ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" січня 2023 р.м. ХарківСправа № 922/2166/22

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жельне С.Ч.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-Виробнича Група Український папір", м.Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікасервіс", м.Харків
про стягнення коштів 25 904,57 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгово-Виробнича Група Український папір" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікасервіс" про стягення 25 904,57 грн., з яких: сума боргу за невиконання відповідачем п.4.2 Договору 19035,00 грн., пеня за прострочення оплати 3931,01 грн.,інфляційне збільшення боргу 2531,65 грн., три відсотки річних 406,91 грн. Також просить стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору 2 481,00 грн.

Позовні вимоги вмотивовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору поставки №80 від 19.07.2021 в чатині здійснення повної та завчасної оплати поставленого товару.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 16.11.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі № 922/2166/22 та вказано, що розгляд справи № 922/2166/22 здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Процесуальні документи у цій справі (ухвала суду про відкриття провадження у справі) надсилалися всім учасникам судового процесу, що підтверджуються штампом канцелярії на зворотній стороні відповідного документу.

Від відповідача повернулась ухвала про відкриття провадження у справі з відміткою пошти "адресат відсутній за вказаною адресою".

Згідно частини 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Інформації ж про іншу адресу відповідача у суду немає.

У разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто, повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Сам лише факт неотримання кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки зумовлений не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу (постанова Верховного Суду від 25 червня 2018 року у справі № 904/9904/17).

Таким чином, суд дійшов висновку, що сторони були належним чином повідомлені про розгляд даної справи.

Відзиву на позов відповідачем до суду надано не було.

Відповідно до статті 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно частини 1 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Відповідно до частини 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Згідно статті 114 Господарського процесуального кодексу України, суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка ратифікована Україною 17 липня 1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про вчинення усіх необхідних дій для розгляду справи та про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті.

19.07.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгово-Виробнича Група Український папір" (надалі-Позивач, Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Нікасервіс" (надалі- Відповідач, Покупець) був укладений Договір поставки №80 за умовами якого Постачальник зобов`язався передати у власність Покупця Товар в асортименті, кількості та за цінами, вказаними в рахунках-фактурах, а Покупець зобов`язався прийняти цей Товар та провести його оплату на умовах та в порядку, визначених даним Договором (п.1.1 Договору).

Згідно з п.2.1 Договору загальна сума даного Договору становить суму товару, отриманого по всім накладним протягом терміну дії даного Договору.

Відповідно до п.3.3 Договору постачання Товару здійснюється на базисних умовах поставки у відповідності з Правилами ІНКОТЕРМС - 2010, які визначаються за згодою Сторін Договору щодо кожної окремої поставки:

EXW склад Позивача;

DDP склад Відповідача за адресою: м.Харків, вул. Плеханівська, б.20.

Пунктом 3.5 Договору встановлено, що перехід права власності на Товар від Постачальника до Покупця та перехід ризиків випадкового пошкодження Товару відбувається в момент поставки. Поставкою Товару вважається фактична передача його уповноваженому представнику Покупця та оформлення видаткової накладної, яка повинна містити всі обов`язкові реквізити первинного документа.

Розрахунки за Товар, поставка якого передбачена даним Договором, проводяться у вигляді безготівкових платежів у національній валюті України на поточний рахунок Постачальника. Покупець на підставі рахунка-фактури, складеного Постачальником, проводить оплату поставленого Товару у розмірі 100% протягом тридцяти календарних днів з моменту поставки. (п.4.1, 4.2 Договору).

Товар вважається прийнятим Покупцем ві Постачальника за кількістю і якістю після підписання уповноваженими представниками Сторін відповідної накладної. (п.5.1 Догоовору).

Позивач передав у власність відповідача Товар на загальну суму 98 762,10 грн. за наступними накладними: ХА-02100803 від 30.08.2021 на суму 8172,60 грн., ХА-02101064 від 20.09.2021 на суму 730,00 грн., ХА-02101122 від 28.09.2021 на суму 12195,90 грн., ХА-02101251 від 05.10.2021 на суму 411,00 грн., ХА-02101438 від 26.10.2021 на суму 12 798,00 грн., ХА-02101729 від 22.11.2021 на суму 13 293,00 грн., ХА-02101836 від 01.12.2021 на суму 602,10 грн, ХА-02101837 від 01.12.2021 на суму 602,10 грн., ХА-02102084 від 24.12.2021 на суму 14061,60 грн., ХА-02200160 від 27.01.2022 на суму 16860,00 грн., ХА-02200336 від 18.02.2022 на суму 435,00 грн., ХА-022007373 від 22.02.2022 на суму 18 600,00 грн.

Проте, відповідач в порушення п.4.2 Договору оплату за товар у повному обсязі не здійснив, у зв`язку із чим у відповідача виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 19 035,00 грн.

Отже, позивач зазначає про наявність у відповідача основної заборгованості за поставлений Товар у розмірі 19 035,00 грн, що зумовило звернення позивача до суду із даним позовом про стягнення з відповідача суми заборгованості. Також, у зв`язку із простроченням оплати Товару, позивачем здійснено нарахування 3% річних та інфляційного збільшення боргу, відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України , а також пені, відповідно 6.2 Договору.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідност. 509 Цивільного кодексу України,ст.173 Господарського кодексу Українизобов`язанняє правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановленихстаттею 11Цивільного кодексу Українитаст. 174Господарського кодексу України.

Названі норми передбачають, що господарські зобов`язання можуть виникати безпосередньо з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За змістом ст. 193Господарського кодексу Українитаст. 525Цивільного кодексу Україниодностороннявідмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Частиною 3 ст. 509 Цивільного кодексу Українивстановлено, що зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зіст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зст. 193 Господарського кодексу Українитаст. 526Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частина 1ст. 626 Цивільного кодексу Українивизначаєдоговір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1ст.712 Цивільного кодексу Українизадоговором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 2 ст. 712 Цивільного кодексу Українивстановлює, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.1ст.662 Цивільного кодексу Українипродавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно дост. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з нормами ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1ст. 612 ЦК України).

Відповідно до частини першоїстатті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин першої, третьоїстатті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно достатті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що позивачем свої зобов`язання за договором виконані, про що свідчать підписані Сторонами видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, довіреності , що містяться у матеріалах справи.

Відповідачем зобов`язання по оплаті поставленого Товару у строки та в обсягах визначених умовами Договору не виконано та не спростовані обставини зазначені позивачем у позовній заяві. Отже наявність у відповідача заборгованості у розмірі 19035,00 грн є обгрунтованою.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги порушення відповідачем умов Договору поставки №80 від 19.07.2021 в частині своєчасної та повної оплати поставленого позивачем Товару, відповідач визнається судом таким, що прострочив виконання свого зобов`язання за вказаним договором щодо оплати товару у розмірі 19 035,00 грн, а отже позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми основного боргу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2ст. 625 ЦК Україниборжник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Дослідивши поданий позивачем розрахунок 3% річних у розмірі 406,91 грн. та інфляційного збільшення боргу у розмірі 2531,65 грн. судом встановлено правомірність та обґрунтованість нарахованих позивачем сум, а отже позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь пеню у розмірі 3931,01 грн.

Штрафними санкціями уГосподарському кодексі Українивизнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1статті 230 Господарському кодексі України). Згідно зстаттею 549 Цивільного кодексу Українинеустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. У відповідності до частини 2статті 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до пункту 6.2. договору,за несвоєчасну оплату поставленого Товару, Покупець сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення оплати, від несплаченої суми, за кожень день прострочення.

Отже, сторони на власний розсуд, з урахуванням свободи договору, який визначений як один із головних принципів в правовідносинах між учасниками, з огляду на надане право, визначили розмір неустойки в розмірі подвійної облікової ставки.

Перевіривши правомірність нарахування позивачем пені та виходячи з пункту 6.2. договору, приписівстатті 231 Господарського кодексу України, суд встановив, що дане нарахування не суперечать вимогам чинного законодавства та умовам договору.Здійснивши перерахування розрахунку пені, з урахуванням встановленого позивачем початкового та кінцевого періоду нарахування (який, як встановив суд, не перевищує 6 місячного періоду нарахування, визначеного статтею 232 Господарського кодексу України), суд встановив, що арифметично вірною та такою, що повністю відповідає положенням чинного законодавства є сума пені в розмірі 3931,01 грн., у зв`язку з чим задовольняє позовні вимоги в цій частині в повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керуєтьсястаттею 129 ГПК України, відповідно до якої судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача, а отже судові витрати по сплаті судового збору за подання даного позову до суду у розмірі 2481,00 грн. слід покласти на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст.6,8,19,124,129 Конституції України; ст.11,526,611,612,623-629,655,712 Цивільного кодексу України; ст.4,20,73,74,77,129,233,236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «НІКАСЕРВІС» (61001, м. Харків, вул. Плеханівська, буд.37; ) на Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-Виробнича Група Український папір" (04073, м.Київ, вул. Куренівська, 2-Б; ) суму боргу за невиконання відповідачем п.4.2 Договору 19035 грн. 00 коп., пеню за прострочення оплати 3931 грн. 01 коп.,інфляційне збільшення боргу 2531 грн. 65 коп., три відсотки річних 406 грн. 91 коп. та 2481 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно дост. 256 Господарського процесуального кодексу Українина рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено "16" січня 2023 р.

Суддя С.Ч. Жельне