ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

09.01.2023 р. Справа № 914/16/23

Господарський суд Львівської області у складі судді Кітаєвої С.Б., розглянувши матеріали позовної заяви: Ярославицької сільської ради, с.Ярославичі Дубенського району Рівненської області

до: Товариства з обмеженою відповідальністю «Кондор Логістик», м.Львів

про стягнення заборгованості. Ціна позову: 160200,66 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ярославицька сільська рада звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кондор Логістик» про стягнення заборгованості за договорами про закупівлю товару №1 та №2 від 08.01.2020 у розмірі 160200,66 грн., з якої: 89247,12 грн. основного боргу, 64706,25 грн. пені, 6247,29 грн. штрафу.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху, зважаючи на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 ГПК України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання до Господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається з відмітки відділення зв`язку на конверті, у якому позов поступив до Господарського суду Львівської області, позовна надіслана до суду 27.12.2022.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік", передбачено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2022 року становить 2481 гривень.

Позивачем до позовної заяви не додано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

З урахуванням заявлених вимог (стягнення 160200,66 грн. заборгованості), позивачу слід подати суду докази сплати у розмірі 2481грн. (1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Положеннями п.п.7,8,9,10 ч. 3 ст. 162 ГПК України передбачено, що позовна заява повинна містити:

- відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися (п.7);

- перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви (п.8);

- попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи (п.9);

- підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав (п.10).

Позовна заява не містись відомостей, передбачених у п.7 ч.3 ст.162 ГПК України про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися.

Позовна заява не містись відомостей, передбачених у п.8 ч.3 ст.162 ГПК України про зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Позовна заява не містить, передбаченого у п.9 ч.3 ст.162 ГПК України, попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку з розглядом справи.

Позовна заява не містить, передбаченого у п.10 ч.3 ст.162 ГПК України підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Стаття 164 ГПК України встановлює вимоги до документів, що додаються до позовної заяви, і вказує, що до позову повинні бути додані документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи, у тому числі відповідачу, копії позовної заяви і доданих до неї документів.

За приписами ст. 172 ГПК України, позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270, розрахунковим документом, що підтверджує факт надання послуг поштового зв`язку, є документ встановленої відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" форми і змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).

Враховуючи викладене, належним доказом відправлення відповідачеві (відповідачам) копії позовної заяви та доданих до неї документів є опис вкладення в поштовий конверт та документ, що підтверджує надання поштових послуг (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), надані в оригіналі.

До позовної заяви в якості доказу надсилання відповідачеві копії позовної заяви та доданих до неї документів додано накладну та опис вкладення до цінного листа, в якому серед переліку вкладених документів зазначено лише копія позовної заяви разом з додатками, кількість предметів-1; копія договорів №1 та №2 від 08.01.2020 з додатками кількість предметів-2; копії актів приймання-передачі паливних карток від 10.12.2020 та від 30.12.2020, кількість предметів-1; копія листа Ярославицької с/ради №639 від 11.05.2021 та наданої до нього відповіді, кількість предметів-1; копії претензій до Відповідача: 152 від 11.05.2021, №1471 від 26.10.2021 та №1761 від 14.12.2021 на наданої відповіді, кількість предметів-2; копія рішення сесії сільської ради «Про початок повноважень сільського голови», кількість предметів-1; копії видаткових накладних з платіжними дорученнями, кількість предметів-15».

Як вбачається з додатків до позовної заяви у п.3 позивачем долучено до позовної заяви «копії видаткових накладних з платіжними дорученнями на 47 арк.», а також копію Витягу з ЄДРПОУ Позивача Ярославицької сільської ради (п.8 додатків), однак такі не вказані позивачем у описі вкладення про направлення відповідачу, з чого суд робить висновок, що позивачем не надіслано відповідачу всіх долучених до позовної заяви документів, як це передбачено п. 1 ч. 1 ст. 164, ч. 1 ст. 172 ГПК України. Відтак, такий опис вкладення не є належним доказом надіслання відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів, оскільки відсутні докази надіслання відповідачу у всіх доданих до позовної заяви додатків.

Крім того, наданий опис вкладення у цінний лист не містить посилання на відповідний номер поштового відправлення. Тобто, зазначений опис вкладення у цінний лист не відповідає вимогам пункту 61 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 № 270, а тому не може бути взятий до уваги як належний та допустимий доказ надіслання відповідачу позову з додатками. Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 13.01.2020 у справі № 910/28408/15 та від 26.03.2020 у справі №910/9962/16.

Таким чином, позивач не виконав вимоги п. 1 ч. 1 ст. 164, ч. 1 ст. 172 ГПК України, оскільки належних доказів відправлення відповідачу копії позовної заяви та всіх доданих до неї документів не надав.

Частиною 1 ст.91 ГПК України передбачено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Згідно із ч.2 ст. 164 ГПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 162 ГПК України, позовна заява повинна містити, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Відповідно до статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У позовній заяві позивач, як на підставу свої позовних вимог посилається на претензію вих.№212 від 21.11.2022, яку подано як додаток до позовної заяви. Однак зазначений документ подано у форматі, що не дозволяє встановити зміст даного документу (є неповним, незакінченим), у зв`язку з чим, господарський суд вважає за необхідне зобов`язати позивача надати належно чином виготовлену копію претензію вих.№212 від 21.11.2022.

Частиною 2 статті 91 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до частини 4 та частини 5 статті 91 Господарського процесуального кодексу України, копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Державний комітет України з питань технічного регулювання та споживчої політики наказом від 07.04.2003 № 55 затвердив «Уніфіковану систему організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів. ДСТУ 4163-2003».

З 1 вересня 2021 року застосовуються нові вимоги до оформлення документів - набрав чинності ДСТУ 4163:2020 «Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів» (далі ДСТУ 4163, Стандарт). Починаючи з 1 вересня 2021 року усі державні органи, органи місцевого самоврядування, установи, підприємства, організації та інші юридичні особи повинні застосовувати ДСТУ 4163.

Пунктом 5.26 зазначених Вимог (ДСТУ 4163-2020) передбачено, відмітку про засвідчення копії документа складають з таких елементів: слів «Згідно з оригіналом» (без лапок), найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її власного імені та прізвища, дати засвідчення копії.

Копія набуває юридичної сили лише в разі засвідчення в установленому порядку (правова позиція Верховного суду викладена у постанові від 08.05.2019 р. у справі №160/7887/19). Неправильно засвідчені або незасвідчені копії документів є недопустимими доказами фактичних обставин справи та є підставою для скасування судового рішення у справі (правова позиція Верховного суду викладена у постанові від 11.07.2018 у справі №904/8549/17).

Частиною 2 статті 164 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

З доданих до позовної заяви копій документів вбачається, що вони засвідчені з порушенням наведених норм, а саме, не містять дати їх засвідчення.

Пунктом 3 частини 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позовна заява повинна містити, зокрема, обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з`ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов`язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок (такий висновок наведено у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18.09.2020 у справі № 916/4693/15).

Суд зазначає, що наведений у позові розрахунок пені не містить конкретних періодів здійснення позивачем нарахувань за прострочення поставки товару ("з"...."по"), натомість вказано лише загальна кількість днів прострочення поставки товару.

З наведених підстав позовна заява підлягає залишенню її без руху.

Суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до ч. 3 ст. 174 ГПК України позовна заява вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 162, 174, 232, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Залишити позовну заяву Ярославицької сільської ради без руху.

2. Встановити Ярославицькій сільській раді строк на усунення недоліків позовної заяви 5 (п`ять) днів з дня вручення цієї ухвали.

3. Встановити Ярославицькій сільській раді спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом:

- подання заяви про усунення недоліків на виконання вимог п.п.7,8,9,10 ч.3 ст.162 ГПК України;

- надання належних документів, які підтверджують відправлення відповідачу копії позовної заяви і всіх доданих до неї документів (опис вкладення (з поіменним переліком документів, які відправляються), касовий чек, розрахункова квитанція);

- подання належним чином засвідчених копії всіх документів долучених до позовної заяви, оформлених відповідно до вимог ст. 91 ГПК України та в порядку встановленому чинним законодавством;

- подання доказів сплати судового збору;

- подання обгрунтованого розрахунку пені.

4. Попередити позивача, що відповідно до частини 4 статті 174 ГПК України, у разі якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст.235 ГПК України та оскарженню не підлягає.

Суддя Кітаєва С.Б.