РІШЕННЯ

Іменем України

16 січня 2023 року справа № 927/585/22
Господарський суд Чернігівської області у складі судді Демидової М.О., розглянувши матеріали справи за позовом Фізичної особи-підприємця Герасименко Тетяни Миколаївни, АДРЕСА_1

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Промінь, вул. Миру, 2, с. Будо-Вороб?ївська, Новгород-Сіверський район, Чернігівська область, 16012,

про стягнення 351039,76 грн.

Без виклику сторін

в с т а н о в и в:

Фізичною особою-підприємцем Герасименко Тетяною Миколаївною подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю Промінь про стягнення заборгованості у сумі 218500,00 грн., пені у сумі 64490,42 грн., відсотків за користування коштами (ст. 625 Цивільного кодексу України) у сумі 10343,49 грн., інфляційних нарахувань у сумі 57705,85 грн., що утворилась внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору оренди сільськогосподарської техніки з екіпажем №01/11-ОР від 01.11.2020.

Ухвалою Господарського суд Чернігівської області від 03.10.2022 після усунення недоліків позовної заяви, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрите провадження у справі №927/585/22 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалу суду відповідачем отримано 08.10.2022, що підтверджено поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення №374 від 05.10.2022.

Відзив на позов у встановлений судом строк відповідачем не надано.

Відповідач у справі не повідомляв суд про намір подати відзив на позовну заяву у більш тривалий строк згідно положень п. 4 розділу Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Частиною 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно ч.8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позиції у справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній доказами та матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

01.11.2020 між фізичною особою-підприємцем Герасименко Тетяною Миколаївною (орендодавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю Промінь (орендар, відповідач) укладено договір оренди сільськогосподарської техніки з екіпажем №01/11-ОР (далі за текстом - договір) (а.с. 42-44), відповідно до умов пункту 1.1 якого у порядку та на умовах, визначених договором, орендодавець зобов`язується передати орендареві в строкове платне користування транспортні засоби та самохідні машини чи механізми (далі - техніка) разом із обслуговуючим персоналом (далі - екіпажем), а орендар зобов`язується прийняти техніку орендодавця та сплачувати орендодавцеві орендну плату за її використання.

Відповідно до п. 3.2 договору передача техніки в оренду здійснюється сторонами за Актом приймання-передачі. Акт приймання-передачі підписується повноважними представниками сторін та скріплюється печатками орендаря та Орендодавця (за наявності у орендодавця печатки).

Відповідно до п. 4.1-4.3 договору техніка вважається переданою в оренду з дати підписання сторонами відповідного Акту приймання-передачі. Строк оренди Техніки визначається в додатках до цього договору. Строк оренди також може бути змінений за згодою сторін, що оформляється додатковою угодою до договору.

Загальна вартість оренди техніки з екіпажем встановлюється згідно Додатка №1 до договору, який є його невід`ємною частиною (п. 5.1 договору).

Згідно п. 5.2 договору Акт приймання - передачі наданих послуг оформлюється єдиним документом та підписується сторонами протягом 10 робочих днів після закінчення користування Технікою.

Сплата орендної плати проводиться відповідно до умов Додатку №1 до договору (п. 5.3 договору).

Договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами договором (п. 9.1 договору).

Сторонами договору укладено Додаток №1 від 01.11.2020 до договору оренди сільськогосподарської техніки з екіпажем №01/11-ОР від 01.11.2020 (а.с. 45), відповідно до якого позивач передав відповідачу в оренду комбайн зернозбиральний марки Комбайн John Deere 9860 STS; комбайн зернозбиральний марки Комбайн John Deere 9860,STS (а.с. 45).

Пунктом 2 додатку №1 передбачено, що строк оренди Техніки встановлюється відповідно до дат підписання сторонами Актів приймання передачі Техніки - надання та повернення.

Пунктом 3 Додатку №1 передбачено, що загальна вартість оренди техніки з екіпажем (орендна плата) нараховується за весь період фактичного користування Майном, визначається в Акті приймання-передачі наданих послуг, який підписується сторонами протягом 5 (п`яти) робочих днів після закінчення строку оренди за договором та сплачується орендарем до 31.12.2020.

Відповідно до акту приймання-передачі техніки (надання) від 01.11.2020 до договору орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду (строкове платне користування) майно, а саме: комбайн зернозбиральний марки Комбайн John Deere 9860 STS; комбайн зернозбиральний марки Комбайн John Deere 9860,STS (а.с. 48). Сторони встановили дату початку оренди майна датою складання даного акту (п. 4 акту).

Відповідно до акту приймання-передачі техніки (повернення) від 30.12.2020 відповідач повернув з оренди позивачу орендоване майно (а.с. 49). Сторони встановили дату повернення майна з оренди датою складання даного акту (п. 4 акту).

Вказані обставини відповідачем у справі не спростовані.

Сторонами договору складено акт надання послуг №24 від 15.12.2020 на суму 163800,00 грн. та №22 від 30.12.2020 на суму 54700,00 грн. (а.с. 46-47).

Позивач у позовній заяві зазначив про те, що відповідач свої зобов`язання за договором у частині сплати орендної плати не здійснив, заборгованість склала 218500,00 грн.

Заборгованість у сумі 218500,00 грн. заявлена до стягнення з відповідача за даним позовом.

За доводами позивача, моментом виникнення заборгованості є 15.12.2020.

Відповідно до п. 8.2 договору у разі прострочення орендарем оплати вартості послуг за договором, він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ на кожен день прострочення.

На підставі умов п. 8.2 договору позивачем нарахована пеня за період з 15.12.2020 до 13.07.2022 на суму 64490,42 грн., що позивач обґрунтовує наявним у позовній заяві розрахунком (а.с. 50-51).

На підставі положень ст. 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та заявив до стягнення з відповідача 3% річних за період прострочення плати орендних платежів з 15.12.2020 до 13.07.2022 на суму 10343,49 грн., а також інфляційні нарахування за період з 15.12.2020 до 13.07.2022 на суму 57705,85 грн., що позивач обґрунтовує наявним у позовній заяві розрахунком (37-39).

Відзиву на позов відповідачем надано не було.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог та необхідність часткового задоволення позову з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 73, ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Спір між сторонами виник у зв`язку з несплатою відповідачем вартості наданих послуг оренди транспортного засобу з екіпажем відповідно до умов укладеного сторонами у справі договору оренди сільськогосподарської техніки з екіпажем №01/11-ОР від 01.11.2020.

За змістом ст. 283 Господарського кодексу України та ст. 759 Цивільного кодексу України орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч.1 ст.762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно ч. 5 ст. 762 Цивільного кодексу України, ч.3 ст. 285 Господарського кодексу України орендар зобов`язаний вносити орендні платежі своєчасно і в повному обсязі.

В силу вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься у п.1 ст. 193 Господарського кодексу України.

За приписами ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання відповідно до положень ст. 610 Цивільного кодексу України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Матеріалами справи, її фактичними обставинами підтверджений факт укладення сторонами у справі договору оренди сільськогосподарської техніки з екіпажем №01/11-ОР від 01.11.2020, факт передачі позивачем та повернення відповідачем орендованої техніки за актами приймання-передачі, підписані сторонами без зауважень та заперечень.

Крім того, матеріалами справи підтверджено факт підписання сторонами актів надання послуг №24 від 15.12.2020 на суму 163800,00 грн. та №22 від 30.12.2020 на суму 54700,00 грн.

Тобто, загальна вартість наданих послуг (оренда ТЗ) склала 218500,00 грн.

Факт користування орендованою технікою відповідачем не спростовано.

У встановлений п. 3 додатку №1 строк відповідач орендну плату не здійснив, зоборгованість склала 218500,00 грн.

Вказані обставини відповідачем у справі не спростовано.

Розмір заборгованості відповідача з орендної плати у сумі 218500,00 грн. підтверджено матеріалами справи, її фактичними обставинами та відповідачем у справі не спростований.

За таких обставин вимога позивача про стягнення з відповідача 218500,00 грн. заборгованості з орендної плати є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 8.2 договору позивачем нарахована пеня за період з 15.12.2020 до 13.07.2022 на суму 64490,42 грн., що позивач обґрунтовує наявним у позовній заяві розрахунком.

Суд звертає увагу на те, що у договорі оренди від 01.11.2020 з урахуванням додатку №1 до договору, а саме п. 3 додатку №1 сторони установили, що загальна вартість оренди техніки з екіпажем (орендна плата) нараховується за весь період фактичного користування Майном, визначається в Акті приймання-передачі наданих послуг, який підписується сторонами протягом 5 (п`яти) робочих днів після закінчення строку оренди за договором та сплачується орендарем до 31.12.2020.

Як встановлено судом, акт надання послуг №24 від 15.12.2020 на суму 163800,00 грн. та №22 від 30.12.2020 на суму 54700,00 грн. сторонами підписано 15.12.2020 та 30.12.2020 відповідно, проте, враховуючи додатку №1 до договору, а саме п. 3 додатку №1, початком періоду з якого слід нараховувати пеню є 01.01.2021, наступний день після 31.12.2020 (встановлена дата у додатку №1 до якої необхідно сплатити розмір орендного платежу).

Крім того, позивачем необґрунтовано визначено період нарахування пені за період з 15.12.2020 до 13.07.2022, оскільки вказаний період визначено з порушенням положень ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, відповідно до якої нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконане.

Таким чином, правомірним є нарахування пені за період прострочення з 01.01.2021 до 01.07.2021 включно.

З урахуванням зазначених обставин судом здійснено перерахунок належної до стягнення суми пені.

За розрахунком суду стягненню з відповідача на користь позивача у справі підлягає пеня у розмірі 14618,55 грн. В решті позову у частині вимог про стягнення пені слід відмовити.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача на підставі приписів ст. 625 Цивільного кодексу України 3% річних за період прострочення плати орендних платежів з 15.12.2020 до 13.07.2022 на суму 10343,49 грн., а також інфляційні нарахування за період з 15.12.2020 до 13.07.2022 на суму 57705,85 грн., що позивач обґрунтовує наявним у позовній заяві розрахунком.

Як встановлено судом та зазначено вище, початком періоду з якого слід нараховувати 3% річних та інфляційні нарахування є 01.01.2021, наступний день після 31.12.2020 (встановлена дата у додатку №1 до якої необхідно сплатити розмір орендного платежу).

Наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних нарахувань розрахований з допущенням помилки у визначенні початкової дати, з якої необхідно нараховувати 3% річних та інфляційні нарахування, тобто з 01.01.2021.

З урахуванням зазначених обставин судом здійснено перерахунок належних до стягнення сум 3% річних та інфляційних нарахувань.

За розрахунком суду стягненню з відповідача на користь позивача у справі підлягають 3% річних у загальному розмірі 10021,00 грн.

Решта вимог у частині стягнення 3% річних задоволенню не підлягає.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок інфляційних нарахувань, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню у заявленому позивачем розмірі - 57705,85 грн., оскільки відповідно до ч. 2 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України суд позбавлений можливості самостійно виходити за межі заявлених позовних вимог.

В решті позову слід відмовити за необгрунтованістю.

Відповідач контррозрахунок заявлених до стягнення сум не надав, заперечень щодо позовних вимог також надано не було.

Таким чином, позов підлягає задоволенню у частині вимог про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 218500 грн., пеня у сум 14618,55 грн., 3% річних у сумі 10021,00 грн., інфляційні нарахування у сумі 57705,85 грн.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У складі судових витрат позивач просить стягнути вартість послуг адвоката у розмірі 25000,00 грн.

Відповідно до ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 2-6 ст.126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно із ч.8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У підтвердження вимоги про стягнення витрат на оплату послуг адвоката позивачем надано договір про надання правової допомоги №3 від 15.06.2022.

У матеріалах справи наявний акт Господарського суду Чернігівської області №105/2022 у справі №927/585/22, складний відділом документообігу забезпечення (канцілярія) про те, що під час отримання поштового відправлення від фізичної особипідприємця Герасименко Тетяни Миколаївни (позовної заяви з додатком) не виявилось документу, зазначеного у додатку п. 3 копія ордеру адвоката.

Верховний Суд у постанові від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18 зауважив, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких втрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких втрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Як встановлено судом, позивачем у підтвердження витрат на правову допомогу надано лише договір про надання правової допомоги №3 від 15.06.2022. Будь-яких інших доказів у підтвердження факту надання адвокатом та прийняття замовником (позивачем) правничої допомоги за договором не надано.

Враховуючи викладене суд доходить висновку про те, що позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено факту надання адвокатом послуг, а тому підстави для стягнення з відповідача витрат позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 25000 грн. відсутні.

Керуючись статтями 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Промінь, вул. Миру, 2, с. Будо-Вороб?ївська, Новгород-Сіверський район, Чернігівська область, 16012, код 30829348 на користь фізичної особипідприємця Герасименко Тетяни Миколаївни, АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 , заборгованість у сумі 218500 грн. 00 коп., пеню у сумі 14618 грн. 55 коп., 3% річних у сумі 10021 грн. 00 коп., інфляційних нарахувань у сумі 57705 грн. 85 коп. та судовий збір у сумі 4512 грн. 69 коп.

3. В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили у строк та у порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням приписів п.п.17.5 п.17 Розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України.

З повним текстом рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою:http://reyestr.court.gov.ua/.

Повне рішення підписано 16.01.2023.

Суддя Демидова М.О.