РІШЕННЯ

Іменем України

10 січня 2023 року м. Чернігів справа № 927/742/22

Господарський суд Чернігівської області у складі судді А.С. Сидоренка, за участю секретаря судового засідання Репех О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження матеріали позовної заяви
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НІККОМ-СОЛАР» 15525, с. Малинівка Чернігівського району Чернігівської області, вул. Чернігівська, 6 (ІНФОРМАЦІЯ_1)
до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕНГО» 14037, м. Чернігів, вул. Козацька, 58
про зобов`язання вчинити дії

за участі представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Тихоновський Д.М. - предст., дов. від 01.10.2022 № 01/10-2022

В судовому засіданні 10.01.2023, на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

ВСТАНОВИВ:

20 вересня 2022 року до Господарського суду Чернігівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «НІККОМ-СОЛАР» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕНГО» про зобов`язання вчинити дії якою позивач просить зобов`язати відповідача поставити паливно-мастильні матеріали (газ) в кількості 1010 літрів, що передбачено умовами договору № 12Т/19 купівлі-продажу паливно-мастильних матеріалів (ПММ) від 01.03.2020.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем взятих на себе договірних зобов`язань щодо поставки паливно-мастильних матеріалів (газу).

Нормативно-правовим обґрунтуванням позову позивачем визначено ст. 525, 526, 612, 626, 627, 629, 712 Цивільного кодексу України та ст. 173, 174, 193, 202 Господарського кодексу України.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 26.09.2022:

прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі;

постановлено здійснювати розгляд позовної заяви за правилами спрощеного позовного провадження;

призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 25 жовтня 2022 року;

встановлено процесуальний строк для подання відповідачем відзиву на позовну заяву - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали;

встановлено процесуальні строки: для подання позивачем відповіді на відзив - протягом п`яти днів з дня отримання відзиву; для подання відповідачем заперечення - протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив;

викликано для участі в судовому засіданні представника Товариства з обмеженою відповідальністю «НІККОМ-СОЛАР» в якості позивача з одночасним повідомленням останнього про те, що у разі його неявки в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійде заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

У зв`язку з відсутністю фінансування на оплату поштових послуг, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою від 26.09.2022 за підписом керівника апарату Господарського суду Чернігівської області, вказана вище ухвала суду від 26.09.2022 позивачу засобами поштового зв`язку в паперовій формі не направлялась, проте була направлена на його електронну пошту, зазначену в позовній заяві, з проханням повідомити про її отримання (відповідна інформація до суду не надходила).

Процесуальним правом на участь в призначеному на 25.10.2022 судовому засіданні позивач не скористався.

17.10.2022, у встановлений судом процесуальний строк (зданий для відправки до відділення поштового зв`язку 13.10.2022), до Господарського суду Чернігівської області надійшов відзив від 13.10.2022 № 13/10-1 на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що відповідач вважає позовні вимоги безпідставними, такими, що не доведені належними та допустимими доказами, а тому такими, що не підлягають задоволенню.

В обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначає, що між ним та позивачем дійсно був укладений договір № 12Т/19 купівлі-продажу паливно-мастильних матеріалів (ПММ) від 01.03.2020, предметом якого є поставка останньому паливно-мастильних матеріалів при пред`явленні бланків дозволів (талонів) за умови їх дійсності; при цьому, за умовами договору якщо позивач як покупець з власної вини не отримав товар протягом визначеного терміну, то прострочені бланки дозволи обміну не підлягають.

Однак на день звернення позивача до суду з даним позовом термін дії всіх бланків дозволів (талонів) скінчився, а тому в силу умов вищевказаного договору відпуск паливно-мастильних матеріалів на їх підставі є неможливим.

Крім того, наказом ТОВ «ВЕНГО» № 1-07/Т від 01.07.2019 «Про затвердження форми бланків талонів на відпуск пального» затверджено форму бланків талонів на відпуск пального ТОВ «ВЕНГО» та визначено, що кожен бланк талону на відпуск пального має містити, зокрема термін його дії; відпуск пального по пошкоджених талонах та талонах, термін дії яких скінчився, не допускається; внесення до бланків талонів будь-яких змін, виправлень та записів, що не передбачені затвердженою формою не допускається, а також те, що бланки талонів, які не відповідають даному наказу, є недійсними.

Відповідний наказ розміщений в «Куточку споживача», а тому позивач мав бути обізнаним про затверджену форму бланків талонів на відпуск пального Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕНГО»; як наслідок - виконані позивачем від руки написи щодо терміну дії відповідних талонів є такими, що суперечать встановленій формі документа, а отже останні не є підставою для відпуску паливно-мастильних матеріалів.

Також відповідач вказує, що договором сторони визначили строк його дії до 31.12.2020, відповідний строк дії визначений і для бланків дозволів (талонів), а тому - зі спливом строку дії договору, закінчились передбачені ним зобов`язання відповідача відпускати паливно-мастильні матеріали на їх підставі.

Додатково відповідач зазначає, що ним не визнається обставина стосовно того, що позивач є власником 1010 літрів паливно-мастильних матеріалів (газу), які знаходяться у відповідача та є предметом даного спору, оскільки звертаючись з даним позовом товариством не подано належних доказів (первинних документів, правочинів) на підтвердження факту передачі товару позивачеві та подальшої його передачі відповідачу на зберігання; в свою чергу, наявні в матеріалах справи письмові докази свідчать про передачу позивачеві лише талонів, тобто бланків дозволів на отримання в подальшому у власність пального.

До того ж, посилаючись на начебто безпідставне утримання відповідачем паливно-мастильних матеріалів (газу) в кількості 1010 літрів згідно талонів №№ 2539, 2541-2544, 2545-2556, 2557-2568, 2569-2580, 2581-2592, 3193-3204, 3205-3216, 3265-3276, 3277-3288, позивачем не подано доказів на підтвердження факту звернення до товариства з вимогою поставити товар, або ж факту пред`явлення талонів працівникам АЗС для заправки транспортних засобів.

Згідно засвідченого судом витягу з офіційного сайту Акціонерного товариства «Укрпошта» щодо відстеження пересилання поштових відправлень, на день проведення даного судового засідання (25.10.2022) позивачем копії відзиву та доданих до нього документів не отримані.

Разом з відзивом на позовну заяву відповідачем подано клопотання від 13.10.2022 про витребування доказів, яким останній просить витребувати у позивача для огляду оригінали документів, доданих до позовної заяви.

В обґрунтування даного клопотання відповідач посилається на положення ст. 91 Господарського процесуального кодексу України та зазначає, що він не визнає всіх обставин (зокрема (але не виключно) факт погодження продовження дії талонів), які зазначені в позовній заяві та ставить під сумнів наявність у позивача оригіналів документів, копії яких додано до позову, їх достовірність та справжність, а тому має гарантоване право пересвідчитись в наявності оригіналів таких документів.

25 жовтня 2022 року господарський суд постановив протокольну ухвалу про відкладення судового засідання на 10 листопада 2022 року; одночасно:

клопотання від 13.10.2022 Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕНГО» про витребування доказів задоволено;

постановлено витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю «НІККОМ-СОЛАР» оригінали доданих до позовної заяви документів, а саме:

виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо позивача;

договору № 12Т/19 купівлі-продажу паливно-мастильних матеріалів (ПММ) від 01.03.2020;

видаткової накладної на бланки дозволу № В-0000001 від 09.04.2020;

платіжного доручення № 52 від 09.04.2020 на суму 69 500,00 грн.;

талонів на газ скраплений;

фіскальних чеків за період 2020-2022 роки;

претензії від 31.05.2022 Вих. № 31/05 (Вх. 31/05/1 від 31.05.2022);

претензії від 07.07.2022 Вих. № 07/007;

відповіді від 15.07.2022 № 15-07/22 на претензію;

платіжного доручення № 51 від 15.09.2022 на підтвердження сплати судового збору в сумі 2 481,00 грн.

постановлено витребувані даною ухвалою докази подати суду протягом п`яти днів з дня вручення даної ухвали.

Ухвала суду від 25.10.2022 отримана позивачем 02.11.2022, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 276.

При цьому, 31.10.2022 на виконання вищевказаних вимог суду позивачем надані оригінали запитуваних доказів.

В судовому засіданні 10.11.2022, на підставі ст. 216 Господарського процесуального кодексу України, оголошено перерву до 23.11.2022 до 09:00.

Однак у зв`язку з відключенням від електропостачання через напружену ситуацію в енергосистемі України (акт від 23.11.2022 № 30-22 щодо знеструмлення електромережі суду, вихід з ладу сервера автоматизованої системи та інші умови, що впливають на безперебійність та функціонування автоматизованої системи) призначене на 23.11.2022 на 09:00 судове засідання у даній справі не відбулось.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 23.11.2022:

призначено судове засідання на 07 грудня 2022 року на 11 год. 00 хв.;

повідомлено позивача про призначення судового засідання, а також про те, що у разі його неявки в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійде заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору;

повідомлено відповідача про призначення судового засідання, а також про те, що його неявка не перешкоджає проведенню судового засідання та розгляду позовної заяви.

Вказана вище ухвала суду від 23.11.2022 отримана сторонами 23.11.2022, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення № 383 та № 375.

05.12.2022 на електронну пошту Господарського суду Чернігівської області надійшло клопотання від 05.12.2022 позивача про проведення призначеного на 07.12.2022 судового засідання за відсутності його повноважного представника.

06.12.2022 до Господарського суду Чернігівської області надійшло клопотання від 06.12.2022 відповідача про відкладення розгляду справи.

Вищенаведені клопотання сторін обумовлені участю їх повноважних представників в засіданнях судів апеляційної інстанції.

Однак у зв`язку з відключенням від електропостачання через напружену ситуацію в енергосистемі України (акт від 07.12.2022 № 69-22 щодо знеструмлення електромережі суду, вихід з ладу сервера автоматизованої системи та інші умови, що впливають на безперебійність та функціонування автоматизованої системи) призначене на 07.12.2022 на 11:00 судове засідання у даній справі не відбулось.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 07.12.2022 призначено судове засідання на 22.12.2022.

В судовому засіданні 22.12.2022, на підставі ст. 216 Господарського процесуального кодексу України, оголошено перерву до 28.12.2022 до 11 год. 40 хв., про що сторони були повідомлені під розписки.

Разом з тим, 28.12.2022 о 11:21 в мережі Інтернет (Telegram-канал "Суспільне Чернігів") з`явилось повідомлення про оголошення повітряної тривоги в Чернігівській області.

Згідно наказу голови Господарського суду Чернігівської області від 12.07.2022 № 24-од, з метою забезпечення вимог цивільного захисту населення під час повітряної тривоги, зобов`язано суддів та працівників суду під час оголошення повітряної тривоги здійснювати евакуацію із залишенням приміщення суду до безпечного місця розташування; встановлено, що в разі оголошення повітряної тривоги під час проведення судового засідання, таке засідання має негайно припинятися; крім того, організовано службу судових розпорядників щодо додаткового оповіщення голосом всіх працівників суду та відвідувачів стосовно повітряної тривоги та місця можливої евакуації.

Враховуючи даний факт та вищезгаданий наказ голови суду, призначене на 28.12.2022 на 11:40 судове засідання по даній справі не проводилось.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 28.12.2022 призначено судове засідання на 10.01.2023, про що позивач належним чином був повідомлений, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 199, однак не скористався своїм процесуальним правом на участь у ньому.

В судовому засіданні 10.01.2022 повноважний представник відповідача просив застосувати до позивача наслідки неявки до суду його повноважного представника шляхом залишення позову без розгляду.

Заслухавши пояснення повноважного представника відповідача, суд постановив протокольну ухвалу про залишення даного клопотання без задоволення, враховуючи, при цьому, те, що дійсно позивач в судове засідання не з`явився (будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце його проведення), про причини своєї неявки не повідомив, однак в попередніх судових засіданнях були встановлені всі обставини справи, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та досліджені всі наявні в матеріалах справи письмові докази, якими вони обґрунтовуються. Тому суд вважає, що залишення позову без розгляду на цій стадії розгляду справи не буде відповідати завданню та основним засадам господарського судочинства.

Розглянувши подані документи і матеріали, вислухавши пояснення повноважних представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «НІККОМ-СОЛАР» зареєстроване в якості суб`єкта господарювання 23.10.2018, про що у Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесені відомості за № 004001444.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕНГО» зареєстроване в якості суб`єкта господарювання 09.06.2017, про що у Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесені відомості за № 1 013272; основний вид економічної діяльності: 47.30 Роздрібна торгівля пальним.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального на території України визначені Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».

За змістом ст. 1, 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», місце роздрібної торгівлі пальним - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для роздрібної торгівлі та/або зберігання пального на праві власності або користування; роздрібна торгівля пальним - діяльність із придбання або отримання та подальшого продажу або відпуску пального із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик з автозаправної станції/автогазозаправної станції/газонаповнювальної станції/газонаповнювального пункту та інших місць роздрібної торгівлі через паливороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки та/або реалізація скрапленого вуглеводневого газу в балонах для побутових потреб населення та інших споживачів.

Роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

01.07.2019 за Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕНГО» зареєстрована ліцензія на право роздрібної торгівлі пальним (реєстраційний номер 1900067) з терміном дії з 01.07.2019 до 01.07.2024.

Згідно ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності з ч. 1 ст. 205 Цивільного кодексу України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 173-175 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України).

01.03.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕНГО» (Постачальником) в особі директора Гирі Євгенія Михайловича та Товариством з обмеженою відповідальністю «НІККОМ-СОЛАР» (Покупець) в особі директора Комоцького Ігоря Миколайовича був укладений договір № 12Т/19 купівлі-продажу паливно-мастильних матеріалів (ПММ) (надалі - Договір), за умовами якого:

бланк дозвіл (талон) - спеціально розроблений Постачальником документ, встановленої Продавцем форми, який передається Покупцю, або його уповноваженій особі, та дає можливість отримувати ПММ від Покупця за умови його пред`явлення. Бланк дозвіл (талон) не є платіжним засобом, а є технічним засобом обліку операцій відпуску Товару;

ПММ (надалі - Товар) - паливно-мастильні матеріали, а саме: дизельне пальне, бензини А92, А95, А95 преміум, газ скраплений та автомастила в асортименті.

В порядку та на умовах, визначених цим Договором, Постачальник зобов`язався передати (відпустити), а Покупець зобов`язався прийняти й оплатити Товар, в т.ч. масла автомобільні.

Відпуск (передача) Товару здійснюється за адресою: м. Чернігів, вул. Козацька, 58.

Відпуск Товару по кількості і якості здійснюється відповідно до вимог Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерством економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 № 281/171/578/155, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.09.2008 за № 805/15496.

В порядку та на умовах, визначених цим Договором, Постачальник зобов`язався організувати та забезпечити безперебійну передачу (відпуск) Товару окремими партіями цілодобово, а Покупець зобов`язався прийняти та оплатити Товар згідно умов цього Договору.

Відпуск Товару Покупцеві або його уповноваженим особам здійснюється при пред`явленні бланків дозволів (талонів), за умови його дійсності та наявністю печаток Продавця та Покупця на зворотній стороні. Бланк дозвіл (талон) не є платіжним засобом, а є технічним засобом обліку операцій відпуску Товарів.

Оплата ПММ здійснюється на умовах попередньої оплати на підставі рахунка-фактури шляхом перерахування коштів на поточний розрахунковий рахунок Постачальника протягом 2-х календарних днів. Днем перерахування коштів вважається дата зарахування коштів на розрахунковий рахунок Постачальника.

Зобов`язання Покупця по оплаті за Товар вважаються виконаними з моменту надходження грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника.

Усі розрахунки за Договором здійснюються в національній валюті.

У разі, коли Покупець із своєї вини не отримав Товар протягом вказаного терміну, то прострочені бланки дозволи обміну не підлягають.

Цей Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2020, а в частині грошових зобов`язань - до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим Договором.

Цей Договір складений українською мовою, на 2-х сторінках у 2-х примірниках, кожний з яких має юридичну силу.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору, 09.04.2020 відповідачем був сформований рахунок-фактура № В-00000530 на суму 69 500,00 грн. на оплату бензину А-95-Євро-5-Е5 в кількості 500.000 літрів вартістю 9500,00 грн. з ПДВ та газу (2711.12.97.00) в кількості 7792.200 літрів вартістю 60 000,00 грн. з ПДВ.

Платіжним дорученням № 52 від 09.04.2020 позивач перерахував на рахунок відповідача грошові кошти в сумі 69 500,00 грн.

09.04.2020 сторонами була підписана та скріплена печатками видаткова накладна на бланки дозволу № В-0000001 на суму 69 484,60 грн., а саме:

товар - А-95, кількість талонів - 48, з номера - 1717, по номер - 1764, кількість літрів - 480, ціна без ПДВ - 15,83, сума без ПДВ - 7600,00;

товар - А-95, кількість талонів - 2, з номера - 1714, по номер - 1715, кількість літрів - 20, ціна без ПДВ - 15,83, сума без ПДВ - 316,67;

товар - газ, кількість талонів - 336, з номера - 2497, по номер - 2832, кількість літрів - 3360, ціна без ПДВ - 6,42, сума без ПДВ - 21 560,11;

товар - газ, кількість талонів - 288, з номера - 2845, по номер - 3132, кількість літрів - 2880, ціна без ПДВ - 6,42, сума без ПДВ - 18 480,10;

товар - газ, кількість талонів - 149, з номера - 3181, по номер - 3329, кількість літрів - 1490, ціна без ПДВ - 6,42, сума без ПДВ - 9 561,96;

товар - газ, кількість талонів - 6, з номера - 3169, по номер - 3174, кількість літрів - 60, ціна без ПДВ - 6,42, сума без ПДВ - 385,00, разом 57 903,84, ПДВ 11 580,76, всього 69 484,60.

Як вбачається з матеріалів справи, термін дії даних до позовної заяви талонів на газ співпадає з терміном дії Договору - до 31.12.2020.

Як зазначає в позовній заяві позивач, «В подальшому сторонами погоджено продовження дії талонів № 2539, 2541-2544, 2545-2556, 2557-2568, 2569-2580, 2581-2592 до 01.09.2022, №3193-3204, 3205-3216, 3265-3276, 3277-3288 до 31.08.2022, що підтверджується внесенням змін до талонів з засвідченням відтиску печатки Продавця.

Продовження договірних відносин між сторонами підтверджується також продовженням відпуску паливно-мастильних матеріалів (газу скрапленого) по талонам до лютого 2022 року.»

При цьому, позивач вказує, що оскільки працівник відповідача відмовився заправити автомобіль скрапленим газом з використанням відповідних талонів, він звернувся до останнього з листом (від 31.05.2022 № 31/05/1) щодо надання доказів існування форс-мажорних обставин, що унеможливлюють виконання ним договірних зобов`язань щодо відпуску Товару; відповідь на такий запит позивачем отримана не була.

В липні 2022 року позивач звернувся до відповідача з претензією (від 07.07.2022 № 07/007) з проханням виконати умови Договору або повідомити про причини його невиконання з посиланням на нормативно-правові акти.

Листом від 15.07.2022 № 15-07/22 відповідач повідомив позивача про безпідставність претензії останнього, оскільки строк дії бланків дозволів (талонів) закінчився (як і термін дії Договору), а тому у товариства відсутні зобов`язання з обслуговування позивача.

В позові позивач зазначає, що «… на сьогоднішній день Відповідачем безпідставно утримується та не відпускається товар (газ) в кількості 1010 літрів згідно талонів № 2539, 2541-2544, 2545-2556, 2557-2568, 2569-2580, 2581-2592, 3193-3204, 3205-3216, 3265-3276, 3277-3288, який належить Позивачу на праві власності у відповідності до п.3.3 договору.»

Згідно ст. 265, 267 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення.

Реалізація суб`єктами господарювання товарів негосподарюючим суб`єктам здійснюється за правилами про договори купівлі-продажу. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Договір поставки може бути укладений на один рік, на строк більше одного року (довгостроковий договір) або на інший строк, визначений угодою сторін. Якщо в договорі строк його дії не визначений, він вважається укладеним на один рік.

Строки поставки встановлюються сторонами в договорі з урахуванням необхідності ритмічного та безперебійного постачання товарів споживачам, якщо інше не передбачено законодавством.

Якщо в довгостроковому договорі кількість поставки визначено лише на рік або менший строк, у договорі повинен бути передбачений порядок погодження сторонами строків поставки на наступні періоди до закінчення строку дії договору. Якщо такий порядок не передбачений, договір вважається укладеним на один рік.

У разі якщо сторонами передбачено поставку товарів окремими партіями, строком (періодом) поставки продукції виробничо-технічного призначення є, як правило, квартал, а виробів народного споживання, як правило, - місяць. Сторони можуть погодити в договорі також графік поставки (місяць, декада, доба тощо).

У договорі поставки за згодою сторін може бути передбачений порядок відвантаження товарів будь-яким видом транспорту, а також вибірка товарів покупцем.

За змістом ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Враховуючи зміст укладеного між сторонами Договору, цей Договір є договором поставки, до якого застосовуються загальні положення про купівлю-продаж.

У відповідності з ст. 655, 662 - 664 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 334 Цивільного кодексу України визначено момент набуття права власності за договором.

Відповідно до положень цієї статті, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв`язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов`язання доставки.

До передання майна прирівнюється вручення коносамента або іншого товарно-розпорядчого документа на майно.

Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженою наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерством економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 № 281/171/578/155 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02.09.2008 за № 805/15496) (надалі - Інструкція) визначено, що Талон - спеціальний талон, придбаний за умовами та відпускною ціною обумовленого номіналу, що підтверджує право його власника на отримання на АЗС фіксованої кількості нафтопродукту певного найменування і марки, які позначені на ньому (п. 3 Інструкції).

Враховуючи вищевикладене, Талон є товарно-розпорядчим документом на нафтопродукти.

Як було вказано вище, відповідачем був виставлений позивачеві рахунок-фактура на оплату визначеного умовами Договору Товару, який був оплачений позивачем в повному розмірі.

На підтвердження факту приймання-передачі Товару, сторонами була підписана видаткова накладна на бланки дозволу № В-0000001 від 09.04.2020.

Всі вищевказані господарські операції були проведені сторонами в один день - 09.04.2020.

Також, сторонами повністю визнається та обставина, що одночасно з підписанням видаткової накладної відповідач вручив позивачеві Талони на бензин на всю суму, визначену в накладній.

Дана обставина, згідно ч. 1 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, не підлягає доказуванню.

Враховуючи, що відповідач вручив позивачеві товарно - розпорядчі документи на товар, а позивач повністю його оплатив, слід дійти висновку, що сторонами були виконані зобов`язання, визначені умовами Договору, в частині передачі постачальником товару у власність покупця та сплати покупцем за нього певної грошової суми.

Згідно ст. 559 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином, доводи позивача щодо невиконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором суд відхиляє.

Статтею 689 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

Покупець зобов`язаний вчинити дії, які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Якщо покупець без достатніх підстав зволікає з прийняттям товару або відмовився його прийняти, продавець має право вимагати від нього прийняти та оплатити товар або має право відмовитися від договору купівлі-продажу (ч. 4 ст. 690 Цивільного кодексу України).

Згідно з п.п. 10.3.3 Інструкції, відпуск нафтопродуктів за талонами. Форму, зміст та ступінь захисту бланків талонів установлює емітент талона. При цьому необхідними елементами змісту талона є його серійний та порядковий номери. Заправлення за талонами відображається у змінному звіті АЗС за формою № 17-НП.

Як вбачається з матеріалів, 01.07.2019 директором Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕНГО» Є.М. Гирею виданий наказ «Про затвердження форми бланків талонів на відпуск пального» (з урахуванням Інструкції) (надалі - Наказ), яким, зокрема:

затверджено форму бланків на відпуск пального товариством (додаток № 1);

відпуск пального за талонами здійснюється за умови наявності укладеного із споживачем договору купівлі-продажу пального;

кожен бланк талону на відпуск пального має містити вид та кількість пального, термін його дії, штрих-код, серійний та порядковий номери;

бланки талонів видаються споживачу лише після повної оплати ним вказаного у них пального;

на зворотній стороні кожного талону наявність печаток ТОВ «ВЕНГО» та споживача (ФОП та юридичної особи) є обов`язковою;

відпуск пального по пошкоджених талонах та талонах, термін дії яких скінчився, не допускається;

у разі пошкодження бланків талонів або закінчення терміну їх дії за згодою ТОВ «ВЕНГО» в межах строку дії укладеного договору може бути проведено заміну таких талонів шляхом видачі споживачу нових бланків талонів в замін повернутих ним пошкоджених та/або із закінченим терміном дії;

внесення до бланків будь-яких змін, виправлень та записів, що не передбачені затвердженою формою, не допускається;

бланки талонів, які не відповідають даному наказу, є НЕДІЙСНИМИ;

відпуск пального по талонах, які не відповідають даному наказу, ЗАБОРОНЕНО.

Наказ та додаток до нього був розміщений відповідачем в «Куточку споживача», що підтверджується наданими відповідачем фотознімками.

Будь - яких заперечень про необізнаність зі змістом даного наказу Позивач не надав.

Таким чином, до відома позивача був доведений Наказ Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕНГО» щодо форми бланків талонів на відпуск пального.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору позивач отримав талони № 2539, 2541-2544, 2545-2556, 2557-2568, 2569-2580, 2581-2592, 3193-3204, 3205-3216, 3265-3276, 3277-3288, при візуальному огляді яких вбачається, що на них друкованим способом нанесений строк їх дії - до 31.12.2020.

Оригінали відповідних бланків дозволів (талонів) були оглянуті в судовому засіданні 22.12.2022.

При дослідженні доказів, зокрема відповідних товарно-розпорядчих документів було з`ясовано, що вручну на них був відображений новий строк їх дійсності до 31.08.2022 та до 01.09.2022.

Як зауважив позивач, відповідні зміни щодо строку дійсності талонів були нанесені безпосередньо відповідачем і на їх підставі товариство продовжувало обслуговуватись на АЗС відповідача, на підтвердження чого були надані копії фіскальних чеків, оригінали яких також були оглянуті в судовому засіданні 22.12.2022.

Відповідач, в свою чергу, заперечив проти внесення ним вручну змін до бланків (дозволів) талонів, оскільки це суперечить Наказу, а тому є такими, що не відповідають внутрішньому наказу товариства та є недійсними і не могли бути прийняті в обслуговування.

Посилання позивача на факт обслуговування на АЗС відповідача за спірними талонами поза межами строку їх дії судом відхиляються, оскільки з наданих товариством фіскальних чеків неможливо встановити на підставі яких саме товарно-розпорядчих документів здійснювався відпуск пального.

Відповідно до частин 3 - 4 статті 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, це й принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Реалізація принципу змагальності сторін в процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішенні справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

17.10.2019 набув чинності Закон України № 132-IX від 20.09.2019 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до ГПК України і змінено назву статті 79 Господарського процесуального кодексу України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша). Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі статтею 77 вказаного кодексу обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина перша).

Допустимість доказів має загальний і спеціальний характер. Загальний характер полягає в тому, що незалежно від категорії справ слід дотримуватися вимоги щодо отримання інформації з визначених законом засобів доказування з додержанням порядку збирання, подання і дослідження доказів. Спеціальний характер полягає в обов`язковості певних засобів доказування для окремих категорій справ чи заборона використання деяких з них для підтвердження конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Шабельник проти України" (заява № 16404/03) від 19.02.2009 зазначається, що хоча стаття 6 (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) гарантує право на справедливий судовий розгляд, вона не встановлює ніяких правил стосовно допустимості доказів як таких, бо це передусім питання, яке регулюється національним законодавством (див. рішення у справі "Шенк проти Швейцарії" від 12.07.1998 та у справі "Тейшейра ді Кастру проти Португалії" від 09.06.1998).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 76 ГПК України).

Принцип належності доказів полягає в тому, що господарський суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Верховний Суд відзначає, що правило належності доказів обов`язкове не лише для суду, а й для осіб, які є суб`єктами доказування (сторони, треті особи), і подають докази суду. Питання про належність доказів остаточно вирішується судом.

З урахуванням наведеного вище, саме позивач у справі мав довести належними та допустимими доказами факт невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо відпуску пального у встановлений Договором строк за відповідними бланками дозволів (талонами), а також факт неможливості отримати пальне в межах строку дії відповідних товарно-розпорядчих документів з незалежних від нього причин (як і факту звернення до відповідача щодо можливого отримання нових бланків талонів взамін талонів із закінченим терміном їх дії або із вимогою щодо відпуску пального за спірними талонами). Натомість, як свідчать матеріали справи і як було встановлено під час вирішення даного спору, позивачем відповідні дії вчинені не були.

Враховуючи всі докази та доводи сторін у їх сукупності із застосуванням стандарту доказування "вірогідності доказів" суд приходить до висновку, що саме позивачем не були виконані зобов`язання по прийняттю товару до закінчення строку дії Договору та строку дійсності талонів на паливно - мастильні матеріали, а тому підстави для задоволення позовних вимог про примусове виконання відповідачем обов`язку в натурі відсутні.

Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Суд також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод. (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03, від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

За правилами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За подання до суду даної позовної заяви позивачем було сплачено 2 481,00 грн. судового збору, який за результатами вирішення даного спору в повному обсязі покладається на позивача.

Крім того, за змістом п. 1 ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача (п. 2 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

Звертаючись з даним позовом, позивач здійснив попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, який, окрім судового збору, включає витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 000,00 грн., які за результатами вирішення даного спору в повному обсязі покладаються на позивача.

Керуючись ст. 123, 129, 233, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «НІККОМ-СОЛАР» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕНГО» про зобов`язання вчинити дії залишити без задоволення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строк, встановлений ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення складено та підписано 16.01.2023.

Суддя А.С.Сидоренко