ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

п р о в і д м о в у у в и д а ч і с у д о в о г о н а к а з у

13 січня 2023 року м. Чернівці Справа № 926/122/23

Суддя Господарського суду Чернівецької області Гурин Микола Олександрович, розглянувши

заяву стягувача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до боржника Державного підприємства "Неполоковецький комбінат хлібопродуктів"

про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості в сумі 100000,00 грн

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Чернівецької області із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення з Державного підприємства "Неполоковецький комбінат хлібопродуктів" заборгованості за непоставлений товар згідно договору купівлі-продажу товару від 14.03.2022 року в сумі 100000,00 грн.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.01.2023 року, заяву про видачу судового наказу передано на розгляд судді Гурину М.О.

Розглянувши подану заяву та додані до неї документи, суд встановив наступне.

За змістом статті 147 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці.

Положеннями статті 148 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, та в разі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 2 статті 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Згідно з п.4 ч.3 ст.150 Господарського процесуального кодексу України до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до ч.2 ст.156 Господарського процесуального кодексу України одночасно з копією судового наказу боржникові надсилається копія заяви стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами.

Однак, заявником до заяви про видачу судового наказу (вх.№122) від 10.01.2023 року не додано копії заяви про видачу судового наказу з доданими до неї документами для надсилання боржнику.

Чинним Господарським процесуальним кодексом України не передбачено обов`язку суду виготовляти копії заяви про видачу судового наказу та доданих до неї документів для надіслання їх боржнику.

Тоді як п. 4 ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги. Тобто, згаданою нормою ГПК України обов`язок щодо долучення до заяви про видачу судового наказу копії заяви про видачу судового наказу та доданих до неї документів покладено на заявника. Суд лише надсилає одночасно з копією судового наказу боржнику копію заяви стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами, яку заявник долучає до заяви про видачу судового наказу.

Більше того, суд не може самостійно виготовити копії заяви про видачу судового наказу та доданих до неї документів та надіслати їх разом з копією судового наказу боржнику, оскільки додані заявником до заяви про видачу судового наказу докази не є оригіналами, а є їх засвідченими копіями.

Таким чином, заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про видачу судового наказу не відповідає вимогам, установленим статтею 150 ГПК України.

Пунктом 1 частини першої статті 152 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

У свою чергу частиною другою статті 154 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

При цьому суд зазначає, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п.п. 1, 2, 8, 9 ч.1 ст. 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (ч. 1 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України).

На підставі викладеного, керуючись статтями 147, 150-154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 у видачі судового наказу з вимогою про стягнення з Державного підприємства "Неполоковецький комбінат хлібопродуктів" заборгованості за непоставлений товар згідно договору купівлі-продажу товару від 14.03.2022 року в сумі 100000,00 грн.

Повний текст ухвали складено і підписано 13 січня 2023 року.

Суддя М.О. Гурин

Інформацію по справі можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/.