ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

(додаткова)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" січня 2023 р. Справа№ 910/20229/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсака В.А.

суддів: Демидової А.М.

Євсікова О.О.

за участю секретаря судового засідання: Заборовської А.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Старицька Ю.Ю.

від відповідача: Золотопуп С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Леді Плюс" про ухвалення додаткового рішення

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Карпати М"

на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 02.08.2022, повний текст складено 17.08.2022

у справі № 910/20229/21 (суддя Удалова О.Г.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Карпати М"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Леді Плюс"

про зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Карпати М" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Леді Плюс" про зобов`язання забезпечити доступ до підвального приміщення площею 165,3 кв. м., що знаходиться в житловій частині будинку № 2 по вулиці В. Васильківській у м. Києві та належить відповідачу, представникам позивача в робочі дні з 08:00 год. до 17:00 год. для встановлення і заміни санітарно-технічного та інженерного обладнання, проведення технічних та профілактичних оглядів, огляду протипожежної сигналізації тощо.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.08.2022 у справі №910/20229/21 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 02.08.2022 у справі № 910/20229/21 скасувати повністю та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 28.11.2022 апеляційну скаргу залишено без задоволення, оскаржуване рішення - без змін.

29.11.2022 до Північного апеляційного господарського суду від відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Леді Плюс" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій заявник просить стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 600,00 грн.

Заяву з посиланням на положення статті 123, статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України обґрунтовано тим, що за час розгляду справи в суді апеляційної інстанції Товариство понесло витрати на правову допомогу в сумі 10 600,00 грн за складання відзиву та участь в судових засіданнях.

Згідно протоколу передачі апеляційної скарги раніше визначеному складу суду від 29.11.2022 заяву у справі №910/20229/21 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Корсак В.А., судді - Владимиренко С.В., Євсіков О.О.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду від 10.01.2023, у зв`язку з перебуванням судді Владимиренко С.В., яка входить до складу колегії суддів, у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/20229/21.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.09.2022, апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Корсак В.А. - головуючий суддя, судді - Євсіков О.О., Демидова А.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.09.2022 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Карпати М" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 02.08.2022 у справі №910/20229/21 прийняти до провадження у визначеному складі колегії суддів: Корсак В.А. - головуючий суддя, судді - Євсіков О.О., Демидова А.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.12.2022 беручи до уваги відключення електропостачання, колегія суддів дійшла висновку про призначення вказаної заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Леді Плюс" про ухвалення додаткового рішення у справі №910/20229/21 до розгляду в судовому засіданні з викликом представників учасників судового процесу на 16.01.2023. Встановлено учасникам апеляційного провадження строк до 09.01.2023 для надання своїх заперечень чи пояснень щодо поданої позивачем заяви про ухвалення додаткового рішення у справі №910/20229/21. Повідомлено учасників справи, що неявка їх представників в судове засідання не є перешкодою для розгляду заяви.

15.12.2022 через відділ документального забезпечення суду від позивача надійшли заперечення на заяву відповідача про ухвалення додаткового рішення у справі №910/20229/21.

Заперечення обґрунтовані тим, що зазначений Відповідачем розмір витрат на правничу допомогу не є пропорційним до предмета спору та виконаної адвокатом роботи. Крім того, зазначена сума не може бути сплачена, оскільки весь тягар заборгованості покладається на мешканців, та управляюча компанія не отримує прибутків від комерційної діяльності а тому за відсутністю коштів не може сплачувати виконавцям та постачальникам послуг за договорами.

У судове засідання 16.01.2023 з`явився позивач та відповідач.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Леді Плюс" про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно зі ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України.

Частинами п`ятою, шостою статті 126 ГПК України передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У розумінні положень частини п`ятої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру". Дія вказаного закону поширюється тільки на осіб, які є адвокатами.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Разом із тим, згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Загальне правило розподілу судових витрат визначене статтею 129 ГПК України. Верховний Суд звертає увагу, що зазначена норма є загальною та повинна застосовуватись у системно-логічному зв`язку із частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України.

У частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначеними частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повиненконкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним, суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Отже, під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, зважаючи на приписи частини четвертої статті 129 ГПК України, суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 126 ГПК України (а саме співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи, не розподіляти такі витрати повністю або частково та покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України (а саме пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно із попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).

Така позиція випливає з правових висновків, які послідовно викладені у низці постанов Верховного Суду, зокрема у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2022 у справі № 922/1964/21, у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19, від 18.03.2021 №910/15621/19 тощо.

Такі критерії як обґрунтованість, пропорційність, співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката суд має враховувати як відповідно до частини четвертої статті 126 ГПК України, так і відповідно до частини п`ятої статті 129 цього Кодексу.

Тобто критерії, визначені частиною четвертою статті 126 ГПК України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторонидля визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами частини четвертої статі 129 цього Кодексу. Водночас критерії, визначені частиною п`ятою статті 129 ГПК України, враховуються для здійснення безпосередньо розподілу всіх судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі і інших, передбачених частиною четвертою статті 129 ГПК України.

Колегія вважає, що суд під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу може одночасно застосовувати критерії, що визначені як у частинах п`ятій-сьомій статті 129 ГПК України (з власної ініціативи), так і в частині четвертій статті 126 ГПК України (за клопотанням сторони).

Згідно зі ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

За приписами статті 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04, п. 269). (Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 22.11.2017 року у справі № 914/434/17).

Колегією встановлено, що представництво інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю "Леді Плюс" в суді апеляційної інстанції в межах справи №910/20229/21 здійснювалось адвокатом Золотопупом Сергієм Васильовичем (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ № 2653 від 26.03.2019 р., видане на підставі рішення Ради адвокатів Полтавської?області від 26.03.2019 р. №5) на підставі договору про надання правничої допомоги №13/12/2021 від 31.12.2021.

Матеріали справи містять копію Договору про надання правничої допомоги №13/12/2021 від 31.12.2021, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛЕДІ ПЛЮС", як клієнтом, та Адвокатським об`єднанням "ТАРАС КУЛАЧКО ТА ПАРТНЕРИ", як бюро.

Пунктом 1.1 бюро зобов`язується надавати клієнту правничу допомогу стосовно представництва клієнта у господарській справі №910/20229/21 в судах всіх інстанцій.

Сторони погодили, що правничу допомогу, яка є предметом даного договору буде надавати адвокат бюро - Золотопуп Сергій Васильович. (п. 1.2. договору).

Пунктом 3.1. Договору про надання правничої допомоги №13/12/2021 від 31.12.2021 передбачено, що вартість послуг складає 3000,00 грн за одну годину надання послуг.

Сторони погодили, що остаточна сума вартості наданих послуг узгоджується сторонами у відповідному акті приймання-передачі наданих послуг з зазначенням наданих послуг, загальної кількості годин обслуговування та їх загальної вартості, який є невід`ємною частиною цього договору. (п. 3.2. договору)

У відповідності до акту приймання-передачі наданих послуг від 28.11.2022 бюро надало клієнту - Товариству з обмеженою відповідальністю "ЛЕДІ ПЛЮС" наступні послуги у сфері права:

1. складання відзиву клієнта від 20.11.2022 на апеляційну скаргу тривалістю 3 години вартістю 9 000,00 грн (з урахуванням 3000,00 грн / годину);

2. представництво клієнта в судовому засіданні в Північному апеляційному господарському суді - 1 судове засідання тривалістю 32 хвилини вартістю 1600,00 грн.

Всього: 10 600,00 грн.

Як було зазначено вище, позивач заперечує проти заяви про ухвалення додаткового рішення, пов`язаних із розглядом справи. У поданих запереченнях на заяву від 15.12.2022 позивач просив відмовити повністю у задоволенні заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення у справі №910/20229/21. Зазначив про те, що вказана відповідачем сума у розмірі 10600,00 грн є надто завищеною та не є пропорційною до предмета спору та виконаної роботи у даній справі. Позивачем вказано, що відзив відповідача складається лише з 5-ти сторінок, з яких перша сторінка - вступна частина відзиву, друга та третя сторінки - мітять норми закону та пункти договору, четверта сторінка - текст рішення суду першої інстанції без внесення змін, а п`ята сторінка - резолютивна частина відзиву. Дані обставини, як стверджує позивач, свідчать про те, що адвокатом відповідача навмисно завищено витрачений ним час тривалістю три години для отримання ним коштів.

Колегія суддів, дослідивши подані докази відповідачем та заперечення позивача, зазначає, що суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Підставою оплати наданої правничої допомоги клієнту за умовами договору є фактичне її надання, що має бути підтверджено належними та допустимими доказами, які б підтверджували і розкривали суть, внутрішню сторону наданих послуг, їх справжність, економічну вигоду й ділову мету. Без цього неможливо перевірити факт надання правової допомоги та встановити обґрунтованість і правомірність її оплати. (Наведена правова позиція викладена у додатковій постанові Верховного Суду від 06.02.2020 у справі №916/1830/19)

Крім того, суд враховує, що наданий акт приймання-наданих послуг не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони. Суд виходить з того, що розмір таких витрат має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

З огляду на встановлені обставини, дослідивши подані відповідачем докази понесених витрат на правничу допомогу, колегія вважає, що загальна вартість у розмірі 9000,00 грн за складання відповідачем відзиву на апеляційну скаргу від 20.11.2022 не співмірною з обсягом виконаної роботи. Зокрема, колегією встановлено, що відзив від 20.11.2022 складається з 5-ти аркушів, з яких перша сторінка - вступна частина відзиву та п`ята сторінка - резолютивна частина відзиву. При цьому, за своїм змістом цей відзив є подібним з відзивом на позовну заяву від 31.12.2021. (а.с. 51-53)

Отже, колегія вважає, що розмір заявлених відповідачем витрат на правову (правничу) допомогу за складання відзиву на апеляційну скаргу у сумі 9000,00 грн є необґрунтованим у зазначеному розмірі. Обгрунтованою сумою витрат на правову (правничу) допомогу у цьому випадку є 3000,00 грн.

В іншій частині заяви про стягнення витрат на правову (правничу) допомогу за участь в судовому засіданні у розмірі 1600,00 грн колегія погоджується та вважає таку суму обґрунтованою.

Дослідивши заяву відповідача та заперечення іншої сторони (позивача у справі), а також надані заявником документи в їх сукупності, враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, керуючись зокрема такими критеріями, як складність, обґрунтованість, пропорційнійсть, співмірність та розумність їхнього розміру, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що справедливим та співмірним є зменшення розміру витрат відповідача на професійну правничу допомогу до 4600,00 грн від попередньо заявленої суми (10 600,00 грн) витрат на професійну правничу допомогу представника відповідача. Тому заява відповідача підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Леді Плюс" задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Карпати М" (01024, м. Київ, вул. В. Васильківська, 2; ідентифікаційний код: 32597613) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Леді Плюс" (04053, м. Київ, вул. Обсервторна, 13/15; ідентифікаційний код: 32385845) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4600 (чотири тисячі шістсот) грн 00 коп., понесені у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції.

В іншій частині в задоволенні заяви відмовити.

Господарському суду міста Києва видати відповідний наказ.

Матеріали справи повернути до господарського суду першої інстанції.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст додаткової постанови складено та підписано - 17.01.2023.

Головуючий суддя В.А. Корсак

Судді А.М. Демидова

О.О. Євсіков