ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"10" січня 2023 р. Справа № 911/95/23

Суддя Господарського суду Київської області Шевчук Н.Г. розглянувши матеріали заяви Фізичної особи - підприємця Тварковського Сергія Володимировича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до Приватного підприємства "Ріалбуд" (09701, Київська обл., Богуславський р-н, м. Богуслав(з), вул. Шевченка, буд. 31, )

про видачу судового наказу за вимогою про стягнення 247 574,79 грн заборгованості за договором про надання послуг з перевезення вантажу № 04/10/21 від 04.10.2021

встановив:

Фізична особа - підприємець Тварковський Сергій Володимирович (далі - Заявник) звернувся до господарського суду із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Приватного підприємства "Ріалбуд" (далі - Боржник) заборгованості у розмірі 247 574,79 грн, з яких: 152 000,06 грн основна заборгованість, 56 510,71 грн пеня, 39 064,02 грн інфляційні за договором про надання послуг з перевезення вантажу № 04/10/21 від 04.10.2021.

В обґрунтування заяви про видачу судового наказу заявник зазначив, що відповідачем порушено умови вказаного договору в частині повної та своєчасної оплати за надані позивачем послуги.

Підстави та порядок видачі судового наказу врегульовано положеннями Розділу ІІ Господарського процесуального кодексу України.

Так, частиною першою статті 147 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Положеннями статті 148 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, та в разі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тобто, наказне провадження - це самостійний, особливий, спрощений вид судового провадження під час розгляду господарських справ про стягнення грошової заборгованості за договором, спрямований на швидкий та ефективний захист прав заявника, в якому суд в установлених законом випадках за заявою особи без судового засідання і виклику сторін на підставі достатніх, допустимих і належних доказів видає судовий наказ, який одночасно є і судовим рішенням, і виконавчим документом.

Господарським судом Київської області 10.01.2023 видано судовий наказ щодо стягнення з боржника 191 064,08 грн заборгованості за надані послуги з перевезення на підставі договору про надання послуг з перевезення вантажу № 04/10/21 від 04.10.2021, а щодо решти вимог (56 510,71 грн пені), суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, третьої статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Слід вказати, що неустойка (штраф, пеня) є не грошовою заборгованістю за договором, а штрафною санкцією, тобто заходом відповідальності за порушення зобов`язань, який спрямований на компенсацію негативних для кредитора наслідків.

Як випливає зі змісту поданої заяви, до складу заборгованості, заявником також включено пеню в сумі 56 510,71 грн, яка за своєю правовою природою не є основним зобов`язанням, а є видом забезпечення виконання зобов`язання.

На підставі викладеного, а також враховуючи можливість стягнення в порядку наказного провадження заборгованості, щодо якої відсутній спір, вимоги про стягнення пені мають розглядатись у позовному провадженні, з дослідженням підстав виникнення заборгованості та перевіркою судом нарахованих сум, періодів таких нарахувань тощо.

Пунктом 3 частини першої статті 152 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

Згідно із частиною третьою статті 152 Господарського процесуального кодексу України, у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог.

Відповідно до частини другої статті 152 Господарського процесуального кодексу України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку про відмову Фізичній особі - підприємцю Тварковському Сергію Володимировичу у видачі судового наказу про стягнення з Приватного підприємства "Ріалбуд" 56 510,71 грн пені на підставі пункту 3 частини першої, частини третьої статті 152 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною другою статті 153 Господарського процесуального кодексу України визначено, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись статтями 148, 152, 154, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Відмовити Фізичній особі - підприємцю Тварковському Сергію Володимировичу у видачі судового наказу за вимогою про стягнення із Приватного підприємства "Ріалбуд" 56 510,71 грн пені.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.Г. Шевчук

Ухвалу підписано: 10.01.2023