ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"05" січня 2023 р. м.Вінниця Cправа №902/1417/22

Господарського суд Вінницької області у складі головуючої судді Нешик О.С.,

без виклику представників сторін,

розглянувши матеріали за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес позика", м.Київ

до Фізичної особи-підприємця Шалавінського Володимира Анатолійовича, с.Гибалівка Шаргородського району Вінницької області

про видачу судового наказу

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Вінницької області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес позика" №СН2/92 від 22.12.2022 про видачу судового наказу з вимогою про стягнення з Фізичної особи-підприємця Шалавінського Володимира Анатолійовича заборгованості в розмірі 17450,17 грн.

Заяву обґрунтовано неналежним виконанням боржником договору про надання фінансового кредиту №020716-ХМ1 від 09.04.2019 в частині здійснення платежів по кредиту та процентах.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.12.2022 вказану заяву розподілено судді Нешик О.С.

Розглянувши матеріали заяви, суд враховує таке.

За приписами ст.147 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень.

Згідно з п.16 ч.1 ст.20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи за заявами про видачу судового наказу, якщо заявником та боржником є юридична особа або фізична особа-підприємець.

Норми ч.1, 2 ст.154 Господарського процесуального кодексу України передбачають, що суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Згідно з п.4 ч.1 ст.152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо наявні обставини, зазначені у ч.1 ст.175 цього Кодексу.

Пунктом 6 ч.1 ст.175 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено суб`єкта господарювання, які звернулися із позовною заявою або до яких пред`явлено позов, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Поряд з тим, суд звертає увагу, що у згаданій заяві заявником вказано на статус Шалавінського Володимира Анатолійовича як фізичної особи-підприємця та її РНОКПП - НОМЕР_1 .

Проте, за наслідками дослідження відомостей в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за вказаним ідентифікаційним номером судом виявлено, що станом на 05 січня 2023 року у реєстрі міститься запис про припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем Шалавінським Володимиром Анатолійовичем.

З огляду на правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17, що до юрисдикції господарських судів за п.1 ч.1 ст.20 Господарського процесуального кодексу України віднесено спори, стороною в яких є фізична особа, котра на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.

У той же час, суд зауважує, що у даному випадку заявник звернувся із заявою, яка розглядається в наказному проваджені, а не в порядку позовного провадження.

За приписами ч.2 ст.12 Господарського процесуального кодексу України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику не відомо.

Під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених вимог по суті, а процесуальний механізм наказного провадження не передбачає встановлення обставин щодо правонаступництва та обсягу відповідальності фізичної особи, що виникає у зв`язку із втратою нею статусу підприємця.

Як вказувалося вище, у п.16 ч.1 ст.20 та у ч.3 ст.147 Господарського процесуального кодексу України визначено суб`єктний склад учасників наказного провадження та унормовано, що боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи-підприємці.

Ці приписи законодавства є спеціальними, які підлягають безумовному врахуванню як учасниками справи, так і судом, для цілей визначення порядку правового регулювання при здійсненні стягнення на підставі судового наказу.

Отже, звертаючись із заявою про видачу судового наказу в порядку наказного провадження, визначаючи в якості боржника саме фізичну особу, яка втратила статус фізичної особи-підприємця, заявником не прийнято до уваги, що процедура наказного провадження застосовується виключно щодо суб`єктів господарювання, а припинення статусу підприємця унеможливлює застосування до даних правовідносин процедури наказного провадження.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу на підставі п.4 ч.1 ст.152 Господарського процесуального кодексу України.

Окрім того, суд звертає увагу заявника, що відповідно до ч.2 ст.153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

У разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви (ч.2 ст.151 ГПК України).

Керуючись п.4 ч.1 ст.152, п.6 ч.1 ст.175, ст. 147, 148, 150, 152-155, 234, 235 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" №СН2/92 від 22.12.2022 до боржника - фізичної особи-підприємця Шалавінського Володимира Анатолійовича про видачу судового наказу з вимогою про стягнення грошової заборгованості у розмірі 17450,17 грн за договором про надання фінансового кредиту №020716-ХМ1 від 09.04.2019.

2. Ухвала суду від 05.01.2023 підписана суддею та набула законної сили 05.01.2023 та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 254-256, підпункту 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

3. Примірник ухвали суду надіслати згідно переліку.

Суддя Нешик О.С.

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - Товариству з обмеженою відповідальністю "Бізнес позика" ();

3 - Шалавінському В. А. ( АДРЕСА_1 )