ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про забезпечення позову

05.01.2023м. ДніпроСправа № 904/4003/21

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Панна С.П., розглянувши заяву Павлоградсько-Юр`ївського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про забезпечення позову по справі № 904/4003/21

за позовом фізичної особи-підприємця Василенко Альберта Миколайовича, АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1

до відповідача-1. Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), 51400, м.Павлоград, вул.Дніпровська, буд.338,

відповідача-2. Державної казначейської служби України, 01601, м.Київ, вул.Бастіонна, буд.6,

про стягнення заборгованості у розмірі 890 293,20грн.

Без участі представників сторін

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Василенко Альберт Миколайович звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовом (з врахуванням третьої уточненої позовної заяви від 03.09.2021р.) до відповідача-1. Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), 51400, м.Павлоград, вул.Дніпровська, буд.338, , відповідача-2. Державної казначейської служби України, 01601, м.Київ, вул.Бістаіонна, буд.6, про стягнення солідарно заборгованості за Договором відповідального зберігання майна від 01.08.2016р. у розмірі 758 477,00грн., 3 % річних у розмірі у розмірі 49 218,05грн., інфляційні втрати у розмірі 82 598,15грн. та судові витрати у розмірі 13 354,40грн.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2021р. позовні вимоги задоволено частково. Відмовлено у позовних вимогах до відповідача-2. Державної казначейської служби України. Стягнуто з Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), 51400, м.Павлоград, вул.Дніпровська, буд.338, на користь фізичної особи-підприємця Василенко Альберта Миколайовича, АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 заборгованість за Договором відповідального зберігання майна від 01.08.2016р. у розмірі 758 477,00грн., 3 % річних у розмірі 49 218,05грн., інфляційні втрати у розмірі 82 598,15грн. та судові витрати у розмірі 8 902,93грн.

Ухвалою суду від 30.09.2021р. виправлено описку допущену в резолютивній частині рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2021р. по справі № 904/4003/21 щодо зазначення вірної суми судового збору, а саме - 13 354,40грн.

Додатковим рішенням суду від 30.09.2021р. стягнуто з фізичної особи-підприємця Василенко Альберта Миколайовича на користь Державного бюджету України суму судового збору в розмірі 0,40 (сорок) копійок.

27.10.2021р. на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2021р. та додаткового рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.09.2021, які набрали законної сили 25.10.2021р., були видані накази.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.05.2022 р. апеляційне провадження за апеляційною скаргою Південно-Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2021р. у справі № 904/4003/21 закрито.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12.07.2022р. касаційну скаргу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 19.05.2022 у справі №904/4003/21 задоволено. Ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 19.05.2022 у справі №904/4003/21 скасовано, а справу №904/4003/21 передано до Центрального апеляційного господарського суду для продовження апеляційного розгляду.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.10.2022р. (з врахуванням ухвали Центрального апеляційного господарського суду від 31.10.2022р. про виправлення описки) прийнято відмову фізичної особи-підприємця Василенко Альберта Миколайовича від позову. Визнано нечинним рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2021 р. у справі № 904/4003/21. Закрито провадження по справі № 904/4003/21 на підставі п.4 ч.1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

19.12.2022р. до суду від Павлоградсько-Юр`ївського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) надійшла заява про забезпечення позову, в якій просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти, що належать фізичній особі-підприємцю Василенко Альберту Миколайовичу (РНОКПП НОМЕР_1 ) і знаходяться у нього чи в інших осіб, у межах сум перерахованих йому на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27 вересня 2021 року у справі № 904/4003/21.

Листом від 20.12.2022 Господарський суд Дніпропетровської області повідомив, що вказана вище заява про забезпечення позову буде розглянута після виходу судді Панни С.П. з лікарняного.

Матеріали справи № 904/4003/21 були направлені на адресу Центрального апеляційного господарського суду 22.12.2022р., для розгляду клопотання Південно-Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції про повернення частини сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги Південно-Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2021р. у справі № 904/4003/21.

04.01.2023р. до суду повернулась справа № 904/4003/21 з ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 23.12.2022 про повернення Південно-Східному міжрегіональному Управлінню Міністерства юстиції з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні апеляційної скарги на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2021 року у справі №904/4003/21 за платіжним дорученням №38 від 03.02.2022 року, яке знаходиться в матеріалах справи - у сумі 10015,80 грн.

Заява відповідача-1 про забезпечення позову обґрунтована безпідставним отриманням з Державного бюджету України грошових коштів в розмірі 899 196,13грн., в тому числі судовий збір у розмірі 8 902,93грн.

На думку відповідача-1 невжиття заходу забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно та грошові кошти, що належать позивачу і знаходяться у нього чи в інших осіб, у межах сум перерахованих позивачу на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2021р. у справі № 904/4003/21, може істотно ускладнити або навіть унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав та інтересів відповідача-1, за захистом яких і звернувся відповідач-1 з даною заявою.

Судом досліджено питання щодо правонаступництва та повноважень особи, яка діє від імені Павлоградсько-Юр`ївського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) та зазначає наступне.

Павлоградський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), було перейменовано відповідно до Постанови Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів», Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 № 228 (зі змінами) та наказу Міністерства юстиції України від 14.06.2021 № 2154/5 «Про перейменування відділів державної виконавчої служби» у Павлоградський відділ державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

Наказом Міністерства юстиції України від 15.06.2022 № 2429/5 «Про реорганізацію деяких відділ державної виконавчої служби у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро)» утворено Павлоградсько-Юр`ївський відділ державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), , реорганізувавши шляхом злиття Павлоградський відділ державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) та Юр`ївський відділ державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). П.5 вказаного наказу встановлено, що новоутворенні відділ державної виконавчої служби є правонаступниками відповідних реорганізованих відділ державної виконавчої служби.

Згідно частини 3 статті 56 ГПК України, юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Згідно з наказом Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дніпро) від 12 липня 2022 року № 3145-к «Про призначення Кукаріної Н.О.», Кукаріну Наталію Олександрівну призначено на посаду начальника Павлоградсько-Юр`ївського відділу Державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Дніпро). Окрім того, згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Кукаріна Наталія Олександрівна - керівник юридичної особи.

Отже заяву про забезпечення позову подано повноважною особою.

Розглянувши заяву Павлоградсько-Юр`ївського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про забезпечення позову по справі № 904/4003/21, господарський суд прийшов до висновку про її задоволення, виходячи з наступного.

За приписами частини 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" та статті 11 Господарського процесуального кодексу України суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено право на ефективний засіб юридичного захисту, встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України" засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" зазначено що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припинення порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

У рішенні Конституційного Суду України від 16.06.2011 №5-рп/2011 у справі №1-6/2011 зазначено, що судочинство охоплює, зокрема, інститут забезпечення позову, який сприяє виконанню рішень суду і гарантує можливість реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановленого статтею 55 Конституції України.

Положеннями статті 136 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частини першої статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини першої статті 139 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Забезпечення позову є процесуальним засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових рішень, прийнятих за результатами розгляду спору. Учасник справи, який звертається із заявою про забезпечення позову, повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві (іншим особам) вчиняти певні дії (висновки про застосування норм права, які викладені в постанові Верховного Суду від 25.05.2018 у справі №916/2786/17).

Господарський суд не повинен вживати таких заходів до забезпечення позову, які фактично є тотожними задоволенню заявлених вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу (іншим особам) здійснювати певні дії.Так, арешт коштів як такий не означає зміну їх власника. Водночас у випадку стягнення грошових коштів на користь певної особи, такі кошти зараховуються на рахунки особи, на користь якої ухвалене судове рішення, та вибувають із власності боржника. (Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 30.09.2021 у справі № 908/3247/20).

Господарський суд зазначає, що зі змісту пункту 1 частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на грошові кошти суд має виходити із того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватися та розпоряджатися грошовими коштами, тому може застосуватись у справі, в якій заявлено майнову вимогу.

При цьому піддані арешту грошові кошти обмежуються розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт майна має стосуватися майна, що належить до предмета спору (Такі правові висновки також викладені у постановах Верховного Суду від 15.01.2019 у справі №915/870/18, від 05.09.2019 у справі №911/527/19, від 14.02.2020 у справі №916/2278/19, від 26.11.2020 у справі №911/949/20, від 24.05.2021 у справі №910/3158/20, від 09.06.2021 у справі №914/2438/20).

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заява відповідача-1 про забезпечення позову обґрунтована безпідставним отриманням з Державного бюджету України грошових коштів в загальному розмірі 899 196,13грн., оскільки позивач, після виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2021р. по справі № 904/4003/21 щодо перерахування на його користь заборгованості в загальному розмірі 899 196,13грн., при розгляді апеляційної скарги відмовився від позову, що в подальшому привело до визнання нечинним рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2021 р. у справі № 904/4003/21 та закриття провадження по справі № 904/4003/21 на підставі п.4 ч.1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач-1 подав до суду заяву про поворот виконання судового рішення по справі № 904/4003/21, в якій просить суд в порядку повороту виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2021р. по справі № 904/4003/21 стягнути з фізичної особи-підприємця Василенко Альберта Миколайовича (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) () перераховані на виконання вказаного рішення суду грошові кошти в розмірі 890 293,20грн. та судовий збір у розмірі 8 902,93грн.

Відповідно до ч.8 ст.333 ГПК України, при вирішенні питання про поворот виконання судового рішення суд може вжити заходів щодо забезпечення позову.

Враховуючи, що предметом позову є вимога майнового характеру про стягнення в загальному розмірі заборгованості в сумі 899 196,13грн., виконання в майбутньому судового рішення про поворот виконання судового рішення по справі № 904/4003/21, у разі задоволення такої заяви, безпосередньо залежить від тієї обставини, чи буде наявною у позивача необхідна сума грошових коштів для її повернення.

Зважаючи на викладене, забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти в межах суми, які були перераховані на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2021р. у справі № 904/4003/21 (890 293,20грн. та судовий збір у розмірі 8 902,93грн.), безпосередньо пов`язане з предметом спору.

Господарський суд вважає, що зазначені відповідачем - 1 обставини можуть вказувати на погіршення матеріального стану позивача та дають достатньо обґрунтовані припущення, що виконання можливого рішення може бути істотно ускладненим чи неможливим.

При цьому господарський суд вважає, що невжиття заходів забезпечення позову способом арешту коштів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, оскільки в силу положень статті 192 Цивільного кодексу України гроші є платіжним засобом, оскільки позивач може в будь-який момент розрахуватись коштами, тощо.

Водночас, у випадку арешту коштів на рахунках, гроші залишаються у власності позивача і знерухомлюються з метою недопущення виведення грошових коштів з рахунків позивача й уникнення виконання судового рішення у майбутньому такий захід може бути скасований.

Немає підстав вважати, що застосування такого заходу забезпечення позову призведе до невиправданого обмеження прав позивача, оскільки грошові кошти залишаються у володінні та користуванні позивача, а можливість розпоряджатися обмежується на певний час лише щодо частини коштів, якої стосується спір. (Близька за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.12.2020 зі справи № 911/1111/20)

Отже, з урахуванням встановленого господарський суд дійшов висновку, що застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти фізичної особи-підприємця Василенко Альберта Миколайовича, не порушить прав та охоронюваних законом інтересів інших осіб, що не є учасниками даного судового процесу, не призведе до втручання у звичайну діяльність учасників судового процесу, а лише запровадить тимчасові обмеження щодо використання коштів, наявних у позивача, існування яких дозволить створити належні умови для запобігання перешкод у виконанні в подальшому рішення суду, у разі задоволення.

Забезпечення позову у даній справі шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти позивача, господарський суд, з урахуванням надання оцінки фактичним обставинам справи, керуючись статтями 136, 137 Господарського процесуального кодексу України, вважає, що невжиття такого заходу може значно ускладнити або навіть зробити неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення заяви відповідача-1 про поворот виконання судового рішення по справі № 904/4003/21; вжиття такого заходу є адекватним змісту порушеного права, на відновлення якого є відповідач-1, та за умови задоволення вказаної вище заяви відповідача-1, не створить труднощів при виконанні рішення.

Керуючись статтями 136, 137, 138, 139, 140, 144, 234, 235, ч.8 ст.333 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Павлоградсько-Юр`ївського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про забезпечення позову задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову у вигляді накладання арешту на майно та грошові кошти, що належать фізичній особі-підприємцю Василенко Альберту Миколайовичу (РНОКПП НОМЕР_1 ) і знаходяться у нього чи в інших осіб, у межах сум перерахованих йому на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27 вересня 2021 року у справі № 904/4003/21 на загальну суму 899 196,13грн. (вісімсот дев`яносто дев`ять тисяч сто дев`яносто шість гривень 13 копійок)

Стягувач: Павлоградсько-Юр`ївський відділ державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), 51400, м.Павлоград, вул.Дніпровська, 338,

Боржник: фізична особа-підприємець Василенко Альберт Миколайович, АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 05.01.2023.

Ухвала, як виконавчий документ, може бути пред`явлена до примусового виконання протягом трьох років до 06.01.2025.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.П. Панна