ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
"10" січня 2023 р. м. Житомир Справа № 906/731/22
Господарський суд Житомирської області у складі:
судді Соловей Л.А.
при секретарі судового засідання: Васильєвій Т.О.,
за участю представників сторін:
від позивача: не з`явився;
від відповідача: не з`явився;
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі заяву представника позивача від 27.12.2022 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правову допомогу у справі №906/731/22
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРАСФІЛД" (м.Київ)
до Приватного підприємства "МИРОЛЮБІВСЬКЕ" (с.Миролюбівка Житомирського
району Житомирської області)
про стягнення 364716,37грн (згідно заяви про зменшення позовних вимог від 14.11.2022),
Рішенням Господарського суду Житомирської області від 12.12.2022 позов ТОВ "ГРАСФІЛД" задоволено повністю та стягнуто з ПП "МИРОЛЮБІВСЬКЕ" на користь ТОВ "ГРАСФІЛД" 212648,80грн основного боргу; 65480,91грн 40% річних; 84481,98грн пені та 5470,75грн судового збору.

27.12.2022 представником позивача подано заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу адвоката у загальному розмірі 29494,00грн.

До заяви додано копію договору про надання правничої (правової) допомоги від 05.02.2021, копії платіжних доручень від 29.09.2022 та від 15.11.2022, копії рахунів-фактур від 06.09.2022 та від 15.11.2022, а також докази надіслання заяви про ухвалення додаткового рішення відповідачу.

Ухвалою суду від 28.12.2022 заяву позивача від 27.12.2022 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі №906/731/22 прийнято до розгляду. Судове засідання призначено на 10.01.2023.

Представник заявника у судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив.

Відповідач правом участі в судовому засіданні не скористався; на адресу суду направив заперечення від 09.01.2013 за №06/09-01 на заяву щодо стягнення витрат на правову допомогу на суму 29494,00грн, у якому зазначив, що представником позивача до заяви не подано детального опису робіт (наданих послуг) з погодинним зазначенням витраченого адвокатом часу, не визначено складність справи, а також часу, витрачено на участь у судових засіданнях, що утруднює доведення обсягу наданих послуг та часу їх виконання.

Суд враховує, що відповідно до ч.4 ст.244 ГПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення у справі №906/731/22 (щодо розподілу судових витрат) від 27.12.2022, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За приписами ч.1 та п.1 ч.3 ст.123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у тому числі, і витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 ст.124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

У позовнiй заяві вiд 13.09.2022 представник позивача зазначив, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, включає судовий збір у розмірі 12054,87грн та витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 25630,00грн. Крім в процесі судового розгляду позивач планує понести витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8400,00грн.

З матеріалів справи вбачається, що правову допомогу ТОВ "ГРАСФІЛД" у даній справі надавав адвокат Мамедов Андрій Вагіфович, повноваження та обсяг прав якого підтверджуються ордером на надання правової (правничої) допомоги серії АМ №1031091 від 12.09.2022 (а.с.7). Мамедов А.В. має право на зайняття адвокатською діяльністю на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії №477 вiд 31.01.2009 (а.с.8).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При цьому, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч.8 ст.129 ГПК України).

Суд констатує, що у позовній заяві позивач навів попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи.

Подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими, та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення їх розміру, що, відповідно, забезпечує дотримання принципу змагальності.

З підстав наведеного, суд дійшов висновку, що вимоги ч.8 ст.129 ГПК України представником позивача дотримано.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.126 цього Кодексу).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16, постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі №379/1418/18).

На підтвердження обсягу наданих адвокатом послуг і для визначення розміру витрат заявником надано копiю договору про надання правничої (правової) допомоги вiд 05.02.2021; копiю рахунку-фактури №06/09/22 від 06.09.2022, №15/11/22 від 15.11.2022 (а.с.72-73;77-78).

Так, 05.02.2021 між ТОВ "ГРАСФІЛД" (клієнт) та адвокатським бюро Андрія Мамедова (бюро) укладено договір про надання правничої (правової) допомоги. Відповідно до розділу "Предмет договору" бюро здійснює представництво на та надає всі види правничої (правової) допомоги клієнту, а клієнт оплачує надання правничої (правової) допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

У розділі "Гонорар бюро та фактичні витрати" сторони визначили, що розмір гонорару зазначається в додатках (рахунки, акти), які є невід`ємними частинами договору. Розмір гонорару не залежить від досягнення чи недосягнення адвокатом, бюро позитивного результату, якого бажає клієнт. Оплата за правничу (правову) допомогу проводиться згідно рахунку в день його отримання клієнтом (п.7-9 договору).

Згідно п.13 договору, розмір гонорару визначається за обсягом часу і роботи, що вимагаються для належного виконання доручення; ступеню складності та новизни правових питань, що стосуються доручення; вірогідністю того, що прийняття доручення перешкоджатиме прийняттю бюро інших доручень або суттєво ускладнить їх виконання в звичайному часовому режимі; необхідністю виїзду у відрядження; важливістю доручення для клієнта; особливими або додатковими вимогами клієнта.

Цей договір набирає чинності (вступає в силу) з моменту його підписання сторонами та діє протягом трьох календарних років (п.16 договору).

Перелік наданих ТОВ "ГРАСФІЛД" правових послуг відображено у рахунках-фактурах №06/09/22 від 06.09.2022 та №15/11/22 від 15.11.2022 , згідно з якими:

- 06.09.2022 вивчення правовідносин сторін за договором №18/02/22-3В від 18.02.2022 з ПП "МИРОЛЮБІВСЬКЕ" та первинних документів складених в рамках договору, аналіз ситуації в рамках діючих нормативних актів, вступ в правовідносини в якості адвоката, оформлення ордеру, складення та подання позовної заяви, що становить 25630,00грн;

- 15.11.2022 складення заяви про корегування суми позовних вимог в рамках представлення інтересів товариства в Господарському суді Житомирської області у справі №906/731/22 за до ПП "МИРОЛЮБІВСЬКЕ" про стягнення боргу за договором №18/02-22-ЗВ від 18.02.2022, що становить 3864,00грн.

Отже загальна вартість послуг за надання послуг правової допомоги становить 29494,00грн.

Відповідачем було надано заперечення, відповідно до якого заявлені до стягнення витрати на професійну правничу допомогу на суму 29494,00грн фактично не доведені, оскільки до заяви не подано детального опису робіт (наданих послуг) з погодинним зазначенням витраченого адвокатом часу, не визначено складність справи, а також часу, витрачено на участь у судових засіданнях.

При вирішенні питання про наявність/відсутність підстав для задоволення заяви представника ТОВ "ГРАСФІЛД", суд враховує наступне.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п.4 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

За приписами ч.3 ст.27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Відповідно до положень ст.901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 903 ЦК України визначено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Виходячи з аналізу положень ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту адвокат отримує винагороду у вигляді гонорару. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі №910/4201/19).

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суд має виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст.30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 06.03.2019 у справі №922/1163/18, від 07.09.2020 у справі №910/4201/19, від 17.09.2020 у справі №904/3583/19.

Водночас, за змістом ч.4 ст.126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Разом із тим під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної інціативи, керуючись критеріями, що визначені ч.ч.5-7, 9 ст.129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись ч.ч.5-7, 9 ст.129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. За таких обставин, висновки судів про часткову відмову стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав непов`язаності, необґрунтованості та непропорційності до предмета спору не свідчать про порушення норм процесуального законодавства, навіть, якщо відсутнє клопотання відповідачів про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У такому разі суди мають дане право відповідно до ч.5 ст.129 ГПК України та висновків об`єднаної палати про те, як саме повинна застосовуватися відповідна норма права (аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.10.2019 у справі №905/1795/18, від 17.09.2020 у справі №904/3583/19, від 11.11.2021 у справі №910/7520/20).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited проти України" від 23.01.2014, у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015).

У рішенні ЄСПЛ "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (схожа правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постанові від 20.05.2019 у справі №916/2102/17, у постанові від 05.06.2019 у справі №922/928/18, від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).

Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також, чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (правова позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у додатковій постанові від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та у постановах від 13.02.2020 у справі №910/2170/18, від 08.04.2020 у справі №922/2685/19).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).

Матеріалами справи підтверджується факт надання адвокатом Мамедовим А.В. професійної правничої допомоги ТОВ "ГРАСФІЛД" у справі №906/73122.

Умовами договору передбачено, що розмір гонорару визначається за обсягом часу та роботи для належного виконання доручення; ступеню складності та новизни правових питань, що стосуються доручення.

Позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 364716,37грн (згідно з заявою про зменшення позовних вимог від 14.11.2022), водночас ним подано заяву про покладення на відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 29494,00грн.

Як вбачається із матеріалів справи, позовна заява складена на чотирьох аркушах, з яких один аркуш - це вступна та резолютивна частини; три аркуша - частина позову, включаючи правове обґрунтування.

Предметом позову в даній справі є стягнення заборгованості за договором поставки № 18/02/22-ЗВ від 18.02.2022, а підставою цього позову є відсутність розрахунку за вказаним договором поставки за однією видатковою накладною. Адвокат в позовній заяві посилається на статті 526, 610, 611 625 Цивільного кодексу України та статті 193, 216 Господарського кодексу України.

Таким чином, суд зазначає, що дана справа не є складною, а відтак, при вивченні правовідносин сторін за договором №18/02/22-ЗВ від 18.02.2022 з ПП "Миролюбівське" та первинних документів складених в рамках договору, аналізу ситуації в рамках діючих нормативних актів, а також складенні позовної заяви по справі №906/731/22 сумнівною є вартість послуг з правової допомоги на суму 25630,00грн

Крім того, адвокат у позовній заяві посилається на загальні норми права, які не потребують аналізу.

Підготовка заяви про зменшення позовних вимог, з огляду на її зміст та перелік приєднаних до них документів, не потребувала вивчення адвокатом великого і додаткового обсягу фактичних даних, значного обсягу юридичної і технічної роботи, проведення складних розрахунків.

Окрім того, представник позивача у жодному судовому засіданні участі не приймав; відповідач заяв по суті не подавав, а отже у представника позивача була відсутня потреба у додатковій витраті часу на підготовку відповідей на них, що додатково підтверджує незначну складність справи; нормативно-правове регулювання спірних правовідносин під час розгляду справи у суді не змінювалося.

Вказані вище обставини свідчать про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним із складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг).

Суд також враховує, що представнику позивача зі статусом адвоката, який передбачає відповідну фахову підготовку, професійні знання, практичний досвід участі у судових засіданнях, об`єктивно потребувалась незначна кількість часу на опрацювання матеріалів справи, аналіз чинного законодавства з урахуванням предмета спору та предмета доказування.

Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.11.2021 у справі №910/7520/20).

Такі докази, відповідно до ч.1 ст.86 ГПК України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Також суд бере до уваги, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 04.10.2021 від №640/8316/20, від 21.10.2021 у справі №420/4820/19). Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.

За таких обставин, судом при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу, понесених позивачем зв`язку з розглядом справи, оцінено витрати позивача з урахуванням всіх аспектів і складності цієї справи, яка не є складною, а відтак не потребувала затрати значного часу та великого обсягу юридичної і технічної роботи, та час, який міг би витратити адвокат на підготовку позову, як кваліфікований фахівець.

На думку суду, заявлені позивачем витрати на правову допомогу у розмірі 29494,00грн не відповідають критерію розумності, співмірності та пропорційності до предмета спору з урахуванням ціни позову в розумінні ст.ст.126 та 129 ГПК України, оскільки дана справа не є складною, розглядалась без участі представників сторін; предметом спору є стягнення з відповідача заборгованості за договором поставки на підставі однієї видаткової накладної; позовна заява є типовою, що використовується для масових звернень до суду, не містить складних розрахунків і, як наслідок, її підготовка не потребувала пошуку та вивчення адвокатом позивача значної кількості судової практики та приписів діючого законодавства України зі спірного питання, аналізу великої кількості доказів, значних затрат часу та зусиль.

За таких обставин, керуючись передбаченим ст.2 ГПК України завданням щодо справедливого вирішення судом спорів, а також встановленими ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства, серед яких справедливість, добросовісність та розумність, враховуючи ціну позову і складність справи, обставини справи і строк її розгляду, загальний обсяг підтверджених доказами наданих послуг з правничої допомоги та при цьому виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) і критерію розумності їхнього розміру, суд дійшов висновку задовольнити заяву представника позивача від 27.12.2022 частково і покласти на відповідача понесені позивачем судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 20000,00грн; у задоволенні вимог позивача про стягнення 9494,00рн витрат на правову допомогу відмовити.

Керуючись ст.ст. 123, 129, 233, 244 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення (щодо розподілу судових витрат) від 27.12.2022 у справі №906/731/22 задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства "МИРОЛЮБІВСЬКЕ" (вул.Петровського, 1, с.Миролюбівка, Житомирський район, Житомирська область, 12453, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРАСФІЛД" (вул. Білицька, 18, кв. 109, м. Київ, 04078, ) 20000,00грн витрат на професійну правничу допомогу.

3. В іншій частині заяви представника позивача від 27.12.2022 у справі №906/731/22 відмовити.

Додаткове рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного додаткового рішення.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Соловей Л.А.

Віддрукувати: Віддрукувати: 3 прим: 1- у справу;2,3- сторонам (рек)