СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття апеляційного провадження

16 січня 2023 року м. Харків Справа № 922/876/22

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Стойка О.В., суддя Попков Д.О., суддя Істоміна О.А.

за участю секретаря судового засідання Склярук С.І.

за участю представників сторін:

від Позивача - Шевченко О.С.;

від Відповідача - не з`явився;

від заявника апеляційної скарги - Їжаківський А.О.;

розглянувши апеляційну скаргу Міністерства енергетики України на рішення господарського суду Харківської області від 05.07.2022 року у справі №922/876/22 (повний текст рішення складено 11.07.2022 року, оприлюднено 14.07.2022 року),

за позовом - Фізичної особи ОСОБА_1 , м. Харків,

до - Акціонерне товариство "Харківобленерго", м. Харків,

про - визнання недійсним рішення,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Харківської області від 05.07.2022 року у справі №922/876/22 позовні вимоги Фізичної особи ОСОБА_1 (далі-Позивач) до Акціонерне товариство "Харківобленерго" (далі-Відповідач) про визнання недійсним з моменту прийняття п.1 (розділу "Вирішили") рішення Наглядової ради Відповідача від 27 травня 2022 року про припинення з дати, наступної за датою прийняття цього рішення, на підставі підпункту 7.3.4 контракту у зв`язку з порушенням умов контракту, повноважень члена дирекції Акціонерного товариства "Харківобленерго" Кравцова В`ячеслава Анатолійовича - Директора з управління персоналом та розірвання укладеного з ним контракту від 16 вересня 2020 року, яке оформлено протоколом №5/2022 задоволені.

Не погодившись з вищезазначеним судовим рішенням, Міністерство енергетики України, яке не є стороною та/або учасником провадження у даній справі (далі- Заявник), звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, за змістом якої просило оспорюване судове рішення скасувати та ухвалити у справі №922/876/22 нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

У якості обґрунтування права на апеляційне оскарження, Заявник посилається на свій статус уповноваженого органу управління корпоративними правами держави на 166754183 шт. акцій, що складає 65,0010% статутного капіталу Відповідача, а також те, що членами наглядової ради Відповідача, які приймали оскаржуване рішення, є представники акціонера (Держави Україна в особі Заявника). Інших обґрунтувань того, що винесене судом рішення впливає на його права та обов`язки Заявник не наводить.

В обґрунтування апеляційної скарги Заявником зазначено наступне:

- наказ про звільнення Позивача з займаної ним посади не складався та відповідно він відсутній в матеріалах справи, а тому фактично останній не був звільнений з займаної ним посади, що в свою чергу свідчить про відсутність в даній справі підстав до поновлення Позивача на посаді директора, а також про відсутність предмету спору;

- факт відсутності Позивача на засідання Дирекції Відповідача, який підтверджується, протоколами засідань Дирекції №6-1 від 09.03.2022 року та №8 від 11.04.2022 року - є порушенням Позивачем як Статуту товариства, так і умов укладеного між сторонами контракту, що надає право наглядовій раді припинити трудові відносини між сторонами.

Ухвалами Східного апеляційного господарського суду 14.11.2022 року та 05.12.2022 року у справі №922/876/22 відкрито провадження за апеляційною скаргою Міністерства енергетики України на означене судове рішення та призначено розгляд справи на 16.01.2022 року о 12:00 годині.

До канцелярії Східного апеляційного господарського суду від Позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, за змістом якого останній просив оспорюване судове рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

До канцелярії Східного апеляційного господарського суду від Позивача надійшло клопотання про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Міністерства енергетики України на означене судове рішення на підставі п. 3 ч. 1 с. 264 ГПК України у зв`язку з відсутністю вирішення в оскаржуваному рішенні питань про права, інтереси та (або) обов`язки Міністерства енергетики України.

В судовому засіданні 16.01.2023 року, яке проводилося в режимі відеоконференції, представник Заявника надав пояснення, аналогічні викладеним в апеляційній скарзі, щодо наявності підстав для апеляційного оскарження та обставин, що свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів внаслідок прийняття оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Представник Позивача в судовому засіданні наголошував на тому, що апеляційне провадження підлягає закриттю з підстав, визначених пунктом 3 частини 1 статті 264 ГПК України.

Представник Відповідача в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, у зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду справи за його відсутності, оскільки він не скористався своїми правами, передбаченими статтею 42 ГПК України.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши матеріали справи та додані до апеляційної скарги документи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою Міністерством енергетики України, з огляду на таке.

За змістом ч.1 ст.254 ГПК України, учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Верховний Суд у постанові від 14 травня 2020 року у справі №908/394/19 (п.5.10-5.11) зазначив, що за загальним правилом при розгляді апеляційної скарги, поданої особою, яка не брала участі в розгляді справи судом першої інстанції і яка вважає, що місцевим господарським судом вирішено питання про її права та обов`язки, суд апеляційної інстанції, перевіривши матеріали апеляційної скарги на предмет їх відповідності статтям 258, 259 ГПК України, та за відсутності підстав для залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги чи для відмови у відкритті апеляційного провадження з інших підстав, відкриває апеляційне провадження за апеляційною скаргою такої особи та має належним чином дослідити і встановити, чи вирішив суд в оскаржуваному рішенні питання про права, інтереси та (або) обов`язки заявника апеляційної скарги.

При цьому суд апеляційної інстанції не повинен формально підходити до вирішення цього питання, а повинен з огляду на предмет та підстави позову, а також встановлені судом першої інстанції обставини справи обґрунтувати яким чином суд вирішив питання про права та обов`язки такої особи та у випадку їх підтвердження визначити її процесуальний статус як учасника справи шляхом прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 264 ГПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Таким чином, положеннями господарського процесуального законодавства визначено право особи подати апеляційну скаргу на рішення, яким розглянуто і вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких є скаржник, або містяться судження про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи у відповідних правовідносинах, виходячи з предмету та підстав позову.

Судове рішення, оскаржуване незалученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто і вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Якщо скаржник лише зазначає про те, що оскаржуване рішення може вплинути на його права та/або інтереси, та/або обов`язки, або лише зазначає (констатує), що рішенням вирішено про його права та/або обов`язки чи інтереси, то такі посилання, виходячи з наведеного, не можуть бути достатньою та належною підставою для розгляду, зокрема апеляційної скарги.

Особа, яка звертається з апеляційною скаргою в порядку статей 17, 254 ГПК України, повинна довести, що оскаржуване судове рішення прийнято про її права, інтереси та (або) обов`язки і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним, що означає, що скаржник в апеляційній скарзі має чітко зазначити, в якій частині оскаржуваного ним судового рішення (в мотивувальній та/або резолютивній) прямо вказано про його права, інтереси та (або) обов`язки, та про які саме.

Рішення є таким, що прийнято про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення наявні висновки суду про права та обов`язки цієї особи або у резолютивній частині рішення суд прямо зазначив про права та обов`язки цієї особи. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не приймається до уваги.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №921/730/13-г/3, Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.05.2020 у справі №904/897/19, Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.05.2020 №910/9016/16, від 21.07.2020 № 914/1971/18.

Якщо ж судом апеляційної інстанції після відкриття провадження за скаргою особи, яка не була залучена до участі у справі та вважає, що суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов`язки буде встановлено, що права, інтереси та (або) обов`язки такої особи оскаржуваним судовим рішенням не порушені та питання про її права, інтереси та (або) обов`язки у справі судом першої інстанції не вирішувалися, то п. 3 ч. 1 ст. 264 ГПК України встановлено імперативну вимогу щодо закриття апеляційного провадження відкритого на цій підставі.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено колегією суддів, апелянт - Міністерство енергетики України - не був учасником справи під час її розгляду в суді першої інстанції.

Стверджуючи про наявність підстав для апеляційного оскарження та наявність порушеного права чи охоронюваного законом інтересу, апелянт зазначає, що відповідно до відкритих даних Агентства з розвитку інфраструктури фондового ринку України (SMIDA): акціонером Відповідача є Держава Україна (в особі суб`єкта управління об`єктами державної власності Міністерство енергетики України), якому належить 166 754 183 шт. акцій, що складає 65.0010% статутного капіталу товариства.

Крім того, членами наглядової ради Відповідача, які приймали оскаржуване рішення, є представники акціонера (Держава Україна в особі суб`єкта управління об`єктами державної власності: Міністерство енергетики України).

За змістом рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 №18-рп/2004 щодо порушеного права, за захистом якого особа може звертатися до суду, то це поняття, яке вживається у низці законів України, має той самий зміст, що й поняття охоронюваний законом інтерес. Щодо останнього, то в тому ж рішенні Конституційний Суд України зазначив, що поняття охоронюваний законом інтерес означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, інтересів та (або) обов`язків, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує скаржник, було реальним, стосувалося індивідуально виражених прав або інтересів.

Вирішення судом питання про права, інтереси та (або) обов`язки, особи, не залученої до участі у справі, буде мати місце, якщо такі права, інтереси та (або) обов`язки, особи виникають саме із оскарженого судового рішення, а не із інших юридичних фактів, з яких виходив суд приймаючи своє рішення.

Колегія суддів, дослідивши зміст оскаржуваного судового рішення, зазначає, що місцевим господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення не вирішувався спір про право у правовідносинах, учасником яких є апелянт (Міністерство енергетики України), а рішення господарського суду Харківської області від 05.07.2022 року у справі №922/876/22 не містить жодних суджень про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника.

Зокрема, мотивувальна та резолютивна частина оскаржуваного рішення не містить жодних приписів щодо прав та обов`язків заявника апеляційної скарги.

Тільки повноваження Заявника, як органу управління корпоративними правами держави акціонера Відповідача, не є підставою вважати, що спірним рішенням вирішуються питання щодо його прав, інтересів та обов`язків, оскільки спір, який цім рішенням вирішено, виник лише між Відповідачем та Позивачем стосовно трудових прав останнього, в реалізації яких Заявник безпосередньо не брав участь.

Перелік наведених в апеляційній скарзі повноважень заявника в розумінні ст.6 Закону України «Про управління об`єктами державної власності», зокрема, щодо визначення кандидатур осіб, які представляють інтереси держави на загальних зборах та в наглядових радах господарських товариств, - не стосуються даного спору, оскільки посада Позивача до зазначеного переліку не відноситься.

Враховуючи вищезазначене, судова колегія вважає, що Заявником не було доведено суду апеляційної інстанції наявності порушеного права чи охоронюваного законом інтересу внаслідок прийняття оскаржуваного рішення та відповідно, наявності підстав для звернення з відповідною апеляційною скаргою.

Відповідно до статті 264 ГПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо, зокрема, після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Таким чином, апеляційне провадження за апеляційною скаргою не учасника справи - Міністерства енергетики України - на рішення господарського суду Харківської області від 05.07.2022 року у справі №922/876/22 підлягає закриттю відповідно до пункту 3 частини 1 статті 264 ГПК України.

У зв`язку із закриттям апеляційного провадження інші доводи апеляційної скарги по суті оскарження судового рішення, колегією суддів не досліджуються.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 234, 235, 254, пунктом 3 ч. 1 ст. 264 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою Міністерства енергетики України на рішення господарського суду Харківської області від 05.07.2022 року у справі №922/876/22 закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку через Східний апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня проголошення судового рішення або складання повного судового рішення.

Головуючий суддя О.В. Стойка

Суддя Д.О. Попков

Суддя О.А. Істоміна