ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.01.2023 справа № 914/1687/22

Суддя Юркевич М.В., за участю секретаря Кравчук І.В, розглянувши матеріали

позовної заяви: Акціонерного товариства «ПроКредит Банк», м. Київ,

до відповідача 1: ОСОБА_1 , м. Львів

до відповідача 2: ОСОБА_2 , с. Дроговиж,

до відповідача 3: ОСОБА_3 , с. Дроговиж,

третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Фізичної особи-підприємця Марунин Любомира Миколайовича, с. Дроговиж

про: стягнення 648 690,65 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Вертас М.М. - представник

від відповідача 1: Козій І.Ю. - адвокат

від відповідача 2: Козій І.Ю. - адвокат

від відповідача 2: Козій І.Ю. - адвокат

від третьої особи: Козій І.Ю. - адвокат

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «ПроКредит Банк» звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до відповідача 1: ОСОБА_1 , до відповідача 2: ОСОБА_2 , до відповідача 3: ОСОБА_3 , за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Фізичної особи-підприємця Марунин Любомира Миколайовича про стягнення 648 690,65 грн.

Ухвалою суду від 02.08.2022р. відкрито провадження у справі №914/1687/22 за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 30.08.2022р. Відповідачу встановлено строк для подачі відзиву до 20.08.2022р.

Ухвалою суду від 30.08.2022р. продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів. Розгляд справи в межах підготовчого провадження відкладено на 11.10.2022р.

05.09.2022р. до канцелярії Господарського суду Львівської області від представника відповідача 1,2,3 надійшов відзив на позовну заяву.

21.09.2022р. до канцелярії Господарського суду Львівської області від представника позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 11.10.2022р., у зв`язку з оголошенням системою цивільної оборони у м. Львові та Львівській області повітряної тривоги, розгляд справи в межах підготовчого провадження відкладено на 01.11.2022р.

Ухвалою суду від 01.11.2022р. підготовче провадження закрито та призначено розгляд справи по суті на 15.11.2022р.

В межах розгляду справи по суті судові засідання відкладалися ухвалами від 15.11.2022р., 06.12.2022р. та 20.12.2022р.

В ході розгляду справи по суті сторони виступали зі вступними словами та на стадії дослідження обставин справи та поданих доказів, внаслідок чого судом було встановлено наступне:

28.01.2014 між ПАТ ПроКредит Банк (Кредитор) та Фізичною особою - підприємцем Марунином Любомиром Миколайовичем (Позичальник) укладено Договір про надання траншу №303.44414/FW301.641 (далі - Договір) відповідно до якого Кредитор на підставі та умовах Рамкової Угоди № FW301.641 від 31.10.2011, а також цього Договору зобов`язується надати Позичальнику кредит, а Позичальник зобов`язується належно виконати усі умови, необхідні для його отримання, належно здійснювати погашення грошових зобов`язань та виконання усіх інших зобов`язань, передбачених Рамковою угодою та цим Договором.

Пунктом 2 Договору про надання траншу передбачені умови на яких видається кредит, а саме:

1. Розмір кредиту - 82 000,00 (вісімдесят дві тисячі доларів США 00 центів)

2. Строк користування - 60 (шістдесят) місяців, від дати видачі кредиту включно.

3. Проценти - 22,00 (двадцять два) % річних, виходячи з 360 календарних днів у році.

4. Цільове призначення кредиту придбання основних засобів.

5. Комісія за видачу кредиту - 3,00 (три) % від розміру кредиту.

6. Комісія за дострокове погашення кредиту 1,5 % від суми, що достроково погашається.

7. Спосіб видачі кредиту - зарахування коштів на рахунок позичальника № НОМЕР_1 у кредитора.

27.05.2014 між ПАТ ПроКредит Банк (Кредитор) та Фізичною особою - підприємцем Марунином Любомиром Миколайовичем (Позичальник) укладено Договір про надання траншу №303.44525/FW301.641 (далі - Договір) відповідно до якого Кредитор на підставі та умовах Рамкової Угоди № FW301.641 від 31.10.2011, а також цього Договору зобов`язується надати Позичальнику кредит, а Позичальник зобов`язується належно виконати усі умови, необхідні для його отримання, належно здійснювати погашення грошових зобов`язань та виконання усіх інших зобов`язань, передбачених Рамковою угодою та цим Договором.

Пунктом 2 Договору про надання траншу передбачені умови на яких видається кредит, а саме:

1. Розмір кредиту - 180000,00 (сто вісімдесят тисяч доларів США 00 центів)

2. Строк користування - 36 (тридцять шість) місяців, від дати видачі кредиту включно.

3. Проценти - 24,00 (двадцять чотири) % річних, виходячи з 360 календарних днів у році.

4. Цільове призначення кредиту придбання основних засобів.

5. Комісія за видачу кредиту - 3,00 (три) % від розміру кредиту.

6. Комісія за дострокове погашення кредиту 1,5 % від суми, що достроково погашається.

7. Спосіб видачі кредиту - зарахування коштів на рахунок позичальника № НОМЕР_1 у кредитора.

У пункті 7 Договорів зазначено, що даний Договір є невід`ємною частиною Рамкової угоди, умови якого, вважаються умовами цього Договору і регламентують усі відносини між Сторонами, що виникли на підставі Договору.

Договір набирає чинності з моменту його підписання позичальником і двома уповноваженими особами кредитора і діє протягом усього строку користування кредитом до моменту повного і належного виконання сторонами своїх зобов`язань та реалізації прав за цим договором.

В забезпечення виконання зобов`язань ФОП Марунина Л.М. за укладеною Рамковою угодою №FW301.641 із АТ ПроКредит Банк було укладено Договір поруки №230929-ДП1 від 31.10.2011р. між ПАТ ПроКредит Банк та ОСОБА_1 , Договір поруки №230933-ДП1 від 01.11.2011р. між ПАТ ПроКредит Банк та ОСОБА_2 та Договір поруки №230937-ДП1 від 31.10.2011р. між ПАТ ПроКредит Банк та ОСОБА_3 .

В забезпечення виконання зобов`язань ФОП Марунина Л.М. за укладеною Рамковою угодою №FW301.641 із АТ ПроКредит Банк було укладено Договір поруки №230929-ДП1 від 31.10.2011р. між ПАТ ПроКредит Банк та ОСОБА_1 , Договір поруки №230933-ДП1 від 01.11.2011р. між ПАТ ПроКредит Банк та ОСОБА_2 , Договір поруки №230937-ДП1 від 31.10.2011р. між ПАТ ПроКредит Банк та ОСОБА_3 .

19.11.2015 за вих.№700/15 позивачем було надіслано позичальнику та поручителям вимогу про повне дострокове погашення кредиту за договором про надання траншу №303.44414/FW301/641 від 28.01.2014р., яку залишено без відповіді і задоволення.

19.11.2015 за вих.№701/15 позивачем надіслано відповідачу вимогу про повне дострокове погашення кредиту за договором про надання траншу №303.44525/FW301/641 від 27.05.2014р., яку залишено без відповіді і задоволення.

30.01.2018 Публічне акціонерне товариство ПроКредит Банк звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Фізичної особи підприємця Марунина Любомира Миколайовича про стягнення 658699,77 грн. за Договором про надання траншу №303.44414/FW301.641 від 28.01.2014, який є невід`ємною частиною Рамкової угоди № FW301.641 від 31.10.2011, у розмірі 200854,83 грн., в тому числі: 74948,38 грн. капітал; 23547,76 грн. проценти; 36646,94 грн. проценти за неправомірне користування кредитом; 65711,75 грн. пеня; за Договором про надання траншу №303.44525/FW301.641 від 27.05.2014, який є невід`ємною частиною Рамкової угоди № FW301.641 від 31.10.2011, у розмірі 457844,94 грн., в тому числі: 169640,84 грн. капітал; 44349,97 грн. проценти; 91140,45 грн. проценти за неправомірне користування кредитом; 152713,68 грн. пеня.

У справі №914/183/18 в якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача виступали поручителі, які є відповідачами у даній справі №914/1687/22.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 29.05.2018р. у справі №914/183/18 позовні вимоги було задоволено повністю.

Позиція позивача.

Як стверджує позивач, станом на момент подання позову у даній справі заборгованість Фізичної особи ОСОБА_4 присуджена рішенням суду у справі №914/183/18 не погашена, відтак, існують підстави для звернення позивача з позовом окремо до поручителів про стягнення солідарної з основним боржником заборгованості.

В обгрунтування позовних вимог, позивач покликався на п. 4.1, 4.2. договорів поруки, відповідно до яких порука діє з моменту укладення договору протягом усього часу дії, встановленого Рамковою угодою ліміту строку кредитування та до моменту, що наступить пізніше: припинення строку дії Рамкової угоди, чи належне виконання усіх вимог кредитора. Договори поруки вступають в силу з моменту їх укладення і діють протягом усього часу дії, встановленого Рамковими угодами ліміту строку кредитування та до моменту, що наступить пізніше: припинення строку дії Рамкової угоди, належного виконання усіх зобов`язань позичальника за кредитними договорами та поручителів за договорами поруки.

Відтак, позивач вважає, що зобов`язання відповідачів перед банком за договорами поруки не припинені, оскільки позичальником не погашено кредиту та інших нарахувань відповідно до згаданого рішення від 29.05.2018р. у справі №914/183/18.

Позиція відповідачів.

Відповідачі позовні вимоги заперечували повністю та вважали, що позивачем пропущено строк для пред`являння вимог до поручителів, а саме: вимога за Договором про надання траншу №303.44414/FW301.641 від 28.01.2014 повинна була бути пред`явлена не пізніше як 17.10.2017, а за Договором про надання траншу №303.44525/FW301.641 від 27.05.2014 не пізніше як 18.02.2018.

Таким чином, відповідачі вважають, що позивачем пропущена позовна давність, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Крім того, відповідачі звертали увагу суду на те, що в договорі поруки, що викладався в редакції банку, наявні два пункти, а саме п. 4.1 та п. 4.5, які суперечать один одному та в яких вказані різні строки давності для пред`явлення вимог до поручителів 3 і 5 років. А отже, останні вважають, що у даному випадку необхідно застосовувати позовну давність у 3 роки, враховуючи, що така невідповідність договірних умов не може погіршувати становище зобов`язуючої сторони у правовідносинах.

При ухваленні рішення суд виходить з наступного:

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Відповідно до частин 1,3 статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей визначених родовими ознаками, або зарахуванням грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням) , то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту.

Стаття 530 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частина 1 ст. 612 Цивільного кодексу України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Господарські зобов`язання між сторонами виникли на підставі Рамкової угоди №FW301.641 від 31.10.2011р. та Договорів про надання траншів №303.44414/FW301.641 від 28.01.2014р. та №303.44525/FW301.641 від 27.05.2014р.

Невиконання позичальником належним чином своїх зобов`язань щодо повернення позивачу коштів є порушенням прав позивача на своєчасне і повне повернення сум кредиту. Відтак, позивач в порядку захисту своїх порушених прав відповідно до ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України та ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України звернувся до господарського суду про стягнення з позичальника боргів у вигляді суми неповернутого кредиту.

Так, рішенням Господарського суду Львівської області від 29.05.2018р. у справі №914/183/18 позовні вимоги було задоволено повністю та стягнуто з позичальника ФОП Марунина Любомира Миколайовича 648 690,65 грн. заборгованості за кредитними договорами. Водночас, позивних вимог до поручителів позичальника в межах тієї справи позивачем не заявлялося. Останні виступали в якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Як встановлено судом в ході розгляду даної справи, звертаючись з вимогами про стягнення боргу позичальника з трьох поручителів, позивач покликається на вимогу, яка пред`являлася до них від 19.11.2015р. та рішення господарського суду Львівської області від 29.05.2018р.

Згідно п. 4.1. вказаних договорів поруки, кредитор вправі пред`явити вимогу поручителю про погашення заборгованості позичальника протягом трьох років з моменту виникнення існуючої на момент такої вимоги заборгованості позичальника.

Відтак, судом встановлено, що позивач у строки передбачені договором поруки пред`явив поручителям вимогу про сплату заборгованості, а саме 19.11.2015р.

Відповідно до п. 4.5. договорів поруки, до усіх вимог, що випливають з договору, встановлюється позовна давність у 5 років, включаючи вимоги, щодо яких законодавством встановлена спеціальна чи обмежена позовна давність.

Згідно ч. 1 ст. 259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Таким чином суд констатує, що за наслідками аналізу пунктів 4.1. та 4.5 договору встановлено, що строк для пред`явлення вимог поручителям про сплату заборгованості сторонами встановлено у 3 роки з моменту права на її виникнення, а строк позовної давності за договором поруки становить 5 років.

З огляду на наведене, суд не погоджується з твердженням відповідачів про те, що строк позовної давності у даній справі становить 3 роки. Зазначені вище строки є різними, як за своєю суттю, так і за правовими наслідками.

Водночас, суд наголошує на тому, що моментом з якого у банку розпочався відлік 5-річної позовної давності до позичальника та поручителів у даній справі є момент пред`явлення позивачем вимог, а саме 19.11.2015р. до 19.11.2020р.

Так, з позовною вимогою до поручителя банк звернувся 30.01.2018р., тобто в межах строку позовної давності, що було встановлено і в рішенні Господарського суду Львівської області у справі №914/183/18.

Що стосується поручителів, то банк до 19.11.2020р. (закінчення строку позовної давності) до поручителів з позовними вимогами про стягнення заборгованості позичальника не звертався, чим, на думку суду, порушив строк на звернення.

Більше того, в контексті прийнятого судового рішення у справі №914/183/18, нових вимог, в порядку п. 4.1 договорів поруки, позивач поручителям не виставляв, а навпаки, обгрунтовуючи свої позовні вимоги у розглядуваній справі, покликається на ту ж саму вимогу від 19.11.2015р.

Разом з тим, участь поручителів у справі №914/183/18, в якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору, не є підставою для переривання строку позовної давності щодо них, оскільки у тій справі вони були лише учасниками, а не сторонами на яких впливало таке рішення суду.

Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. Саме такої позиції дотримуються суді при розглядів спорів (зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц, від 7 листопада 2018 року у справі № 575/476/16-ц тощо).

З огляду на наведене, враховуючи, що судом встановлено порушення права та охоронюваного законом інтересу позивача, а саме невиконанням своїх зобов`язань зі сплати заборгованості позичальником та його поручителями, які є відповідачами у даній справі, однак, беручи до уваги сплив позовної давності, про застосування якої відповідачами було зроблено відповідну заяву, суд дійшов висновку в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Судовий збір, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладається на позивача.

Керуючись статтями 2, 13, 74, 76, 77, 78, 86, 129, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Про Кредит Банк» - відмовити.

2. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України, та може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 18.01.2023р.

Суддя Юркевич М.В.