпечення його, в межах п. 3.2.1 договору засобами, необхідними для виконання доручення(п. 5 акту).

Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера № 05-08 від 11.08.2022 ПП "Тарпан" сплатило Адвокату Лозі В.М. 5 700,00грн (а.с. 40).

Доказом повноважень адвоката на представництво інтересів позивача у справі є: договір про правову допомогу від 08.08.2022; довіреність від 08.08.2022. Статус адвоката Лози Віктора Миколайовича підтверджується свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю №507 від 16.05.2008 (а.с. 38-40, 42-43).

Позивач просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 5700,00грн та 2 000,00грн гонорару успіху.

Відповідач просить відмовити в задоволенні вимог про стягнення заявлених сум витрат на професійну правничу допомогу та гонорару успіху.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI, представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

Разом з тим чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (ст.123 ГПК України).

За частиною першою статті 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

За частиною першою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), у тому числі в рішенні від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено, що за статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (див. також, рішення ЄСПЛ у справах "Ніколова проти Болгарії" та "Єчюс проти Литви", пункти 79 і 112 відповідно).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

Частина четверта статті 126 ГПК України передбачає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За частиною п`ятою статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Тобто в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 ГПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до правової позиції, викладеної зокрема у постанові КГС ВС від 08 квітня 2020 року у справі №922/2685/19, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу (п.27.2.); суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення (п. 22).

Вирішуючи питання стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Право на справедливий суд, передбачене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та положення ст. 4 ГПК України стосовно рівності сторін є гарантією захисту прав, у даному випадку відповідача, від покладення на нього обов`язку відшкодування необґрунтованої вартості послуг адвоката внаслідок різних причин, зокрема, помилки позивача в оцінці вартості таких послуг, отримання і оплата позивачем послуг, що не були необхідні для розгляду даної справи або ж навіть навмисного завищення позивачем та адвокатом вартості таких послуг з метою отримання неправомірної вигоди за рахунок відповідача.

Таким чином, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Господарський суд, розподіляючи витрати Приватного підприємства "Тарпан", дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути не лише доведений, а документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Процесуальні документи, наявні у справі: позовна заява (а.с. 1-10), підтверджують надання правової допомоги позивачу у цій справі адвокатом Лозою В.М.

Надавши оцінку доказам щодо фактично понесених витрат позивачем на професійну правничу допомогу, врахувавши співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі:

складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

ціною позову та значенням справи для сторони, враховуючи незначну кількість виготовлених під час розгляду справи представником позивача документів та їх зміст (до позовної заяви додано всього 9 додатків);

відсутність складних розрахунків;

наявність усталеної судової практики;

розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження;

враховуючи обставини справи, обсяг доказів та те, що ця справа не є складною для адвоката, який за своїм правовим статусом має достатню правову кваліфікацію, суд вважає обґрунтованою та розумною суму витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00грн, яка і підлягає розподілу.

За викладеного, стягненню з відповідача підлягає 2 990,51грн (3000,00грн * 22508,06грн/22 579,49грн) пропорційно розміру задоволених вимог.

При зверненні до господарського суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 481,00грн, що підтверджується платіжним дорученням №738 від 22.08.2022 (а.с. 47). Надходження судового збору у сумі 2 481,00грн підтверджено випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог у сумі 2473,15грн.(2481,00грнх22508,06грн/22579,49грн).

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Приватного підприємства "Тарпан" до Приватного підприємства "Міка-Експрес" про стягнення 22 579,49грн задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства "Міка-Експрес" (вул. Шаляпіна, буд. 14, кв. 1, м. Дніпро, 49102; ідентифікаційний код 35396027) на користь Приватного підприємства "Тарпан" (вул. Будівельників, буд. 30, м. Горішні Плавні, Полтавська область, 39800; ідентифікаційний код 32637980) пеню у розмірі 9246 (дев`ять тисяч двісті сорок шість)грн 64коп., 3% річних у сумі 491 (чотириста дев`яносто одна)грн 00коп., втрати від інфляції у сумі 12 770 (дванадцять тисяч сімсот сімдесят)грн 42коп., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 990,51грн (дві тисячі дев`ятсот дев`яносто)грн 51коп та судовий збір в розмірі 2 473 (дві тисячі чотриста сімдесят три)грн 15коп., видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення підписано 05.01.2023

Суддя Н.М. Євстигнеєва