РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

09.01.2023Справа № 910/9227/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Полякової К.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна"

про стягнення 13099,76 грн.

без виклику представників сторін (без проведення судового засідання)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова група "ТАС" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" про стягнення 9661,37 грн. відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач, як страховик винної у ДТП особи, не відшкодував позивачу шкоду, завдану страхувальником відповідача внаслідок ДТП. Крім того, позивачем нараховані 1678,17 грн. пені, 623,26 грн. трьох процентів річних та 1136,96 грн. інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.09.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

У відзиві на позовну заяву відповідач наголосив, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження правомірності виплати страхового відшкодування позивачем страхувальнику, який не є власником пошкодженого транспортного засобу.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що на момент спірної ДТП у страхувальника були наявні водійське посвідчення та талон реєстрації транспортного засобу, який пошкоджено, а відтак позивач правомірно виплатив страхове відшкодування за даним випадком.

При розгляді справи судом враховано частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка визначає право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

18.06.2018 між позивачем, як страховиком, та ОСОБА_1 , як страхувальником, укладено договір-поліс № АМ/7415335 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за яким забезпечено транспортний засіб марки Volkswagen Passat, державний номер НОМЕР_1 .

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортний засіб марки Volkswagen Passat, державний номер НОМЕР_1 , зареєстрований у Литовській республіці.

17.12.2018 у м. Ківерці Волинської області відбулася дорожньо-транспортна пригода (зіткнення) між транспортним засобом марки Mercedes Sprinter, державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , та транспортним засобом марки Volkswagen Passat, державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , у зв`язку з чим останньому транспортному засобу завдано пошкоджень.

Вищезазначена ДТП за взаємним погодженням водіїв оформлена повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (європротоколом). У графі 14 європротоколу водій ОСОБА_2 визнав свою вину у скоєнні ДТП.

18.12.2018 страхувальник звернувся до позивача з заявою про настання події за договором від 18.06.2018 № АМ/7415335 та 27.12.2018 - із заявою на виплату страхового відшкодування.

Вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу марки Volkswagen Passat, державний номер НОМЕР_1 , визначено на підставі ремонтної калькуляції Audatex від 22.12.2018 № 20063_16.

На підставі вищевказаної ремонтної калькуляції Audatex від 22.12.2018 № 20063_16 позивач визначив розмір страхового відшкодування в сумі 9661,34 грн. відповідно до страхового акту від 27.12.2018 № 36179Р/16/2018 із розрахунком.

Дана сума страхового відшкодування в загальному розмірі 9661,34 грн. сплачена позивачем на рахунок страхувальника ОСОБА_1 , що підтверджується платіжними дорученнями від 10.01.2019 № 117887.

Цивільно-правова відповідальність винного у скоєнні ДТП водія ОСОБА_2 на момент скоєння ДТП застрахована у відповідача за полісом № АМ/5840662, який станом на дату ДТП 17.12.2018 був діючим.

У зв`язку з цим, 04.01.2019 позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, яка відповідно до копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вручена відповідачу 09.01.2019 року.

У відповіді від 20.03.2019 на дану претензію відповідач листом № 2021-31 просив надати документи, необхідні для з`ясування обставин страхового випадку, а саме повної копії договору страхування та документів щодо отримання страхового відшкодування ОСОБА_1 .

За змістом статті 980 ЦК України, статті 4 Закону України "Про страхування" залежно від предмета договору страхування може бути особистим, майновим, а також страхуванням відповідальності.

Згідно з положеннями статті 999 ЦК України і статей 6, 7 Закону України "Про страхування" за вольовою ознакою страхування може бути добровільним і обов`язковим, тому кожен вид страхування має свої особливості правового регулювання.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Отже, позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, набув права потерпілої особи в межах здійсненої виплати.

Станом на час настання страхового випадку (ДТП) цивільно-правову відповідальність особи, винної у скоєнні ДТП, застраховано відповідачем на підставі полісу № АМ/5840662 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до пункту 33.2 статті 33 Закону в разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідний підрозділ Національної поліції про її настання. У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідного підрозділу Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

На виконання Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування", МТСБУ встановлено відповідний зразок повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та за погодженням з Державною автомобільною інспекцією Міністерства внутрішніх справ України затверджено протоколом Президії МТСБУ від 11 серпня 2011 року № 274/2011 Інструкцію щодо заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (далі - Інструкція).

Відповідно до пункту 1 вказаної вище Інструкції повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (далі - Повідомлення) - це письмове повідомлення встановленого МТСБУ зразка, яке надається страховику чи МТСБУ водієм транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно з пунктом 2 Інструкції Повідомлення заповнюється та підписується водіями транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди. Повідомлення може оформлятися одним із водіїв транспортних засобів виключно у разі, якщо оформлення ДТП здійснювалося уповноваженими на те працівниками міліції.

Пунктом 4 Інструкції визначено, що Повідомлення заповнюється чітко, розбірливо, від руки кульковою ручкою, бажано друкованими літерами, при цьому обов`язково зазначаються всі відомості про кожного учасника ДТП. Вибір учасником колонки (жовта чи блакитна) не має значення.

Відповідно до пункту 5 Інструкції у разі настання ДТП за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти Повідомлення. У такому разі водії транспортних засобів після складення Повідомлення мають право залишити місце ДТП та звільняються від обов`язку інформувати працівників державних правоохоронних органів про її настання.

Порядок заповнення Повідомлення чітко регламентований пунктом 7 Інструкції.

Як встановлено судом, спірна дорожньо-транспортна пригода оформлена водіями шляхом складання спрощеного повідомлення без виклику працівників Національної поліції України. У графі 14 європротоколу водій транспортного засобу марки Mercedes Sprinter, державний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_2 визнав свою вину у скоєнні ДТП 17.12.2018.

При цьому судом ураховані заперечення відповідача про те, що станом на момент настання ДТП власником транспортного засобу марки Volkswagen Passat, державний номер НОМЕР_1 , значилося ЗАТ «Самбука», а не ОСОБА_1 .

Водночас, відповідно до умов договору-полісу від 18.06.2018 № АМ/7415335, за яким позивачем забезпечено транспортний засіб марки Volkswagen Passat, державний номер НОМЕР_1 , страхувальником за договором виступає саме ОСОБА_1 .

Згідно з підпунктами а, б) пункту 2.1. Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб.

Відтак, за наявності у водія транспортного засобу реєстраційного документа на цей транспортний засіб, законність володіння таким транспортним засобом презюмується. При цьому, судом не встановлено та відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності реєстраційних документів у водія транспортного засобу марки Volkswagen Passat, державний номер НОМЕР_1 , на момент ДТП, чи доказів відсутності посвідчення водія у ОСОБА_1 .

У пункті 2.2. Правил дорожнього руху власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Матеріали справи не містять доказів заволодіння застрахованим транспортним засобом марки Volkswagen Passat, державний номер НОМЕР_1 , неправомірним способом водієм ОСОБА_1 , у зв`язку з чим суд відхиляє посилання відповідача на відсутність у водія ОСОБА_1 права на управління транспортним засобом марки Volkswagen Passat, державний номер НОМЕР_1 , на момент скоєння ним ДТП та підстав для виплати страхової суми позивачем.

Близька за змістом правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08.04.2019 у справі № 910/14693/17.

Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 20.03.2018 у справі № 911/482/17 та від 03.07.2019 у справі № 910/12722/18.

Приймаючи до уваги вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу марки Volkswagen Passat, державний номер НОМЕР_1 , згідно з ремонтною калькуляцією Audatex від 22.12.2018 № 20063_16, суд дійшов висновку про обґрунтованість визначеного розміру заподіяної шкоди в сумі 9661,34 грн. При цьому судом ураховано, що в прохальній частині позову позивач просив стягнути 9661,37 грн.

Відповідно до пункту 12.1 статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Аналогічну позицію викладено в статті 9 Закону України «Про страхування».

Відповідно до даних полісу № АМ/5840662 розмір франшизи становить 2000 грн., однак позивачем дана сума не вирахувана із заявленої до стягнення суми страхового відшкодування.

Отже, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача 7661,34 грн. страхового відшкодування.

Також позивач просить стягнути з відповідача 1678,17 грн. пені, нарахованої за період з 09.04.2019 до 09.10.2019, а також 623,26 грн. трьох процентів річних та 1136,96 грн. інфляційних втрат, нарахованих за період з 09.04.2019 до 02.06.2021 року.

Відповідно до п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; б) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви.

Положеннями п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

За приписами п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: - у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; - у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

Згідно частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Правовідносини, в яких страховик у разі настання страхового випадку зобов`язаний здійснити страхову виплату, є грошовим зобов`язанням, а тому правовідносини з відшкодування шкоди в порядку суброгації, які склалися між сторонами у справі, також є грошовим зобов`язанням.

Судом прийнято до уваги, що позивач звернувся до відповідача із заявою про страхове відшкодування 04.01.2019, яка вручена відповідачу 08.01.2019 року. У зв`язку з цим, прострочення відповідача з виплати страхового відшкодування виникло з 09.04.2019 року.

Здійснивши власний арифметичний перерахунок пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат, нарахованих за визначений позивачем період, але на суму страхового відшкодування в розмірі 7661,34 грн., суд дійшов висновку про стягнення з відповідача 1 330,76 грн. пені, 494,31 грн. трьох процентів річних та 1 012,91 грн. інфляційних втрат.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судові витрати, які складаються зі сплаченої позивачем суми судового збору, відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 86, 129, 232, 236-241, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців,40; ідентифікаційний код 20782312) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" (03117, м. Київ, проспект Перемоги,65; ідентифікаційний код 30115243) 7661 (сім тисяч шістсот шістдесят одну) грн. 34 коп. відшкодування шкоди, 1 330 (одну тисячу триста тридцять) грн. 76 коп. пені, 494 (чотириста дев`яносто чотири) грн. 31 коп. трьох процентів річних, 1 012 (одну тисячу дванадцять) грн. 91 коп. інфляційних втрат, а також 1819 (одну тисячу вісімсот дев`ятнадцять) грн. 38 коп. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя К.В. Полякова