РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.01.2023Справа № 910/11669/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи за позовом Приватного акціонерного товариства "Виробнично-технічне підприємство "Укренергочормет" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод енергетичного машинобудування "ТММ-Енергобуд" про стягнення 199 215,78 грн,

без виклику представників сторін (без проведення судового засідання),

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У жовтні 2022 року Приватне акціонерне товариство "Виробнично-технічне підприємство "Укренергочормет" (далі - Підприємство) звернулося до Господарського суду міста Києва з вказаним позовом, посилаючись на те, що на виконання умов договору субпідряду на виконання робіт з технологічного обстеження обладнання № 21/09, укладеного 16 березня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Завод енергетичного машинобудування "ТММ-Енергобуд" (далі - Товариство) та Підприємством, останнє виконало роботи на загальну суму 240 000,00 грн. Оскільки Товариство взяте на себе за вказаною угодою зобов`язання по оплаті вартості цих робіт виконало частково, заборгувавши таким чином позивачу 168 000,00 грн, останній просив суд стягнути з відповідача вищезазначену суму боргу, а також 14 415,78 грн пені та 16 800,00 грн штрафу, нарахованих у зв`язку з несвоєчасним проведенням розрахунків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 7 листопада 2022 року вищенаведену позовну заяву Підприємства прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/11669/22 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

Крім того, цією ухвалою відповідачу було визначено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, у порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини 4 статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до частини 11 статті 242 ГПК України, у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі, судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

За змістом статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" місцезнаходження юридичної особи визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

В силу положень статті 10 наведеного Закону, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи та про його право подати відзив на позовну заяву, копія ухвали суду від 7 листопада 2022 року про відкриття провадження у справі № 910/11669/22 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 04116, місто Київ, вулиця Провіантська, будинок 3.

Відповідно до частини 3 статті 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Приписами пункту 3 частини 6 статті 242 ГПК України встановлено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

З матеріалів справи вбачається, що копія вищенаведеної ухвали Господарського суду міста Києва від 7 листопада 2022 року була отримана уповноваженим представником відповідача 14 листопада 2022 року, про що свідчить наявне у матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення № 890.

Проте відповідач у встановлений строк відзив на позов не подав та не скористався наданими йому процесуальними правами.

Положеннями частини 9 статті 165 ГПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

12 грудня 2022 року на адресу суду від позивача надійшло письмове пояснення від 1 грудня 2022 року № 01.12.2022/15, у якому останній зазначив, що ціна позову не змінилась, повного або часткового погашення спірної заборгованості відповідач не здійснив.

Приймаючи до уваги те, що Товариство належним чином було повідомлене про розгляд даної справи, а також враховуючи наявність у матеріалах справи достатньої кількості документів для розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про її розгляд за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

16 березня 2021 року між Товариством та Підприємством був укладений договір субпідряду на виконання робіт з технологічного обстеження обладнання № 21/09, за умовами якого останнє зобов`язалося за технічним завданням відповідача (додаток № 1) та за його рахунок виконати роботи з технологічного обстеження обладнання ВОКГ конвертера № 5 конвертерного цеху на об`єкті ПАТ «АрселорМітал Кривий Ріг», за їх результатами скласти технічну документацію, а відповідач - передати Підприємству всю необхідну для виконання робіт інформацію та документацію, прийняти виконані роботи та оплатити їх у порядку та умовах цього договору.

Даний договір підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками цих суб`єктів господарювання.

Відповідно до пунктів 2.1., 2.2. цієї угоди загальна вартість робіт становить 240 000,00 грн (з ПДВ). Договірна ціна включає в себе відшкодування витрат виконавця та плату за виконані ним роботи.

За умовами пунктів 2.3.-2.5. договору закінчення робіт або етапу робіт оформлюється актом здачі-приймання виконаних робіт. Протягом 10 календарних днів з моменту надання Підприємством акта здачі-приймання робіт Товариство перевіряє відповідність обсягів робіт, зазначених в акті, фактично виконаним роботам і умовам цього правочину. При наявності у замовника претензій, у тому числі щодо кількості та якості прийнятої технічної документації, останній викладає такі заперечення в письмовому вигляді та передає Підприємству, яке зобов`язане протягом 10 календарних днів їх розглянути і протягом наступних 20 календарних днів усунути виявлені недоліки. У разі відсутності претензій, Товариство підписує акти, які підтверджують приймання у Підприємства виконаних робіт протягом 10 календарних з моменту їх надання відповідачу.

Пунктом 2.6. договору визначено порядок оплати робіт: грошові кошти в розмірі 30 % від загальної вартості робіт (72 000,00 грн) Товариство перераховує на поточний рахунок Підприємства протягом 7 робочих днів з дати підписання цього договору. 70 % від загальної вартості робіт (168 000,00 грн) відповідач перераховує на поточний рахунок позивача протягом 45 календарних днів з моменту підписання сторонами відповідного акта здачі-приймання виконаних робіт.

Відповідно до пунктів 4.1., 4.2. договору технічна документація передається Товариству в чотирьох примірниках на паперових носіях та один примірник в електронному вигляді. Технічна документація передається за накладною або іншим супровідним документом. Оформлений сторонами акт здачі-приймання виконаних робіт свідчить про те, що технічна документація прийнята відповідачем без претензій та зауважень.

При виявлені замовником будь-яких недоліків технічної документації або за наявності зауважень щодо її кількості якості (змісту), Товариство має право подати позивачу відповідну претензію, яку оформлює в порядку, передбаченому пунктом 2.5. зазначеної угоди (пункт 4.4. договору).

Відповідно до пункту 7.1. цієї угоди вона набуває чинності з моменту її підписання сторонами та діє до 31 грудня 2021 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Зі змісту технічного завдання до договору (додатку № 1) та календарного плану до договору (додаток № 2) вбачається, що роботи повинні бути виконані у два етапи: 1 етап - до 31 березня 2021 року на суму 72 000,00 грн, 2 етап - до 2 квітня 2021 року на суму 168 000,00 грн.

Судом встановлено, що згідно з умовами вищезазначеного договору Підприємство виконало передбачені цією угодою роботи на загальну суму 240 000,00 грн (з ПДВ). Дана обставина підтверджується наявною в матеріалах справи копією акта здачі-приймання робіт від 3 червня 2021 року, підписаними повноважними представниками сторін.

Про належне виконання позивачем умов цього договору свідчить також відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення субпідрядником своїх зобов`язань за цим правочином.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач погасив наявну в нього перед позивачем заборгованість за цим правочином лише частково, сплативши Підприємству 72 000,00 грн та заборгувавши таким чином останньому 168 000,00 грн.

Позивач звернувся до відповідача з листом від 27 вересня 2021 року, у якому просив погасити заборгованість у розмірі 168 000,00 грн. Проте вказана претензія була залишена Товариством без відповіді та задоволення.

Частинами 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Статтею 838 ЦК України встановлено, що підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник. Генеральний підрядник відповідає перед субпідрядником за невиконання або неналежне виконання замовником своїх обов`язків за договором підряду, а перед замовником - за порушення субпідрядником свого обов`язку. Замовник і субпідрядник не мають права пред`являти один одному вимоги, пов`язані з порушенням договорів, укладених кожним з них з генеральним підрядником, якщо інше не встановлено договором або законом.

За частиною 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Зважаючи на те, що сума боргу відповідача, яка складає 168 000,00 грн, підтверджена належними доказами, наявними в матеріалах справи, і останній на момент прийняття рішення не надав документів, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед Підприємством, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача до відповідача про стягнення вказаної суми боргу, у зв`язку з чим позов у цій частині підлягає задоволенню.

Також у своїй позовній заяві Підприємство в зв`язку з неналежним виконанням відповідачем покладеного на нього обов`язку щодо своєчасної оплати вартості виконаних робіт просило суд стягнути з Товариства 14 415,78 грн пені, нарахованої у період з 20 липня 2021 року по 20 січня 2022 року, а також 16 800,00 грн штрафу.

Частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно з частинами 2, 3 вищезазначеної статті штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (частина 1 статті 550 ЦК України).

Частиною 1 статті 552 ЦК України встановлено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі.

Приписами статті 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з пунктом 5.2. договору за порушення строків оплати Товариство сплачує Підприємству пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від несплаченої суми за кожен день прострочення, а за порушення строків оплати більше ніж на 20 календарних днів - штраф у розмірі 10 % від вартості робіт, за виконання яких допущено порушення строків оплати.

Враховуючи те, що акт здачі-приймання робіт підписаний сторонами 3 червня 2021 року, тому згідно з положеннями пункту 2.6. договору та частиною 5 статті 254 ЦК України останнім днем для сплати цієї заборгованості було 19 липня 2021 року.

Оскільки заявлений Підприємством до стягнення розмір пені та штрафу відповідає вимогам чинного законодавства та положенням договору, позов у частині стягнення з відповідача цих штрафних санкцій також підлягає задоволенню.

Приписами частини 1 статті 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин позов Підприємства підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 86, 129, 236-238, 240, 241, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод енергетичного машинобудування "ТММ-Енергобуд" (04116, місто Київ, вулиця Провіантська, будинок 3; ідентифікаційний код 40025455) на користь Приватного акціонерного товариства "Виробнично-технічне підприємство "Укренергочормет" (61051, місто Харків, вулиця Клочківська, будинок 339; ідентифікаційний код 00192494) 168 000 (сто шістдесят вісім тисяч) грн 00 коп. основного боргу, 14 415 (чотирнадцять тисяч чотириста п`ятнадцять) грн 78 коп. пені, 16 800 (шістнадцять тисяч вісімсот) грн 00 коп. штрафу, а також 2 988 (дві тисячі дев`ятсот вісімдесят вісім) грн 24 коп. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 10 січня 2023 року.

СуддяЄ.В. Павленко