ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

05 січня 2023 року Справа № 903/730/22

Господарський суд Волинської області у складі судді Якушевої І.О., за участю секретаря судового засідання Грачука В.С., розглянувши за правилами загального позовного провадження справу № 903/730/22

за позовом Фізичної особи-підприємця Зотової Світлани Володимирівни, с. Піддубці, Луцького району, Волинської області

до Приватного акціонерного товариства Волиньобленерго, м. Луцьк

про визнання недійсним та скасування рішення комісії, яке оформлене протоколом №264 від 28.06.2022,

за участю представників:

від позивача: Піддубний О.О. адвокат (ордер серії АС №1044931 від 20.09.2022),

від відповідача: Кащук О.В. діє в порядку самопредставництва,

в с т а н о в и в:

20.09.2022 на адресу Господарського суду Волинської області надійшла позовна заява від 20.09.2022 Фізичної особи-підприємця Зотової Світлани Володимирівни, в якій позивачка просить визнати недійсним та скасувати рішення комісії з розгляду актів про порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії Приватного акціонерного товариства Волиньобленерго, яке оформлене протоколом №264 від 28.06.2022, на підставі акту про порушення №000317 від 02.06.2022 щодо визначення обсягу вартості необлікованої електричної енергії фізичною особою підприємцем Зотовою С.В.

Ухвалою суду від 26.09.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 26.10.2022; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов із урахуванням вимог ст.165 ГПК України до 24.10.2022.

19.10.2022 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву №19/21-6242 від 18.10.2022, в якому відповідач вважає позовну заяву такою, що не підлягає до задоволення.

В судовому засіданні 26.10.2022 представник позивача пояснив, що у позивача немає наміру подавати відповідь на відзив.

В судовому засіданні 26.10.2022 представники позивача та відповідача висловили думку про можливість закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Ухвалою від 26.10.2022 було закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 23.11.2022.

В судовому засіданні було оголошено перерву з 23.11.2022 до 24.11.2022.

У зв`язку із відсутністю 24.11.2022 електроенергії в приміщенні Господарського суду Волинської області розгляд справи по суті 24.11.2022 о 12 год. не відбувся.

Ухвалою від 24.11.2022 розгляд справи по суті призначено в судове засідання на 14.12.2022.

В судовому засіданні оголошувались перерви з 14.12.2022 до 21.12.2022; з 21.12.2022 до 04.01.2022; з 04.01.2022 до 05.01.2022.

Виклад фактичних обставин справи.

Фізична особа - підприємець Зотова Світлана Володимирівна (надалі - ФОП Зотова С.В.) та Приватне акціонерне товариство «Волиньобленерго» (надалі ПрАТ «Волиньобленерго») 01 січня 2019 уклали договір про надання послуг з розподілу електричної енергії № 528-0901000 шляхом підписання заяви-приєднання до умов публічного договору про розподіл електричної енергії, відповідно до якого встановлено порядок та умови розподілу електричної енергії споживачам, визначено порядок обліку електричної енергії, зобов`язання та права сторін, відповідальність, порядок обмеження та припинення електропостачання.

Договір споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії є публічним договором приєднання та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України на основі типового договору, що є додатком 3 до Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП №312 від 14 березня 2018 року. Вказаний публічний договір розміщений на сайті ПрАТ «Волиньобленерго» за посиланням: https://energy.volyn.ua/spozhyvacham/pzree/dlia-spozhyvachiv/#gsc.tab=0

За умовами п. 2.1. договору оператор системи надає споживачу послуги з розподілу (передачі) електричної енергії параметри якості якої відповідають показникам, визначеним Кодексом системи передачі, затвердженим постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 309 та Кодексу систем розподілу, затвердженого постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року №310, за об`єктом, технічні параметри якого фіксуються в Паспорті точки розподілу за об`єктом споживача, який є додатком № 2 до цього договору, в особовому рахунку споживача та в облікових базах даних оператора системи.

Споживач оплачує за розподіл електричної енергії згідно з умовами глави 5 цього договору та інші послуги оператора системи згідно з додатком 4 «Порядок розрахунків» (п.2.3. договору).

У пункті 2 додатку 4 договору зазначено, що споживач на підставі виставленого оператором системи рахунку до 20 числа поточного календарного місяця здійснює платіж на наступний розрахунковий період у сумі 100% вартості очікуваного обсягу розподіленої електричної енергії в наступному розрахунковому періоді. Сума авансового платежу або попередньої оплати визначається на основі фактичних значень обсягу розподіленої електричної енергії за відповідний попередній період.

Після закінчення розрахункового періоду здійснюється коригування обсягів оплати, що була здійснена за цей розрахунковий період, відповідно до фактичного обсягу розподіленої електричної енергії протягом відповідного розрахункового періоду.

Якщо фактичне споживання електричної енергії виявиться меншим ніж очікуване, надлишкові кошти враховуються при здійсненні платежів у наступному розрахунковому періоді.

Відомості про обсяги очікуваного споживання електричної енергії в наступному році з помісячним або поквартальним розподілом подаються споживачем оператору системи до 1 жовтня поточного року у формі, наведеній в додатку 11 до цього договору. Розмір очікуваного споживання електричної енергії визначається та вказується для кожної площадки вимірювання. У разі ненадання споживачем зазначених відомостей у встановлений термін розмір очікуваного споживання електричної енергії на наступний рік установлюється оператором системи за фактичними обсягами споживання у відповідних періодах поточного року, що минули, та у відповідних періодах минулого року, які відповідають майбутнім періодам поточного року.

Відповідно п.п.2, 4, 5 п. 5.5.5. ПРРЕЕ споживач електричної енергії зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; здійснювати оплату рахунків, виставлених на підставі актів про порушення ПРРЕЕ та умов договору; дотримуватися правил технічної експлуатації, правил безпеки під час експлуатації власних електроустановок, нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та умов укладених договорів.

Пунктом 1 частини 3 статті 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» передбачено, що споживач зобов`язується сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Згідно з умовами договору споживачу було виставлено рахунок №528-0901000/5/1/П1 на суму 3750,97 грн. за планове нарахування за надання послуг з розподілу електроенергії на травень місяць 2022 року, термін сплати якого визначений до 20 квітня 2022 року.

Позивач 13 травня 2022 року отримала від представника ПрАТ «Волиньобленерго» попередження про припинення розподілу електроенергії №528-0901000/687019229/2002 від 11 травня 2022 року.

Зі змісту попередження вбачається, що підставою для припинення електроживлення є заборгованість з оплати за надані послуги з розподілу відповідно до умов договору про розподіл електричної енергії (новий ринок)» №528-0901000 від 01 січня 2019 року, а саме: за квітень 2022 року - 644,79 грн; за травень 2022 року - 3750,97 грн.

ФОП Зотова С.В. 16 травня 2022 року оплатила 645 грн. заборгованості за квітень 2022 року за надані послуги з розподілу електроенергії.

У позовній заяві позивач пояснює, що грошові кошти у розмірі 3750,97 грн. за травень 2022 року не могла сплатити у зв`язку із скрутним матеріальним становищем, викликаним військовою агресією Російської федерації проти України та введенням в Україні воєнного стану Указами Президента України. Окрім цього, зазначає, що на території комплексу розваг та відпочинку « 101 кілометр», який є єдиним джерелом одержання доходів ФОП Зотовою С.В., від початку повномасштабного вторгнення Росії, на безоплатній основі проживають переселенці з міста Маріуполь. З огляду на викладене, позивач вважала, що вимогу по сплаті заборгованості виконала, оскільки оплатила борг за надані послуги з розподілу електроенергії.

Згідно з п. 11.5.13. Кодексу систем розподілу, у разі несплати або неповної оплати за послуги з електроживлення у строки, визначені договором про надання послуг з розподілу електричної енергії, ОСР надає користувачу письмове повідомлення (з позначкою про вручення) попередження про припинення електроживлення.

У разі несплати за послуги з розподілу електричної енергії протягом 5 робочих, днів після отримання користувачем попередження ОСР має право відключити об`єкт користувача від електричної мережі.

Якщо договором про надання послуг з розподілу електричної енергії передбачена попередня оплата або авансові платежі, припинення/обмеження розподілу електричної енергії за несплату передбачених договором рахунків на попередню оплату або авансових платежів не може застосовуватись раніше початку розрахункового або планового періоду, на який має здійснюватися відповідна оплата.

19 травня 2022 року представниками ПрАТ «Волиньобленерго» було проведено відключення електроустановки та припинено постачання електричної енергії за адресою: вулиця Київська, 97-А , с. Піддубці, Луцького району. Відключення відбулося без участі споживача та її представників, оскільки в цей день вона разом з чоловіком перебували в місті Тернопіль, а тому не знала і не могла знати, що ПрАТ «Волиньобленерго» провело знеструмлення електроустановки. Позивач, провівши оплату 16 травня 2022 року за надані послуги з розподілу електроенергії за квітень 2022 року, вважала що у неї заборгованість відсутня, відтак відключення електроустановки є неможливим.

Відповідач, вважаючи, що у позивача є заборгованість за послуги з розподілу електричної енергії, 19.05.2022 року на підставі направлення заступника директора Луцької філії Степанюка А.А. про вимкнення згідно з попередженням склав акт №530011618, відповідно до якого проведено контрольний огляд приладів обліку, під час якого перевірено параметри, зафіксовано покази, відключено електроустановки споживача ввідним комутаційним апаратом, опломбовано ввідним АВ у відключеному положенні.

На попередженні про припинення розподілу електроенергії №528- 0901000/687019229/2022 від 11.05.2022 року міститься особистий підпис споживача - ОСОБА_1 , що підтверджує той факт, що особа була повідомлена. Також до позовної заяви позивач подала скріншот переписки з контролером відповідача, з якої вбачається про повідомлення про вимкнення за борги.

Додатком до акту №530011618 є акт про пломбування та передачу на збереження засобів обліку та пломб на них від 19.05.2022 року, в якому зазначено про встановлення пломби № с.72891369.

02 червня 2022 року представниками ПрАТ «Волиньобленерго» - інспектором Сніцар В.О., заступником директора Степанюк А.А., електромонтером Добровольським С.В., за участі представника споживача Морозова В.В. складено акт про порушення №000317 при контрольному огляді вузла обліку (п.6 )за адресою: Луцький район, с. Піддубці, вулиця Київська, 97-А, згідно з яким виявлено порушення п. 8.4.2 ПРРЕЕ, а саме: самовільне підключення електроустановок струмоприймачів до електричної мережі без порушенням схеми обліку.

Згідно з протоколом засідання комісії по розгляду актів про порушення ПРРЕЕ ПрАТ «Волиньоленерго» №264 від 28 червня 2022 року за результатами розгляду вказаного акта комісією прийнято рішення про те, що акт про порушення ПРРЕЕ №000317 від 02 червня 2022 року складений правомірно, споживач причетний до виявленого порушення п.8.4.2 п.п.5 ПРРЕЕ, яке здійснила шляхом безоблікового користування електричною енергією, а саме: здійснила самовільне підключення електроустановок струмоприймачів до електричної мережі без порушенням схеми обліку.

На підставі п.8.4.10. ПРРЕЕ комісія визначила розмір завданих збитків в сумі 18864, 54 грн. за період з 19 травня 2022 року до 02 червня 2022 року (день виявлення порушення), що підтверджується розрахунком.

Правовідносини з постачання електричної енергії регулюються ст.714 Господарського кодексу України, Законом України «Про ринок електричної енергії», Кодексом комерційного обліку електричної енергії, «Правилами роздрібного ринку електричної енергії», затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року № 312.

Закон України «Про ринок електричної енергії» від 13 квітня 2017року № 2019- VIII (надалі - Закон) набув чинності 1 червня 2017 року. Цей Закон визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам.

Згідно зі ст. 45 Закону розподіл електричної енергії здійснюється Оператором системи розподілу. Діяльність з розподілу електричної енергії підлягає ліцензуванню відповідно до законодавства.

Постановою НКРЕКП №1535 від 27 листопада 2018 року ПрАТ «Волиньобленерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії у межах місць провадження господарської діяльності, а саме на території Волинської області в межах розташування системи розподілу електричної енергії, що перебуває у власності або господарському віданні (щодо державного або комунального майна) ПрАТ «Волиньобленерго», та електричних мереж інших власників, які приєднані до мереж ліцензіата (з якими укладені відповідні договори згідно з законодавством).

Обставини наявності укладеного між сторонами договору свідчать про виникнення між ними майново-господарського зобов`язання, в силу якого у відповідності до приписів статей 173, 174, 175 Господарського кодексу України одна сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони, а інша (управнена) сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. За частиною 1 статті 175 того ж Кодексу майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Зміст та умови договору, аналіз правовідносин та господарсько-договірних зобов`язань (майново-господарських зобов`язань у відповідності до частини 1 статті 179 ГК України), які виникли між сторонами на підставі вказаного договору (правочину), з огляду на вказані правові положення, свідчать, що за своєю юридичною природою між ними укладений договір енергопостачання.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України «Про ринок електричної енергії».

Статтею 77 Закону України «Про ринок електричної енергії» встановлена відповідальність за порушення законодавства, що регулює функціонування ринку електричної енергії.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року №312 затверджені Правила роздрібного ринку електричної енергії (далі - ПРРЕЕ), якими урегульовано взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними цими Правилами. Ці Правила є обов`язковими для виконання усіма учасниками роздрібного ринку (пункт 1.1.1.)

Відповідно до пункту 1.1.2. глави 1.1. розділу І ПРРЕЕ:

- попередня оплата - оплата до початку розрахункового або планового періо, повної вартості прогнозованого обсягу споживання електричної енергії у найближчої наступному періоді;

- самовільне підключення без порушення схеми обліку - несанкціонова (непогоджене) оператором системи підключення електроустановок, струмоприймач або електропроводки до електричної мережі за схемою, передбаченою проєктниі рішеннями та/або договором з оператором системи, після їх відключення операторі системи в установленому законодавством порядку (за умови наявності договоре оператором системи).

- відключення електроустановки - одноразова дія (технологічна операція), виконується автоматичним або ручним способом штатними пристроями (вимик роз`єднувач) електричної мережі або електроустановки шляхом роз`єднання сусіді елементів цієї мережі (установки) без порушення її технологічної ціліснос спрямована на знеструмлення електроустановки.

Як передбачено пунктом 4.17. розділу IV ПРРЕЕ, за несвоєчасну оплату передбачених договором (комерційною пропозицією) платежів понад обумовлений термін споживач сплачує неустойку (пеню) та інші платежі згідно з законодавством договором.

У такому випадку відключення електроустановки може застосовуватися лише у разі несплати використаної (спожитої) електроенергії.

Пункт 7.5 розділу VII ПРРЕЕ передбачає, що припинення повністю або часткі постачання електричної енергії споживачу здійснюється:

1) оператором системи за умови попередження споживача не пізніше ніж з робочих днів до дня відключення у разі: заборгованості за надані послуги розподілу (передачі) електричної енергії відповідно до умов договору з оператої системи.

Попередження про припинення повністю або частково постачання (розгіод або передачі) електричної енергії оформлюється після встановлення факту наявне підстав для вчинення вказаних дій та надається споживачу окремим письмої повідомленням, у якому зазначаються підстава, дата і час, з якого електропостача буде повністю або частково припинено, прізвище, ім`я, по батькові, під відповідальної особи, якою оформлено попередження.

Датою отримання таких попереджень буде вважатися дата їх особисі вручення, що підтверджується підписом одержувача та/або реєстрацією вхі; кореспонденції, або третій календарний день від дати отримання пошто відділенням зв`язку, в якому обслуговується одержувач (у разі направлення пош рекомендованим листом).

Попередження про припинення постачання електричної енергії може надаватись споживачу в інший спосіб, передбачений договором з електропостачальником, договором з оператором системи або додатками до нього.

Якщо підставою для припинення постачання електричної енергії є заборгованість споживача перед відповідним учасником роздрібного ринку у попередженні про припинення постачання електричної енергії додатково зазначається сума заборгованості за відповідним договором та період, за який ця заборгованість виникла.

У разі усунення споживачем в установлений строк порушень, що завчасно (до дня відключення) підтверджується належним чином, постачання електричної енергії споживачу не припиняється.

Позивач 16 травня 2022 року оплатила 645 грн. заборгованості за квітень 2022 року за надані послуги з розподілу електроенергії, а не оплатила - за травень 2022 року 3750,97 грн.

Відповідно до п.8.2.5 ПРРЕЕ у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником оператора системи, від якого споживач одержує електричну енергію, порушень цих Правил, у тому числі фактів безоблікового споживання електричної енергії, на місці виявлення порушення у присутності споживача (представника споживача) або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки (за умови посвідчення цієї особи), оформлюється акт про порушення згідно з формою, наведеною в додатку 8 до цих Правил.

Споживачі, представники оператора системи, інші особи, присутні при перевірці, під час здійснення перевірки електроустановок мають право здійснювати фото- та відеозйомку для фіксації виявлених порушень та/або відмови споживача (представника споживача або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення, перевірки) підписувати акт про порушення, про що зазначається в акті про порушення.

У разі відмови споживача (представника споживача або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки) підписати акт про порушення в ньому робиться запис про відмову. У цьому разі акт про порушення вважається дійсним, якщо його підписали більше одного уповноваженого представника оператора системи та незаінтересована особа (представник житлово-експлуатаційної організації, балансоутримувача або управителя будинку, виборна особа будинкового, вуличного, квартального чи іншого органу самоорганізації населення або представник органу місцевого самоврядування, інший споживач тощо) за умови посвідчення цієї особи або більше одного уповноваженого представника оператора системи, а відмова споживача (представника споживача або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки) підписувати акт про порушення, підтверджується відеозйомкою.

За фактом виявленого порушення ПРРЕЕ у присутності ОСОБА_2 , який, як пояснювала представник відповідача, представився чоловіком Зотової С.В., було оформлено акт про порушення №000317 від 02.06.2022 та складено схему електроживлення споживача, при цьому здійснювалась фото- та відеофіксація. В акті зазначено номер та серію паспорта ОСОБА_2 , а також вказано, що до акту додаються фотоматеріали, відеоматеріали.

Акт підписало 7 осіб відповідача, здійснено фото- та відеофіксацію, відтак, в розумінні п. 8.2.5. ПРРЕЕ акт про порушення ПРРЕЕ слід вважати дійсним.

Відповідно до позиції Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду, яка викладена в п. 16 постанови від 20.03.2019 по справі №908/1865/17 представники оператора системи не мають права сумніватися в повноваженнях представника споживача, оскільки ця особа допустила їх до перевірки, чого не може зробити не уповноважена особа.

Доводи позивача про те, що акт про порушення складений за участю неповноважної особи зі сторони споживача, є безпідставними. Як свідчать матеріалів справи, акт про порушення зі сторони споживача відмовився підписувати громадяни ОСОБА_2 , який знаходився на об`єкті позивача, мав доступ до приміщень позивача, допустив представників відповідача на об`єкт для проведення перевірки, чого не може зробити неуповноважена особа.

Таким чином, слід вважати, що акт про порушення складений за участю повноваженого представника позивача, як того вимагає пункт 8.2.5 ПРРЕЕ, у зв`язку з чим доводи позивача в цій частині є необґрунтованими (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27.03.2018 у справі № 916/1385/17, від 04.07.2018 у справі № 914/2510/17).

Оскільки у день складення акту про порушення ОСОБА_2 , який представився чоловіком позивачки, відмовився підписувати та отримувати один примірник акту, представники ПрАТ «Волиньобленерго»: Сніцар В.О., Стегіанюк А.А., Добровольський С.В., Столярчук ГІ.К., Боричевський В.М., Плазинський В.М., Грисюк І.О., підписали акт, дотримуючись положень п.8.2.5. ПРРЕЕ, зафіксували відмову відеозйомкою, про що зазначили у акті про порушення, а другий примірник акту про порушення було направлено споживачу рекомендованою поштовою кореспонденцією, про що свідчить копія списку №4183 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих від 02.06.2022.

Пунктом 5.2.28. Кодексу комерційного обліку електричної енергії передбачено, що факт установлення оператором мережі, ППКО та заінтересованими сторонами пломб, а також індикаторів та їх стан мають бути зафіксовані в акті пломбування, що складається відповідно до вимог цього Кодексу в необхідній кількості примірників представниками оператора мережі у присутності замовника та власника електроустановки, об`єкта або окремого елемента об`єкта, території, приміщення, де встановлюється вузол обліку, або уповноважених ними осіб та підписується ними. По одному примірнику акта пломбування передається замовнику та власнику об`єкта де встановлений вузол обліку.

Згідно з п. 5.16.1. розділу 5.16. «Пломбування/розпломбування вузлів обліку» Кодексу комерційного обліку електричної енергії, з метою запобігання несанкціонованому втручанню та доступу до елементів або функції настроювання ЗВТ у складі вузла обліку за результатами технічної перевірки такі ЗВТ та вузол обліку пломбують.

Пунктами 5.16.2., 5.16.3., 5.16.5., 5.16.14. 5.16.18. Кодексу комерційного обліку електричної енергії передбачено, що ЗВТ мають бути опломбовані на затискній кришці пломбою оператора системи.

Пломби з тавром оператора системи мають бути встановлені також на пристроях вузла обліку, що закривають:

1) первинні і вторинні кола живлення ЗВТ;

2) кришки важелів і кнопок управління комутаційних апаратів та захисних автоматичних вимикачів, встановлених у цих колах;

3) двері комірок трансформаторів напруги;

4) кришки на зборках і колодках затискачів, випробувальних блоках, апаратних інтерфейсах зв`язку ЗВТ;

5) всі інші пристрої і місця, що унеможливлюють доступ до відкритих струмоведучих та сигнальних частин ЗВТ.

Пломбування ЗВТ та інших пристроїв вузла обліку має здійснюватися таким чином, щоб була забезпечена можливість доступу до важелів (приводів) і кнопок управління комутаційних апаратів та захисних автоматичних вимикачів, візуального контролю всіх встановлених пломб, а також зчитування показів лічильників без застосування спеціальних інструментів та порушення цілісності встановлених пломб.

Якщо пломбування/розпломбування діючих вузлів обліку у споживача здійснювалося після відключення електроустановок цих споживачів, то при подальшому їх підключенні представниками оператора системи має бути проведений контрольний огляд вузла обліку та складений відповідний акт. При цьому проведенні технічної перевірки вузла обліку не вимагається.

Після пломбування/розпломбування ЗВТ та пристроїв ВОЕ на об`єкт складається акт пломбування/розпломбування, що підтверджує факт установлення/зняття пломб та індикаторів на/у ЗВТ (зокрема передбачений виробником ЗВТ), відповідність їх стану (неспрацьований/спрацьований), а також передачі встановлених ЗВТ та інших складових ВОЕ, пломб та індикаторів на збереження. Акт пломбування/розпломбування має також містити інформацію пре місце кожної пломби/індикатора, найменування суб`єкта, який встановлює/знімає пломбу/індикатор, і суб`єкта, відповідального за збереження та цілісність пломби/індикатора.

Акт пломбування/розпломбування складається в необхідній кількості примірників представниками оператора системи у присутності замовника (учасника ринку/споживача) та власника електроустановки, об`єкта або окремого елемента об`єкта, території, приміщення, де встановлюється/встановлений вузол обліку, або уповноважених ними осіб.

Акт пломбування/розпломбування підписується представниками сторін, які брали участь у процедурі пломбування/розпломбування. Кожному підписанту надається по одному примірнику акта пломбування/розпломбування.

Будь-які роботи, що можуть призвести до пошкодження пломб та/або пломбувального матеріалу, встановлених на ЗВТ та пристроях вузла обліку, повинні бути погоджені з власниками ЗВТ та вузла обліку. Такі роботи мають проводитися у присутності уповноважених представників заінтересованих сторін, чиї пломби можуть бути пошкоджені.

Пункт 11.5.4. Кодексу системи розподілу передбачає, що у разі відсутності технічної можливості виконання умови одночасного забезпечення збереження необхідних рівнів надійності та якості електропостачання інших Користувачів (унаслідок застосування відповідної схеми електропостачання) Користувач, надання послуг з розподілу якому має бути обмежене або припинене, зобов`язаний надати доступ до власних електроустановок уповноваженим представникам ОСР для вибіркового відключення струмоприймачів з наступним пломбуванням пристроїв їх підключення.

Таким чином, факт відключення від електроспоживання має бути підтверджений належними доказами, зокрема, актом про пломбування, що складений в порядку передбаченому законодавством за участю споживача чи його представника, а пломби передані споживачу на зберігання із зазначенням підпису особи, що прийняла їх.

Як стверджував представник позивача, акт пломбування/розпломбування після відключення вузла обліку не складався та не доводився до відома позивача, а тому позивач не була належним чином проінформована про проведення відключення, відтак подальше підключення не має ознак самовільного.

Відповідач до відзиву на позов приєднав копію акту про пломбування та передачу на збереження засобів обліку та пломб на них від 19.05.2022, згідно з яким на точці обліку комплекс розваг встановлено електролічильник та встановлені пломби, в тому числі, на ввідному комутаційному апараті - №С72891369, а в акті про порушення №000317 від 02.06.2022 зазначено про те, що ця пломба самовільно знята.

Проте, всупереч наведеному, акт про пломбування та передачу на збереження засобів обліку та пломб на них від 19.05.2022, який нібито був складений при вимкненні споживача від електроенергії, не відповідає вимогам законодавства, оскільки не підписаний споживачем чи його представником.

Відповідно до п. 2.3.4 ПРРЕЕ відповідальність за збереження і цілісність засобів комерційного обліку електричної енергії та пломб (відбитків їх тавр) відповідно до акту про пломбування покладається на власника (користувача) електроустановки або організацію, на території (у приміщенні) якої вони встановлені.

З огляду на викладене, оскільки при припиненні електропостачання 19.05.2022 пломба позивачу на зберігання не передавалась, позивач не може нести відповідальності за її пошкодження або відсутність, відтак відключення позивача оператором системи не було проведено в установленому законодавством порядку.

Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду неодноразово викладав позицію про неможливість притягнення споживача електричної енергії до відповідальності за пошкодження чи відсутність пломб, якщо такі в установленому порядку йому не передавалися на зберігання. Відповідна позиція підтверджується постановами КГС ВС від 26.11.2020 № 911/1010/19, від 13.06.2019 № 909/646/18, від 25.04.2018 № 914/983/17 та від 10.10.2018 № 918/857/17.

Таким чином, у матеріалах справи відсутні належні докази самовільного підключення споживача до електроустановок після вимкнення у встановленому порядку, відповідач не довів вчинення позивачем як споживачем електричної енергії протиправних дій, не довів факту самовільного зняття споживачем пломби, що призвело до необлікованого споживання електричної енергії.

Згідно зі ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Відповідно до ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як передбачено ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, позов про визнання незаконним та скасування рішення комісії з розгляду актів про порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії Приватного акціонерного товариства «Волиньобленерго», яке оформлено протоколом №264 від 28 червня 2022 року, на основі акта про порушення № 000317 від 02 червня 2022 року щодо визначення обсягу вартості необлікованої електричної енергії відносно фізичної особи-підприємця Зотової С.В. підлягає до задоволення.

Як пояснював представник позивача, у комплексі розваг та відпочинку « 101 кілометр» проживають переселенці, доступ стороннім особам до лічильника є вільним.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі №914/1618/20 від 28 вересня 2021 року наведено висновок про те, що з положень ПРРЕЕ та Кодексу комерційного обліку вбачається, що споживач несе відповідальність за порушення чи відсутність пломб з відбитками тавр оператора системи, установлених на засобах вимірювальної техніки лише в тому випадку, якщо такі пломби встановлювалися та передавалися йому на зберігання згідно з актом про пломбування, складеному в порядку, визначеному Кодексом комерційного обліку.

Доводи позивача про те, що акт про порушення складений за участю неповноважних осіб зі сторони споживача, є безпідставними. Як вбачається з матеріалів справи, акт про порушення з боку споживача відмовився підписувати громадяни Морозов В.В., який знаходився на об`єкті позивача, мав доступ до приміщень позивача, допустив представників відповідача на об`єкт для проведення перевірки, чого не може зробити неуповноважена особа. Таким чином, акт про порушення складений за участю повноваженого представника позивача, як того вимагає пункт 8.2.5 ПРРЕЕ, у зв`язку з чим доводи позивача в цій частині є необґрунтованими (аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27.03.2018 зі справи № 916/1385/17, від 04.07.2018 зі справи № 914/2510/17.

В процесі судового розгляду представник позивача також посилався на те, що в пункті 5 акта про порушення зазначено, що відсутні паспортні дані усіх наявних струмоприймачів, а дозволена потужність споживання згідно умов договору - 50 кВт.

Представник позивача вважав, що відповідач при розрахунку необгрунтовано застосував договірну величину Р - потужність, яка визначена згідно з дозволеною потужністю для цієї точки комерційного обліку, зазначеної в договорі з оператором системи (договірну).

Положеннями п.8.4.10. ПРРЕЕ встановлено, що відповідна договірна величина може бути застосована виключно за умови дотримання певних умов, а саме: якщо потужність, визначена відповідно до положень підпунктів 1 або 2 цього пункту, перевищує дозволену потужність для цієї точки комерційного обліку, ненадання споживачем інформації щодо паспортних даних струмоприймачів, недопуску представників оператора системи на свою територію для перевірки інформації щодо сумарної максимальної потужності струмоприймачів, відмови споживача від вимірювання струму навантаження електроустановки при підключенні всіх наявних струмоприймачів на повну потужність.

За результатами розгляду акту про порушення комісією відповідача прийнято рішення здійснити нарахування вартості необлікованої електроенергії згідно з п. 8.4.10. ПРРЕЕ за формулою 4, виходячи з наступного: 1 (сила струму) - обчислена, виходячи зі струму навантаження електроустановки споживача на максимальну потужність, враховуючи той факт, що у споживача відсутні паспортні дані усіх наявних струмоприймачів і визначена таким чином потужність не перевищує дозволену потужність для цієї точки комерційного обліку, зазначену в договорі з оператором системи - 50 кВ), яка зазначена у схемі електроживлення, враховуючи, що дообліковий автоматичний вимикач максимально пропускає 63А (37,4 кВ), tдоб. - 12 години на добу, Ді - сумарна кількість робочих днів у шести календарних місяцях, що передували дню виявлення порушеної (з 19.05.2022 року по 02.06.2022 року) та складає 14 днів, Кв = 0,6.

В акті зазначено, що відсутні паспортні дані усіх наявних струмоприймачів споживача, що на підставі п.8.4.10. ПРРЕЕ давало право відповідачу застосувати договірну величину потужності при розрахунку.

Щодо витрат на правову допомогу.

В судовому засіданні представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача 13150 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

На обгрунтування відшкодування витрат на цю суму представник позивача посилався на те, що ним було надано наступні послуги:

- ознайомлення з документами, наданими клієнтом, та їх правовий аналіз (13 вересня 2022 року) - 3 години;

- консультування клієнта щодо правової позиції у справі (15 вересня 2022 року) -1 година;

- підготовка та подача позовної заяви (20 вересня 2022 року) - 5 годин;

- ознайомлення із відзивом відповідача на позовну заяву та його правовий аналіз,

- ознайомлення із поданими доказами (25 жовтня 2022 року) - 2 години;

- участь у судовому засіданні (26 жовтня 2022 року) - 30 хвилин;

- участь у судовому засіданні (23 листопада 2022 року) - 30 хвилин;

- участь у судовому засіданні (14 грудня 2022 року) - 1 година;

- участь у судовому засіданні (21 грудня 2022 року) - 1 година 30 хвилин.

Загалом, як зазначає представник позивача, ним було надано послуг правової (правничої) допомоги тривалістю 14 год. 30 хв.

Крім цього, представник позивача посилається на п.2 додатку №1 до договору, яким передбачено, що у разі необхідності адвокатом затрат додаткового часу на підготовку та ведення справи, вартість гонорару збільшується у співвідношенні: 1 (одна) година додаткового часу - 700 (сімсот) гривень 00 копійок. Під затратою додаткового часу розуміється витрати часу на підготовку та ведення справи понад 10 (десять) годин.

Представник позивача вважає, що станом на 15.12.2022 року ФОП Зотовій С.В. на виконання умов договору №21-г/22 про надання правової допомоги від 09.09.2022 було надано послуг тривалістю 14 год. 30 хв. на суму 13 150 грн.

Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до статті 26 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність).

Згідно зі статтею 30 цього Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, при визначенні суми відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо.

Окрім цього, суд має також враховувати: складність справи та складність виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

Відповідно до ч.8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунок таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Враховуючи вищевикладене, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.

Така правова позиція викладена у додаткових постановах Верховного Суду від 22.03.2018 у справі №910/9111/17 та від 11.12.2018 у справі №910/2170/18.

Факт надання позивачу професійної правничої допомоги під час розгляду справи підтверджується наданими представником позивача доказами, а саме:

- копією договору №21-г/22 про надання правової допомоги від 09.09.2022;

- копією додатку №1 до договору від 09.09. 2022;

- копією рахунку фактурою №РФ-00017 від 28.11.2022;

- копією акту здачі-прийняття виконаних робіт (надання послуг) №17 від 29.11.2022;

- копією квитанції №08/22 від 29.11.2022.

Надання правової допомоги за договором № 21-г/22 від 09.09.2022 саме адвокатом підтверджується ордером на надання правничої (правової) допомоги серії АС №1044931 від 20.09.2022.

Згідно з п.п.4.1., 4.2. договору № 21-г/22 від 09.09.2022 за надання правової допомоги клієнт зобов`язується виплатити адвокату гонорар; розмір гонорару встановлюється за домовленістю сторін та фіксується у додатку до цього договору.

Згідно з додатком №1 до договору за надання правової допомоги клієнт сплачує адвокату гонорар у розмірі 10000 грн. без ПДВ.

Як вбачається з копії квитанції №08/22 від 29.11.2022 позивач сплатила адвокату Піддубному О.О. 10000 грн. за правову допомогу адвоката, надану на підставі договору № 21-г/22 від 09.09.2022.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року в справі № 755/9215/15-ц).

Надані докази в їх сукупності підтверджують надання позивачу її адвокатом послуг професійної правничої допомоги при розгляді цієї справи, проте не можна погодитись, що було надано послуг тривалістю 14 год. 30 хв. на суму 13150 грн.

Оглядом матеріалів справи та дослідженням протоколів судових засідань встановлено, що судове засідання 26.10.2022 тривало 15 хв.; судове засідання 23.11.2022 10 хв.; 14.12.2022 51 хв.; 21.12.2022 1 год. 30 хв.

Таким чином, всього на участь у судових засіданнях представником позивача було затрачено 2 год. 46 хв.

Враховуючи попередньо надані послуги 11 год., всього представником позивача було затрачено 13 год 46 хв. (11 год. + 2 год. 46 хв.), з них, зважаючи на п.2 додатку до договору, 3 год. 46 хв. додатковий час, який оплачується з розрахунку: 1 год. 700 грн.

З огляду на викладене, до стягнення з відповідача на користь позивача у зв`язку із задоволенням позову підлягає 12636,67 грн. витрат на правову допомогу, виходячи з розрахунку:

- основний час 10 год. + додатковий час - 3 год. 46 хв., який оплачується з розрахунку: 1 год. 700 грн.; 10 000 грн. + 2636,67 грн. = 12636,67 грн.

Частиною 5 ст.126 ГПК України передбачено, що у разі недотримання заявником вимог частини 4 вказаної статті щодо співмірності розміру заявлених до відшкодування витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт, суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката лише за клопотанням сторони. Суд враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Вказана правова позиція викладена в постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 22.11.2019 у справі №902/347/18, від 06.12.2019 у справі № 910/353/19.

Відповідач у справі клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги не заявляв.

Оскільки витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу в розмірі 12636,67 грн., документально підтверджені, обґрунтовані, їх слід покласти на відповідача, в решті вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити як нарахованих безпідставно.

З відповідача на користь позивача на підставі ст.129 ГПК України слід також стягнути витрати позивача в розмірі 2481 грн., пов`язані з оплатою судового збору.

Керуючись ст.ст. 73-79, 86, 129, 185,226, 232, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати недійсним та скасувати рішення комісії з розгляду актів про порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії Приватного акціонерного товариства «Волиньобленерго», яке оформлено протоколом №264 від 28 червня 2022 року, на основі акта про порушення № 000317 від 02 червня 2022 року щодо визначення обсягу вартості необлікованої електричної енергії відносно фізичної особи-підприємця Зотової Світлани Володимирівни.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства Волиньобленерго, (43023, м. Луцьк, вул. Єршова, 4, ) на користь Фізичної особи-підприємця Зотової Світлани Володимирівни, ( АДРЕСА_1 )

- 12636 грн. 67 коп. витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу;

- 2481 грн., витрат, пов`язаних з оплатою судового збору.

4. В решті вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 16.01.2023.

Суддя І. О. Якушева