ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2023м. ДніпроСправа № 904/4046/22

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Татарчука В.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) представників сторін справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Томаш" (м. Харків)

до Фізичної особи-підприємця Зубової Надії Володимирівни (Дніпропетровська обл., м. Жовті Води)

про стягнення заборгованості

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Томаш" звернулось з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Зубової Надії Володимирівни про стягнення заборгованості за Договором поставки №205 від 02.01.2020 в розмірі 85282,77грн, з якої: 57892,66грн - основний борг, 10022,31грн - пеня, 17367,80грн - штраф. Судові витрати по сплаті судового збору просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором поставки №205 від 02.01.2020 в частині своєчасної та повної оплати за отриманий товар. У зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання позивачем на підставі пункту 6.2 договору нараховані до стягнення з відповідача пеня та штраф 30%.

Зважаючи на те, що ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, враховуючи приписи ст. 12, ч. 1 ст. 247, ч. 7 ст. 250 ГПК України, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 14.11.2022 справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними в матеріалах справи документами. Зобов`язано відповідача надати відзив на позовну заяву протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідач відзив на позов не надав, про розгляд справи повідомлявся належним чином.

З приводу дотримання прав відповідача під час розгляду даної справи судом, слід зазначити таке.

У зв`язку з відсутністю фінансування потреб Господарського суду Дніпропетровської області на відправку поштової кореспонденції суду, зокрема, в період з 21.02.2022 по теперішній час, ухвала суду від 14.11.2022 не була відправлена учасникам даної справи засобами поштового зв`язку.

В той же час, відповідно до частини 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

За змістом частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи. Якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

У відповідності до вказаних положень, господарським судом було долучено до матеріалів справи довідку про доставку електронного листа, якою підтверджується, що ухвала суду від 14.11.2022 була доставлена до електронної скриньки відповідача - - 14.11.2022.

Враховуючи вказане, відповідач, з урахуванням положень частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, 14.11.2022 отримав ухвалу суду від 14.11.2022, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с. 66 том 1).

Судом також враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Отже, судом були вчинені всі передбачені законом заходи для належного повідомлення позивача та відповідача про розгляд справи.

Слід відзначити, що в матеріалах справи міститься доказ направлення на адресу відповідача позовної заяви з додатками (а.с. 5, 6 том 1).

Відповідно до частини 1 статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Слід також зауважити, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частиною дев`ятою статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи предмет та підстави позову у даній справі, суд приходить до висновку, що матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення. Відповідач мав достатньо часу для подання відзиву на позовну заяву, чого відповідачем зроблено не було, будь-яких заперечень чи відомостей щодо викладених у позовній заяві обставин відповідачем до суду не надано.

Таким чином, суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву та вважає можливим розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Положеннями пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950, ратифікованої Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 №475/97-ВР) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника.

Відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 2 ГПК України одним з основних засад господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Враховуючи достатність часу наданого сторонами для подання заяв по суті справи чи з процесуальних питань, суд вважає за можливе завершити розгляд справи.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без виклику учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, господарський суд,-

УСТАНОВИВ:

02.01.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Томаш" (далі - постачальник, позивач) та Фізичною особою-підприємцем Зубовою Надією Володимирівною (далі - покупець, відповідач) укладено договір поставки №205 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобов`язується систематично поставляти і передавати у власність покупця лікарські засоби, медичні вироби та інші товари, які мають право придбавати та продавати аптечні заклади та їх структурні підрозділи (далі по тексту - товар), а покупець зобов`язується приймати товар і вчасно здійснювати його оплату на умовах цього договору.

У зв`язку з неможливістю заздалегідь визначити обсяги кожної поставки, сторони домовились про те, що кількість і асортимент товару визначає покупець безпосередньо перед поставкою з наявного на складі постачальника товару (п. 2.1 договору).

Згідно з п. 2.2 договору поставка товару може здійснюватися шляхом доставки за адресою, яку вказано покупцем (на умовах DDP, згідно правил Інкотермс 2010) або на умовах самовивозу.

Формування асортименту і поставки здійснюється на підставі усного, письмового або в електронному вигляді замовлення покупця. Постачальник зобов`язаний розглянути замовлення і повідомити покупця про прийняття замовлення, обсяг його виконання, термінах, цінах. Замовлення покупця зберігається у постачальника протягом 3-х днів з моменту приймання товару (п. 2.3 договору).

Передача товару від постачальника покупцеві здійснюється на підставі супровідних документів (накладної, акта). Підпис на супровідних документах матеріально відповідальної особи, яка одержала товар, засвідчується печаткою покупця (за наявності) згідно довіреності на приймання та підписання накладних при прийманні товару (п. 2.4 договору).

Пунктом 3.1 договору визначено, що загальна сума договору складається із суми всіх накладних за договором.

Ціна товару, сума кожної поставки, відстрочка оплати поставленого товару і розмір націнки вказується в накладних, які є невід`ємною частиною даного договору (п. 3.2 договору).

Відповідно до п. 4.2 договору покупець зобов`язаний прийняти й оплатити товар на умовах даного договору.

Згідно з п. 6.2 договору покупець за даним договором, несе таку відповідальність:

- за несплату вартості товару у встановлений термін сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, за кожен день прострочення;

- за прострочення виконання грошового зобов`язання понад 30 днів від дати узгодженого терміну оплати, сплачує постачальнику 30% від загальної вартості несплаченого товару.

Даний договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2022. Якщо після закінчення терміну дії даного договору, сторони продовжують співпрацювати по предмету договору, і не було пропозиції про зміну його умов, то договір вважається пролонгованим на кожний наступний календарний рік (п. 7.3 договору).

Договір підписаний сторонами та скріплений печатками без зауважень та заперечень до нього.

Згідно зі статтею 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

В матеріалах справи відсутні докази того, що спірний договір визнавався недійсним в судовому порядку.

Так, жодна із сторін письмово не виявила бажання припинити дію договору.

Відтак, договір поставки №205 від 02.01.2020 був чинним протягом спірного періоду.

На виконання умов договору, позивач здійснив поставку товару на загальну суму 58332,12грн, на підтвердження чого надав підписані сторонами та скріплені їх печатками товарно-транспортні накладні, в яких визначено умови поставки, оплати, вартість та асортимент товару:

- №48675 від 22.02.2022 на суму 616,42грн;

- №48789 від 22.02.2022 на суму 736,31грн;

- №48790 від 22.02.2022 на суму 8838,95грн;

- №48837 від 22.02.2022 на суму 609,40грн;

- №49013 від 22.02.2022 на суму 1057,95грн;

- №49195 від 22.02.2022 на суму 753,60грн;

- №49196 від 22.02.2022 на суму 4886,99грн;

- №48605 від 22.02.2022 на суму 863,94грн;

- №48753 від 22.02.2022 на суму 3624,29грн;

- №50346 від 23.02.2022 на суму 1521,66грн;

- №50390 від 23.02.2022 на суму 1055,16грн;

- №50391 від 23.02.2022 на суму 10265,17грн;

- №50438 від 23.02.2022 на суму 815,61грн;

- №50610 від 23.02.2022 на суму 443,39грн;

- №50611 від 23.02.2022 на суму 9891,69грн;

- №50756 від 23.02.2022 на суму 69,02грн;

- №50757 від 23.02.2022 на суму 366,58грн;

- №50755 від 23.02.2022 на суму 373,84грн;

- №50758 від 23.02.2022 на суму 577,70грн;

- №50784 від 23.02.2022 на суму 10964,45грн (а.с. 12-36 том 1).

У зв`язку з не оплатою поставленого товару у відповідача виникла заборгованість у загальній сумі 58332,12грн.

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у сумі 57892,66грн, що і є причиною виникнення спору.

Предметом розгляду у даній справі є стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу за поставлений товар, пені та штрафу за прострочення виконання зобов`язання з оплати вартості поставленого товару.

Предметом доказування у даній справі є обставини укладення договору поставки, строк його дії, умови поставки, загальна ціна, строк оплати, докази оплати, наявність/відсутність заборгованості, наявність/відсутність підстав для застосування відповідальності за порушення зобов`язань за договором.

За змістом статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. (стаття 626 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У відповідності до статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 1 статті 691 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Договір купівлі-продажу є оплатним, відтак одним із основних обов`язків покупця є оплата ціни товару. Ціна - грошове відображення вартості товару за його кількісну одиницю. Ціна товару, як правило, визначається у договорі за згодою сторін.

Частиною 1 статті 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

В матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо наявності заперечень відповідача стосовно обсягів, строку, вартості та якості поставленої продукції.

Протягом розгляду справи судом жодних заперечень з приводу прийняття продукції за зазначеними видатковими накладними відповідачем також не заявлено.

Разом з цим, відповідач у клопотанні про зменшення розміру штрафних санкцій не заперечував щодо наявної в нього заборгованості.

Отже, суд приходить до висновку, що позивачем дотримано положення договору в частині виконання його зобов`язань.

Враховуючи зазначений вид договорів, вбачається, що він є оплатним, і обов`язку постачальника за договором поставити товар відповідає обов`язок покупця оплатити вартість цього товару.

У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Враховуючи визначений сторонами у пункті 3.2 договору та товарно-транспортними накладними порядок розрахунків за поставлений товар, приймаючи до уваги його прийняття відповідачем за наведеними товарно-транспортними накладними, суд зазначає, що строк оплати є таким, що настав:

- 04.03.2022 за товарно-транспортними накладними №№48675, 48789, 48790, 48837, 49013, 49195, 49196, 48605, 48753 від 22.02.2022 на загальну суму 21987,85грн, прострочення з 05.03.2022;

- 07.03.2022 за товарно-транспортними накладними №№50346, 50390, 50391, 50438, 50610, 50611, 50756, 50757, 50755, 50758, 50784 від 23.02.2022 на загальну суму 36344,27грн, прострочення з 08.03.2022.

Будь-яких доказів своєчасної оплати заявленої позивачем до стягнення заборгованості у сумі 57892,66грн відповідачем згідно з положеннями статей 13, 74 ГПК України під час розгляду справи не надано, а судом таких обставин не встановлено.

Таким чином, враховуючи межі позовних вимог, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 57892,66грн визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Окрім вимоги про стягнення основного боргу позивач просить стягнути з відповідача пеню згідно з ч.1 п. 6.2 договору в загальному розмірі 10022,31грн та штраф у загальному розмірі 17367,80грн, який розрахований на підставі ч. 2 п. 6.2 договору, відповідно до розрахунку (а.с. 37-39 том 1).

Згідно з частиною першою статті 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

За частиною першою статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з п. 6.2 договору покупець за даним договором, несе таку відповідальність:

- за несплату вартості товару у встановлений термін сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, за кожен день прострочення;

- за прострочення виконання грошового зобов`язання понад 30 днів від дати узгодженого терміну оплати, сплачує постачальнику 30% від загальної вартості несплаченого товару.

Заявлена позивачем пеня розрахована у сумі 10022,31грн за загальний період з 05.03.2022 по 01.09.2022.

Перевіркою здійсненого позивачем розрахунку пені судом встановлені арифметичні помилки, а також не врахування наступних положень законодавства.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день (ч. 5 ст. 254 ЦК України).

З огляду на викладене, з урахуванням дати виникнення у відповідача грошового зобов`язання перед позивачем та меж позовних вимог, правомірними є позовні вимоги про стягнення з відповідача пені у розмірі 9982,47грн за загальний період з 05.03.2022 по 01.09.2022, з яких:

- 3719,31грн за період з 05.03.2022 по 31.08.2022 із загальної заборгованості у сумі 21548,39грн за товарно-транспортними накладними №№48675, 48789, 48790, 48837, 49013, 49195, 49196, 48605, 48753 від 22.02.2022;

- 6263,16грн за період з 08.03.2022 по 01.09.2022 із загальної заборгованості у сумі 36344,27грн за товарно-транспортними накладними №№50346, 50390, 50391, 50438, 50610, 50611, 50756, 50757, 50755, 50758, 50784 від 23.02.2022.

Перевіркою здійсненого позивачем розрахунку штрафу судом порушень не встановлено.

На підставі викладеного з урахуванням встановлених обставин, вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, шляхом стягнення 57892,66грн - основного боргу, 9982,47грн - пені, 17367,80грн - штраф 30%. В решті позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України у разі часткового задоволення позову всі судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин судовий збір покладається на відповідача у сумі 2479,84грн (85242,93 х 2481,00/85282,77 = 2479,84).

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76, 77- 79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Томаш" до Фізичної особи-підприємця Зубової Надії Володимирівни про стягнення заборгованості в загальному розмірі 85282,77грн, з якої: 57892,66грн - основний борг, 10022,31грн - пеня, 17367,80грн - штраф - задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Зубової Надії Володимирівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Томаш" (61204, Харківська обл., м. Харків, пр. Л. Свободи, буд. 46-в, кв. 79, ідентифікаційний код: 25184975) 57892,66грн - основного боргу, 9982,47грн - пені, 17367,80грн - штраф 30% та 2479,84грн - витрат зі сплати судового збору.

Відмовити в задоволенні позову в частині стягнення з Фізичної особи-підприємця Зубової Надії Володимирівни на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Томаш" 39,84грн - пені.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено: 16.01.2023.

Суддя В.О. Татарчук