ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.01.2023 Справа № 917/1417/22

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України", вул. Шолуденка, 1, м. Київ, 04116

до Соціально-гуманітарного відділу Опішнянської селищної ради, вул. Перемоги, 3, смт. Опішня, Зіньківський район, Полтавська область, 38164

про стягнення грошових коштів

Суддя Ціленко В.А.

Секретар судового засідання: Білоус О.В.

Представники сторін в судове засідання не викликались, справа розглядається за наявними матеріалами в порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до ст.247 Господарського процесуального кодексу України.

Суть спору: Стягується 118 871,96 грн. основного боргу, 21 395,79 грн. інфляційних витрат, 2 071,31 грн. 3 % річних та 17 553,97 грн. пені за порушення грошових зобов`язань, згідно Договору постачання природного постачальником "останньої надії".

Відповідач у визначений судом строк, без поважних причин, відзив на позов не надав, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі від 14.11.2022 року отримана 17.11.2022 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Відповідно до Типового договору постачання природного газу постачальником «останньої надії», затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року, Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України", м. Київ з 01.11.2021 року по 31.12.2021 року поставило Соціально-гуманітарному відділу Опішнянської селищної ради, смт. Опішня 23,99990 м3 природного газу 477 958,35.

Позивач у справі посилається на те, що Споживач за поставлений газ розрахувався лише частково, тому просить суд стягнути з Відповідача залишок заборгованості в сумі 118 871,96 грн. та додаткові нарахування за порушення грошових зобов`язань, у примусовому порядку.

При ухваленні рішення судом враховано наступне.

Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.

Правовідносини, що склалися між сторонами регулюються договором поставки, відповідно до якого продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ст. 712 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона передає або зобов`язується передати майно у власність другій стороні, а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки (ст. 712 Цивільного кодексу України).

Так, як предметом заявленого позову є поставка природного газу, правовідносини регулюються спеціальними законами та нормативними актами, а саме Законом України «Про ринок природного газу» від 09.04.2015 № 329-VIII, Кодексом газотранспортної системи та Правилами постачання природного газу, затвердженими Постановою Національної комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496.

Із наданих позивачем доказів вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" (Постачальник) відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від і 04.07.2017 № 880 забезпечує ліцензійне постачання природного газу на території України.

За результатами державного конкурсу та відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 917-р Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» визначено постачальником «останньої надії» на ринку природного газу.

Відповідно до пункту 26 частини 1 статті 1 Закону України «Про ринок природного газу», постачальник «останньої надії» - визначений Кабінетом Міністрів України постачальник, який не має права відмовити в укладенні договору постачання природного газу на обмежений період часу.

26.10.2021 року набула чинності Постанова Кабінету Міністрів України від 25.10.2021 № 1102 «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 за № 809 і від 9 грудня 2020 № 1236» пунктом 2 якої визначено зобов`язання Акціонерного товариства «Магістральні газопроводи України», Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України», операторів газорозподільних систем, забезпечити автоматичне включення оператором газотранспортної системи, за участю операторів газорозподільних систем, до портфеля постачальника «останньої надії» обсягів природного газу, спожитих з 1 жовтня 2021 року бюджетними установами (в значенні Бюджетного кодексу України), закладами охорони здоров`я державної власності (казенні підприємства та/або державні установи тощо) та закладами охорони здоров`я комунальної власності (комунальні некомерційні підприємства та/або комунальні установи, та/або спільні комунальні підприємства тощо), постачання природного газу яким не здійснювалося жодним постачальником.

Соціально-гуманітарний відділ Опішнянської селищної ради (Споживач) є бюджетною установою (в значенні Бюджетного кодексу України).

У зв`язку з відсутністю постачання природного газу іншим постачальником оператором газотранспортної системи, за участю операторів газорозподільних систем, об`єми природного газу, спожитого Відповідачем з 1 листопада 2021 року по 31 грудня 2021 року автоматично включено до портфеля постачальника «останньої надії» - Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» і відповідно спожитий природний газ віднесено до об`ємів, поставлених Позивачем.

Факт включення Відповідача до реєстру споживачів постачальника «останньої надії» та віднесення газу, спожитого Відповідачем, до портфеля постачальника «останньої надії» з наведених вище підстав підтверджується:

- листом оператора ГТС від 29.06.2022 №ТОВВИХ-22-6848 та інформацією щодо остаточної алокації відборів споживача з ЕІС-кодом 56ХS00016ONQM00E;

- інформацією щодо споживачів, які були зареєстровані в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» від оператора ГРМ (Форма № 10)

- відомостями з інформаційної платформи Оператора ГТС щодо споживача з ЕІС кодом 56ХS00016ONQM00E (надається у вигляді Print Screen з особистого кабінету Позивача на інформаційній платформі Оператора ГТС).

Відповідно до пункту 1 розділу VI Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) № 2496 від 30.09.2015, договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» укладається у випадках, передбачених пунктом 3 розділу VI, з урахуванням вимог статей 205, 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом публічної оферти постачальника «останньої надії» та її акцептування споживачем через факт споживання газу за відсутності іншого постачальника. Договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» не потребує двостороннього підписання.

Договір постачання між постачальником «останньої надії» і споживачем вважається укладеним з дня, визначеного на інформаційній платформі оператора газотранспортної у системи днем початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» відповідно до Кодексу газотранспортної системи.

Типовий договір постачання природного газу постачальником «останньої надії затверджений постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2501.

Так, відповідно до підпункту 4.2. розділу IV Договору, об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу Споживачем за розрахунковий період визначається за даними і оператора ГРМ за підсумками розрахункового періоду, що містяться в базі даних Оператора ГТС та доведені Споживачу Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу.

Відповідно до пункту 2 глави 7 розділу XII Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою НКРЕКП № 2493 від 30.09.2015 (далі - Кодекс ГТС) у точках виходу до газорозподільної системи з метою проведення остаточної алокації щодобових відборів/споживання, що не вимірюються щодобово, оператор газорозподільної системи до 08 числа газового місяця (М+1) надає оператору газотранспортної системи інформацію про фактичний місячний відбір/споживання природного газу окремо по кожному споживачу, відбір/споживання якого не вимірюється щодобово. У випадку якщо комерційний вузол обліку обладнаний обчислювачем (коректором) з можливістю встановити за результатами місяця фактичне щодобове споживання природного газу, така інформація додатково надається в розрізі газових днів газового місяця (М).

Таким чином, об`єм (обсяг) спожитого Споживачем природного газу передається Оператором ГРМ в інформаційну платформу Оператора ГТС та використовується Постачальником для розрахунку вартості спожитого природного газу.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до договору, так як одностороння відмові від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається.

За приписами ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Позивач проводить нарахування вартості спожитого Споживачем природного газу виключно на підставі даних Оператора ГРМ про об`єм (обсяг) розподіленого/спожитого Споживачем природного газу, які отримує в процесі доступу до інформаційної платформи і оператора ГТС.

Вартість природного газу визначається шляхом множення об`ємів природного газу, на ціну природного газу, визначену відповідно до встановленого тарифу.

З 1 жовтня 2021 року ціна природного газу, що постачається постачальником «останньої надії» щоденно розраховується за формулою, наведеною в пункті 24 Порядку проведення конкурсу з визначення постачальника «останньої надії», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 р. № 809 в редакції Постанови Кабінету Міністрів України № 1102. Цією ж Постановою Кабінету Міністрів України № 1102 на період постачання з 1 жовтня по 30 листопада 2021 встановлено граничний розмір ціни природного газу для Бюджетних організацій, яка не може перевищувати 16,8 гривні за 1 куб. метр з урахуванням податку на додану вартість. Протягом жовтня-листопада 2021 року розрахована за формулою ціна природного газу перевищувала 16,8 грн за 1 куб.метр, отже у цей період застосовується гранична ціна в 16,8 грн за 1 куб.метр.

З 1 грудня 2021 ціна природного газу (з урахуванням ПДВ) відповідно до умов Договору і опублікована/оприлюднена на на сайті Позивача за посиланням https://gas.ua/uk/business/news/pon-archive-price. Ціна природного газу також підтверджується довідкою Позивача.

Разом із цим, відповідно до пункту 4.3. Договору, Постачальник зобов`язаний надати Споживачу рахунок на оплату природного газу за цим Договором не пізніше 10 числа календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, в обумовлений між Постачальником і Споживачем спосіб (поштою за замовчуванням, через електронний кабінет у споживача тощо - якщо Сторонами це окремо обумовлено).

На виконання вказаного пункту Позивачем направлялись на адресу Відповідача відповідні рахунки на оплату поставленого природного газу, однак останнім такі рахунки були сплачені лише частково.

Пунктом 4.4. Типового Договору передбачено, що Споживач зобов`язаний оплатити вартість спожитого ним природного газу до закінчення календарного місяця, наступного за місцем постачання природного газу.

Таким чином, укладений між сторонами публічний типовий Договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно статей 173, 174, 175 Господарського кодексу України, статей 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно і статті 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Із наданих позивачем доказів та розрахунків вбачається, що з 01.11.2021 по 31.12.2021 року Позивач поставив природний газ в обсязі 23,99990 м3на загальну суму 477 958,35 грн., який Споживачем був оплачений лише частково, а заборгованість склала 118 871,96 грн.

З урахуванням викладений обставин заборгованість є доведеною належними доказами та підлягає стягненню з боржника.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплачує суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних, що підтверджую правомірність нарахування на суму боргу 21 395,79 грн. інфляційних витрат та 2 071,31 грн. 3 % річних.

Згідно ч. 2 ст. 546 та ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язань, ніж неустойка, порука, гарантія, застава, при тримання, завдаток. Виконання зобов`язання може забезпечуватися пенею, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення. Відповідно до Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 22.11.1996 року № 545/96-В за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань підлягають стягненню штрафні санкції у вигляді пені, розмір якої повинен визначатися обліковою ставкою Національного барку України, за увесь час користування чужими коштами та узгоджуватися в договорі.

Відповідно до пункту 4.5. Типового договору постачання природного газу постачальником "останньої надії" у разі порушення Споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим Договором він сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, що дає правові підстави для стягнення з відповідача 17 553,97 грн. пені.

Судові витрати відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.

Керуючись статтями 129, 232-233, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву задовольнити .

2. Стягнути з Соціально-гуманітарного відділу Опішнянської селищної ради (вул. Перемоги, 3, смт. Опішня, Зіньківський район, Полтавська область, 38164, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України", (вул. Шолуденка, 1, м. Київ, 04116, 5) 118 871,96 грн. основного боргу, 21 395,79 грн. інфляційних витрат, 2 071,31 грн. 3 % річних, 17 553,97 грн. пені та 2 481,00 грн. судового збору.

3. Рішення надіслати учасникам справи в порядку, встановленому статтею 242 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 11.01.2023

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.256 ГПК України). Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання

чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Ціленко В.А.