ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04.01.2023 Справа №905/870/22

Господарський суд Донецької області у складі судді Фурсової С.М. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Приватного підприємства «Науково-виробнича фірма СВК» (49126, м. Дніпро, Бульвар Слави, 54; )

до відповідача Державного підприємства «Добропіллявугілля-видобуток» (85001, Донецька область, м. Добропілля, проспект Шевченка, 2; )

про стягнення основного боргу в сумі 58 104,00 гривень, відсотків за користування чужими коштами в сумі 2 029,00 гривень, інфляційні втрати в сумі 15 178,16 гривень

без виклику сторін

В С Т А Н О В И В

Приватне підприємство «Науково-виробнича фірма СВК» звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до Державного підприємства «Добропіллявугілля-видобуток» про стягнення основного боргу в сумі 58 104,00 гривень, відсотків за користування чужими коштами в сумі 2 029,00 гривень, інфляційних втрат в сумі 15 178,16 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору про закупівлю товару №711-21 ШУД-ШУН від 10.06.2021 щодо оплати вартості поставленої продукції.

Статтею 12 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку наказного провадження, позовного провадження (загального або спрощеного).

За приписами частини першої пункту 3 статті 12 господарського процесуального кодексу України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Для цілей цього Кодексу визначено поняття малозначних справ, а саме це справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи незначної складності, визнані судом малозначними.

Відповідно до ч.5 ст.252 господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Розглянувши матеріали позовної заяви, враховуючи клопотання позивача, господарський суд дійшов висновку, що справу слід розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, оскільки справа не є складною, а сума позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 08.11.2022 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву та заперечень, а позивачу для подання відповіді на відзив.

Ухвалу господарського суду Донецької області від 08.11.2022 надіслано учасникам справи засобами електронного зв`язку.

Від відповідача 06.12.2022 надійшло клопотання про зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій.

Відповідно по положень статті 32 Господарського процесуального кодексу України справа, розгляд якої розпочато одним суддею чи колегією суддів, повинна бути розглянута тим самим суддею чи колегією суддів, за винятком випадків, які унеможливлюють участь судді у розгляді справи, та інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Невирішені судові справи за вмотивованим розпорядженням керівника апарату суду, що додається до матеріалів справи, передаються для повторного автоматизованого розподілу справ виключно у разі, коли суддя (якщо справа розглядається одноособово) або суддя-доповідач зі складу колегії суддів (якщо справа розглядається колегіально) у передбачених законом випадках не може продовжувати розгляд справи більше чотирнадцяти днів, що може перешкодити розгляду справи у строки, встановлені цим Кодексом.

У зв`язку з перебуванням судді Левшиної Я.О. у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, на підставі розпорядженням керівника апарату суду від 21.12.2022 №02-01/49 призначено повторний автоматичний розподіл справи №905/870/22.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.12.2022 для розгляду справи №905/870/22 визначено суддю Фурсову С.М.

Ухвалою суду від 21.12.2022 прийняти справо №905/870/22 до провадження суддею Фурсовою С.М. Вирішено продовжити розгляд справи зі стадії на якій воно перебуває.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи, дослідивши матеріали справи, господарський суд

В С Т А Н О В И В

10.06.2021 між Приватним підприємством «Науково-виробнича фірма СВК» (надалі- Постачальник, позивач) і Державним підприємством «Добропіллявугілля-видобуток» (надалі-Покупець, відповідач), було укладено договір про закупівлю товару №711-21 ШУД-ШУН за результатами спрощеної закупівлі №UA-2021-05-07-006124-b (надалі - Договір).

Згідно п.п. 1.1., 1.2. договору в порядку і на умовах, передбачених цим Договором, Постачальник зобов`язується передати (поставити) у власність Покупця продукцію виробничо-технічного призначення: код ДК 021:20-1 «Хімічна продукція різна» (змочувач для погашення вугільного пилу) (далі «Продукція»), в асортименті, кількості, в термін, за ціною і з якісними характеристиками, погодженими Сторонами в цьому Договорі і Специфікаціях, що є невід`ємними частинами до цього Договору.

Покупець зобов`язується прийняти і оплатити Продукцію, що поставляється у його власність, відповідно до умов цього Договору.

Поставка Продукції здійснюється партіями в асортименті, кількості, за цінами, з якісними характеристиками і в терміни, погоджені Сторонами в Специфікаціях до цього Договору (п.4.1. договору).

Під партією Продукції Сторони розуміють будь-яку кількість Продукції, однорідної за своїми якісними показниками, яка супроводжується одним документом про якість та/або одним товаросупровідним документом.

Умови поставки Продукції - DDP, згідно «Інкотермс-2010», з урахуванням умов і обмовок, що містяться в цьому Договорі і/або відповідних Специфікаціях до цього Договору.

Погоджене місце поставки вказується Сторонами у відповідних Специфікаціях до Договору. Постачальник несе усі витрати та ризики, пов`язані з поставкою Продукції, до моменту її поставки в погоджене місце призначення. У випадках, коли Сторонами в Специфікаціях обумовлюються інші умови поставки, взаємовідносини Сторін регулюватимуться положеннями, погодженими Сторонами у відповідних Специфікаціях до Договору (п.4.2. договору).

Згідно п.5.1. договору загальна сума Договору визначається загальною сумою усіх Специфікацій, що є невід`ємною частиною цього Договору.

Загальна орієнтовна сума Договору складає 58 104,00 гривень з ПДВ.

Ціни на Продукцію, що поставляється Постачальником, встановлюються Сторонами у відповідних Специфікаціях до Договору.

За умовами п.5.3. договору розрахунки за поставлену Постачальником Продукцію за цим-Договором здійснюються Покупцем шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника з відстроченням платежу протягом 45 календарних днів з дня отримання товару на підставі отриманого Покупцем рахунку; а також документів, передбачених розділом 4 цього Договору та відповідною Специфікацією до Договору. Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку Покупця.

Якщо останній день строку для оплати, що встановлений цим Договором, припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, днем закінчення такого строку є перший за ним робочий день (5.9. договору).

Цей Договір може бути скріплений печатками Сторін, вступає в силу з дати його підписання уповноваженими представниками Сторін і діє до 31.12.2021 року, а в частині проведення розрахунків, - до повного виконання Сторонами грошових зобов`язань. Відповідно до ч. З ст. 631 Цивільного кодексу України (п.8.1. договору).

До вказаного договору підписана Специфікація на загальну суму 58 104,00 гривень.

Відповідно до п.п.1, 3 Специфікації поставка здійснюється автотранспортом Постачальника та за рахунок його коштів.

Строк поставки : 15 календарних днів від дати замовлення, але не пізніше 30.06.2021.

Вказаний договір та Специфікація до нього підписані уповноваженими представниками сторін без зауважень, підписи скріплені печатками підприємств.

Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства, але за аналогією породжують цивільні права і обов`язки.

Згідно із ч.2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За змістом частин першої, другої статті 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Основними видами господарських зобов`язань є майново-господарські зобов`язання та організаційно-господарські зобов`язання. Господарські зобов`язання можуть виникати: зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ч.1 ст.174 ГК України).

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Разом з тим, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Таким чином, відносини, що виникли між сторонами по справі на підставі договору поставки товару, є господарськими зобов`язаннями, а згідно з приписами статей 193 ГК України, 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

На виконання умов Договору Позивач здійснив поставку та передав у власність Відповідача продукцію на загальну суму 58 104,00 гривень, що підтверджується видатковими накладними №1353 від 06.07.2021 на суму 6 456,00 гривень, №1354 від 06.07.2021 на суму 35 508,00 гривень, №1355 від 06.07.2021 на суму 16 140,00 гривень, нарядами на отримання товарно-матеріальних цінностей №499 від 05.07.2021, №232 від 06.07.2021, № 498 від 05.07.2021 та товарно-транспортними накладними.

На адресу Державного підприємства «Добропіллявугілля-видобуток» направлялась претензія за вих. №1049 від 31.08.2022з вимогою про сплату заборгованості.

Вказана претензія отримана відповідачем 08.09.2022, проте залишена без відповіді.

За відсутності інших підстав, передбачених договором або законом, зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 530 ЦК, якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання припиняється на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України).

Як випливає з правової позиції Верхового Суду України, висловленої в постановах № 6-49цс12 від 06.06.2012; № 6-40цс11 від 14.11.2011, правовідношення, в якому боржник зобов`язаний передати гроші як предмет договору або сплатити їх як ціну договору, є грошовими зобов`язаннями.

Відповідач доказів оплати поставленого товару на момент прийняття рішення у справі суду не надав, а тому вказана сума є його боргом та підлягає стягненню на користь позивача у заявленому розмірі.

У зв`язку з порушенням відповідачем строків проведення оплати позивачем заявлені до стягнення 3% річних в розмірі 2 029,00 гривень та інфляційні втрати в сумі 15 178,16 гривень.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відтак, суд зобов`язаний належним чином дослідити поданий стороною доказ (в даному випадку - розрахунок 3% річних, інфляційних втрат), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат суд дійшов висновку, що вони є методологічно та арифметично невірними.

Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Виходячи зі змісту зазначених норм, початком для здійснення нарахувань за прострочення виконання зобов`язання буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано.

З урахуванням визначеного п.5.3. договору строку оплати, розрахунок мав бути проведений до 21.08.2021 (субота, вихідний день).

За умовами п. 5.9. договору якщо останній день строку для оплати, що встановлений цим Договором, припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, днем закінчення такого строку є перший за ним робочий день.

Крім того відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 «Про перенесення робочих днів на 2021 рік» з метою забезпечення раціонального використання робочого часу і створення сприятливих умов для святкування у 2021 році 7 січня - Різдва Христового, 24 серпня - Дня незалежності України та 14 жовтня - Дня захисника України рекомендувати керівникам підприємств, установ та організацій (крім органів Пенсійного фонду України, акціонерного товариства Укрпошта, Державної казначейської служби та банківських установ) для працівників, яким установлено п`ятиденний робочий тиждень із двома вихідними днями в суботу та неділю, перенести у 2021 році в порядку та на умовах, визначених законодавством, робочі дні з: п`ятниці 8 січня на суботу 16 січня; понеділка 23 серпня на суботу 28 серпня; п`ятниці 15 жовтня на суботу 23 жовтня. Спеціальний режим роботи банків і їх установ у ці дні визначає Національний банк.

Враховуючи викладене, оплата поставленої продукції мала бути проведена до 25.08.2021 включно.

Отже, прострочення платежу настало з 26.08.2021.

За здійсненим господарським судом перерахунком, виконаним за допомогою програми інформаційно-пошукової системи «ЛІГА Закон», розмір 3% річних за порушення строків оплати становить 2 005,78 гривень, інфляційних втрат 17 010,21 гривень.

Частиною другою статті 237 Господарського процесуального кодексу України визначено, що при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог, а отже, позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат приймаються судом в заявленому розмірі 15 178,16 гривень.

Щодо зменшення розміру заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

Відповідно до частини першої статті 233 ГК України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з частиною третьою статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Також, у пункті 8.38 постанови від 15.09.2020 у справі №902/417/18 Велика Палата Верховного Суду, посилаючись на компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, вказала, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 зробила й наступні висновки.

Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

При вирішенні питання про зменшення пені суд бере до уваги співвідношення розміру заборгованості боржника та розміру пені. Такий підхід є усталеним в судовій практиці (постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18 та Верховного Суду від 23.09.2019 у справі №920/1013/18, від 26.03.2020 у справі №904/2847/19).

Суд звертає увагу, що розмір заявлених нарахувань (3% річних та інфляційних втрат) у загальному розмірі 17 183,94 гривень складає майже 30% суми основного боргу (29,58%). Господарський суд зазначає, що загальна сума нарахувань не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 Цивільного кодексу України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у позивача можливості стягувати із відповідача надмірні грошові суми, як неустойку, спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Дійсно, введення на підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 року на території України воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року та ведення активних бойових дій на території Донецької області та м.Маріуполя, значним чином вплинуло на ведення господарської діяльності підприємства відповідача та фінансовий стан підприємства. Разом з тим, така ситуація в Україні впливає не лише на економічний стан відповідача, але й на інтереси іншої сторони, тобто позивача.

Судом враховано обставину того, що місцезнаходженням підприємства-відповідача є м.Добропілля, яке розташовано у достатній близькості до лінії проведення активних бойових дій, що негативно вплинуло на ведення господарської діяльності та призвело до погіршення фінансового становища відповідача.

Підприємство відповідача є державним підприємством основним видом діяльності якого є добування кам`яного вугілля, що наразі є стратегічно важливим для економічної та енергетичної стабільності країни.

На підставі викладеного, господарський суд вважає за можливе зменшити розмір 3% річних та інфляційних втрат на 30% від розміру, який підлягає до стягнення.

При цьому суд враховує, що зобов`язань мали бути виконані ще до 24 лютого 2022 року, проте найвищі показники індексів інфляції мали місце саме у березні-червні 2022 року.

Порушення строків оплати мало місце і відповідач не навів обґрунтування наявності обставин, які б суттєво перешкоджали здійснити своєчасну оплату (хоча б частково) у визначений договором строк. Умови договору, в тому числі порядок та строк оплати, були відповідачу відомі, і відповідач міг, здійснивши своєчасну оплату, уникнути цих нарахувань, або суттєво зменшити їх. За таких обставин подальше зменшення штрафних санкцій може привести до втрати неустойкою засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання.

Враховуючи дотримання балансу інтересів сторін, суд вважає за недоцільне зменшення розміру неустойки більше, ніж на 30%, адже це не відповідатиме принципам справедливості, добросовісності, розумності, а також дотриманню балансу інтересів як позивача так і відповідача.

За таких обставин, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 70 132,76 гривень, з яких 58 104,00 гривень заборгованості, 1 404,05 гривень 3% річних, 10 624,71 гривень інфляційних втрат.

При розподілі сум судового збору суд враховує, що судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача без урахування зменшення цих сум.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно до визначених судом обґрунтованих позовних вимог у розмірі 75 287,94 гривень.

Керуючись статтями 12, 73, 74, 76-79, 86, 91, 96, 129, 185, 191, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р I Ш И В

Позовні вимоги Приватного підприємства «Науково-виробнича фірма СВК» до Державного підприємства «Добропіллявугілля-видобуток» про стягнення основного боргу в сумі 58 104,00 гривень, відсотків за користування чужими коштами в сумі 2 029,00 гривень, інфляційних втрат в сумі 15 178,16 гривень- задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Добропіллявугілля-видобуток» (85001, Донецька область, м. Добропілля, проспект Шевченка, 2; ) на користь Приватного підприємства «Науково-виробнича фірма СВК» (49126, м. Дніпро, Бульвар Слави, 54; ) 58 104,00 гривень заборгованості, 1 404,05 гривень 3% річних, 10 624,71 гривень інфляційних втрат, а також 2 480,24 гривень судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ в установленому порядку.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Рішення складено та підписано 04.01.2023.

Позивач: Приватне підприємство «Науково-виробнича фірма СВК» (49126, м. Дніпро, Бульвар Слави, 54; )

Відповідач: Державне підприємство «Добропіллявугілля-видобуток» (85001, Донецька область, м. Добропілля, проспект Шевченка, 2; )

Суддя С.М. Фурсова