ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

16.01.2023 р. справа № 914/2509/22

Суддя Юркевич М.В., розглядаючи заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Імекс Макс", село Дуліби, Стрийський район, Львівська область

про відвід судді Господарського суду Львівської області Сухович Ю.О. у справі №914/2509/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вімекс-М", місто Рогатин, Івано-Франківська область

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Імекс Макс", село Дуліби, Стрийський район, Львівська область

про стягнення 83 000,00 грн.

ВСТАНОВИВ

У провадженні Господарського суду Львівської області перебуває справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вімекс-М" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Імекс Макс" про стягнення 83 000,00 грн основного боргу.

Рішенням Господарського суду Львівської області у справі №914/25/09/22 від 14.12.2022 позов задоволено повністю.

Від Товариства з обмеженою відповідальністю "Вімекс-М" надійшла заява б/н від 19.12.2022 (вх.№4284/22) про ухвалення додаткового рішення у справі №914/2509/22.

Ухвалою від 23.12.2022 суд постановив прийняти заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Вімекс-М" про стягнення витрат на професійну правничу допомогу до розгляду та призначити судове засідання для розгляду заяви на 04.01.2023 року.

Крім того, 04.01.2023 через систему "Електронний суд" (документ сформований в системі "Електронний суд" 04.01.2023) від представника відповідача надійшла заява про відвід судді Сухович Ю.О. (вх.№271/23 від 04.01.2023).

Ухвалою від 04.01.2023 суд постановив відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Імекс Макс" про відвід судді Сухович Ю.О. у справі № 914/2509/22 (вх.№271/23 від 04.01.2023).

Ухвалою від 04.01.2023 суд постановив відкласти розгляд заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу на 09.01.2023 року о 10:00 год.

Ухвалою від 09.01.2023 суд постановив відкласти розгляд заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу на 23.01.2023 року о 10:00 год.

12.01.2023 через систему "Електронний суд" (документ сформований в системі "Електронний суд" 12.01.2023) від представника відповідача надійшла заява про відвід судді Сухович Ю.О. (вх.№812/23 від 12.01.2022).

Заява обґрунтована тим, що відповідачу з системи "Електронний суд" стало відомо, що ухвалою господарського суду Львівської області від 09.01.2023 року у справі №914/2509/22 було відкладено розгляд заяви ТзОВ "Вімекс-М" (вх. № 4284/22 від 23.12.2022р) про відшкодування судових витрат у справі №914/2509/22 на 23.01.2023 року. На думку відповідача це вже третє відкладення розгляду заяви ТзОВ "Вімекс-М" (вх. № 4284/22 від 23.12.2022р) про відшкодування судових витрат у справі №914/2509/22 на 23.01.2023 року, яка на думку відповідача, до теперішнього часу призначалася судом спочатку на 04.01.2023 року, а потім 09.01.2023 року. Відповідач стверджує, що 10 денний строк вказаний у ч.3. ст. 244 ГПК України є граничним та подовженню не підлягає.

На думку відповідача, суддею Господарського суду Львівської області Сухович Ю.О. розгляд заяви ТзОВ "Вімекс-М" (вх. № 4284/22 від 23.12.2022р) про відшкодування судових витрат у справі №914/2509/22 призначено на 23.01.2023 року тобто з грубим, довготривалим та у три рази збільшеним граничним терміном встановленим ч.3. ст. 244 ГПК України. Також відповідач стверджував, що підставою для відкладення ухвалою Господарського суду Львівської області від 09.01.2023 року у справі №914/2509/22 заяви ТзОВ "Вімекс-М" (вх. № 4284/22 від 23.12.2022р) про відшкодування судових витрат у справі №914/2509/22 була встановлена суддею Господарського суду Львівської області Сухович Ю.О. невідповідність матеріалам справи доказам понесення ТзОВ "Вімекс-М" витрат на правову допомогу, які було додано ТзОВ "Вімекс-М".

Відповідач зазначав, що невідповідність доданих ТзОВ "Вімекс-М" до заяви ТзОВ "Вімекс-М" (вх. № 4284/22 від 23.12.2022р) про відшкодування судових витрат у справі №914/2509/22 доказів на відшкодування судових витрат мали мати наслідком прийняття судом рішення про відмову у задоволені заяви ТзОВ "Вімекс-М" (вх. № 4284/22 від 23.12.2022р), оскільки надання будь-яких додаткових доказів неможливо поза межами 5 денного терміну встановленого абз. 2 ч. 8 ст. 129 ГПК України. Проте, на думку відповідача, суддя Господарського суду Львівської області Сухович Ю.О. побачивши аргументи ТзОВ "Імекс Макс" викладенні у запереченнях ТзОВ "Імекс Макс" на заяву ТзОВ "Вімекс-М" (вх. № 4284/22 від 23.12.2022) замість прийняття судового рішення по суті заяви, відклала розгляд заяви ТзОВ "Вімекс-М" (вх. № 4284/22 від 23.12.2022) та ухвалою від 09.01.20223 року витребувала додаткові докази у ТзОВ "Вімекс-М", які, на думку відповідача, мають спростувати заперечення ТзОВ "Імекс Макс".

Вищевказані обставини, на переконання відповідача, свідчать, що суддя Господарського суду Львівської області Сухович Ю.О. розглядає заяву ТзОВ "Вімекс-М" (вх. № 4284/22 від 23.12.2022) про відшкодування судових витрат у справі №914/2509/22 з грубим порушенням завдань та засад господарського судочинства, порушенням права ТзОВ "Імекс Макс" на справедливий суд та доступу до правосуддя, зокрема через несправедливе, упереджене та несвоєчасне вирішення судом заяву ТзОВ "Вімекс-М" (вх. № 4284/22 від 23.12.2022) з порушенням верховенства права, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін, і розумності строків розгляду справи судом.

Ухвалою від 13.01.2023 р. суддя Сухович Ю.О., розглянувши заяву про відвід визнала її необґрунтованою. Цією ж ухвалою, справу, для вирішення питання про відвід, відповідно до ст. 32 ГПК України, було передано на автоматизований розподіл.

Протоколом автоматизованого розподілу від 13.01.2023р., головуючим суддею по розгляду заяви відповідача про відвід судді Сухович Ю.О. від 12.01.2023р. було визначено суддю Юркевича М.В.

У відповідності до ч.7,8 ст. 39 ГПК України, питання про відвід має бути розглянуто не пізніше двох днів з дня надходження заяви про відвід, а у випадку розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід.

Суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи.

З огляду на вищенаведене, суддя Юркевич М.В., розглянувши заяву відповідача про відвід судді Сухович Ю.О., встановив наступне:

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтею 35 Господарським процесуальним кодексом України.

Приписами частини 1 статті 35 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до частини 4 статті статті 35 Господарського процесуального кодексу України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Заяву про відвід судді мотивовано наявністю підстав, передбачених пунктом 5 частини 1 статті 35 Господарського процесуального кодексу України, а саме: є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до частини 3 статті 38 Господарського процесуального кодексу України, відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Статтею 15 Кодексу суддівської етики передбачено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспекти. Зокрема, у рішеннях у справах "Гаусшильдт проти Данії", "Мироненко і Мартиненко проти України" зазначено, що наявність безсторонності для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

Додатково і на доповнення до цього ставлення судді до справи має важливе, проте не вирішальне значення. Вирішальною є можливість об`єктивного підтвердження таких фактів (наприклад, рішення у справі ЄСПЛ "Ferrantelli and Sanyangelo v. Italy", постанова від 07.08.1996, збірник 1996-ІІІ, с. 951-52, параграф 58, та рішення у справі "Wettstein v. Switzerland", № 33958/96, параграф 44).

Об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків, вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття (п.п. 1.2, 2.1 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 №2006/23).

Підсумовуючи вищевикладене, можна констатувати, що для відводу судді заявник повинен навести реальні факти та надати дійсні докази, які у своїй сукупності свідчили б про існування ризику порушення суддею обов`язку неупередженого розгляду справи та/або спростовували презумпцію неупередженості судді.

Слід зазначити, що головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

Щодо обґрунтованості заявленого відводу, суд зазначає, що наведені в заяві про відвід судді обставини, які, на переконання заявника, є підставою для сумнівів в неупередженості, об`єктивності судді Сухович Ю.О. у даній справі, не підтверджують наявності об`єктивних підстав для відводу судді, зважаючи на таке.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Бочан проти України" від 03.05.2007 суд нагадує, що "безсторонність", має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

В контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного. У контексті об`єктивного критерію, окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення Суду у справі "Газета "Україна-Центр" проти України" (заява 16695/04) від 15.07.2010).

В рішенні у справі "Білуха проти України" від 09.11.2006 сказано: "стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного".

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 24.05.1989 у справі №11/1987/134/188 "Hauschildt v. Denmark", найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості. Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (пункт 48).

Тобто, заявлений учасником відвід складу суду від розгляду справи має ґрунтуватися не на особистих переконаннях заявника щодо обставин спірних правовідносин, а саме на оцінці особистих переконань конкретного судді у конкретній справі та його фактичної поведінки при вирішенні такої справи.

Досліджуючи наведені критерії оцінки в межах даної справи, суд відзначає, що презумпція особистої неупередженості судді діє доти, доки не з`являться докази на користь протилежного, однак, в даному випадку заявником жодних доказів на підтвердження особистої упередженості судді Сухович Ю.О. у вирішенні справи №914/2509/22 не подано.

Мотивація наведена відповідачем у заяві про відвід судді є саме незгодою із процесуальними рішеннями судді, що відповідно до положень частини 4 статті 35 Господарського процесуального кодексу України, не може бути підставою для відводу.

У разі незгоди особи, яка бере участь у справі, з процесуальними діями судді під час судового розгляду справи сторона має право оскарження прийнятих за результатами розгляду справи рішень в апеляційному чи касаційному порядку. Оцінку процесуальним діям суду можуть надавати лише суди вищих інстанції, незгоду з судовим рішенням сторона по справі має право викласти в апеляційній чи касаційній скарзі.

На думку суду, подання заяви про відвід судді втретє є вчиненням дій з метою перешкоджання судочинству, яке можна кваліфікувати, як зловживання процесуальними правами.

Неприпустимість зловживання процесуальними правами є однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства (пункт 11 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною першою статті 43 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Тобто, процесуальні права надано законом тим особам, які беруть участь у процесі, для сприяння суду під час розгляду справ, їх правильному вирішенню. І кожного разу, коли сторона у справі вчиняє будь-яку процесуальну дію не із цією метою, а задля досягнення якихось сторонніх цілей, вона виходить за межі дійсного змісту свого права, тобто використовує його всупереч основним засадам судочинства, а отже, зловживає ним.

Крім того, відповідач зазначає про те, що на електронну пошту відповідача 26.12.2022 року надійшла копія рішення господарського суду Львівської області від 14.12.2022 року у справі №914/2509/22, у якому зазначено, що повний текст його було виготовлено 19.12.2022 року. Аналогічний текст було завантажено 26.12.2022 року у систему «Електронний суд». Таким чином, на думку відповідача, рішення Господарського суду Львівської області від 14.12.2022р. року у справі №914/2509/22 було виготовлено суддею Сухович Ю.О. поза межами електронної системи діловодства Господарського суду Львівської області, та надіслано адміністратору Єдиного державного реєстру судових рішень з порушенням одноденного строку встановленого діючими нормативно правовими актами, що з одного боку може свідчити про фальсифікацію судового рішення, а з іншого скоротило відповідачу передбачений Господарським процесуальним кодексом України термін для апеляційного оскарження цього судового рішення, що на думку відповідача, є порушення суддею Сухович Ю.О. права відповідача на справедливий суд та доступ до правосуддя.

Відтак, відповідач вважає, що вищевказані обставини викликають у нього сумнів у неупередженості та об`єктивності судді, у зв`язку з чим висловив недовіру судді Господарського суду Львівської області Сухович Ю.О. та заявив відвід судді.

У заяві про відвід судді представником відповідача фактично надається оцінка процесуальним діям судді Сухович Ю.О. при розгляді справи №914/2509/22.

Відповідно до ч. 4 ст. 35 ГПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідачем не обґрунтовані та не підтверджені підстави для відводу судді, визначені приписами п.5 ч.1 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України.

Інших обставин, які б викликали сумнів у неупередженості судді та недовірі судді при розгляді даної справи, у заяві не наведено.

З огляду на вищенаведене, заявник не представив суду належних доказів, які свідчили б про наявність передбачених ст. 35, 36 ГПК України підстав для відводу головуючої судді Сухович Ю.О., відтак такий відвід є необґрунтований та підлягає відмові в його задоволенні.

Керуючись ст. ст. 32, 35, 36, 39, 234 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ІМЕКС МАКС" про відвід судді Сухович Ю.О. у справі №914/2509/22 - відмовити.

2. Справу №914/2509/22 передати раніше визначеному судді для розгляду.

Суддя Юркевич М.В.