УХВАЛА

про повернення позовної заяви

18.01.2023Справа № 910/14994/22

Суддя Господарського суду міста Києва Нечай О.В., розглянувши

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Продторгсервіс 777"

про стягнення 719 250,39 грн та витребування майна

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Продторгсервіс 777" (далі - відповідач) про стягнення 719250,39 грн, з яких 226572,37 грн плати за неоплачені лізингові платежі, 22541,96 грн інфляційних втрат, 3811,10 грн 3% річних, 12703,66 грн пені, 453621,30 грн неустойки за невиконання обов`язку щодо повернення об`єкта лізингу, а також витребування у відповідача об`єкта лізингу.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором про фінансовий лізинг № 00023612 від 24.05.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.01.2023 вказану позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення її недоліків - протягом 10 днів з дня вручення даної ухвали та спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом:

- зазначення у позовній заяві вірної ціни позову;

- надання доказів доплати судового збору в розмірі 33 143,12 грн у встановленому порядку (на платіжні реквізити Господарського суду міста Києва).

Крім того, в ухвалі суду від 06.01.2023 позивачу було роз`яснено, що якщо недоліки позовної заяви не будуть усунуті у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із такою заявою.

16.01.2023 (у встановлений судом строк) до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про усунення недоліків з додатками.

Частинами 2, 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Згідно з частиною першою статті 18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 06.01.2023 суд, з посиланням на положення статей 162 - 164 Господарського процесуального кодексу України, звернув увагу позивача на необхідність зазначення вірної ціни позову, виходячи із заявлених позивачем майнових вимог, а також надання документа про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Так, відповідно до пункту 3 частини 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

За приписами частини першої статті 163 Господарського процесуального кодексу України ціна позову визначається:

1) у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку;

2) у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна;

3) у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

Враховуючи, що предметом позову є стягнення 719 250,39 грн і витребування у відповідача об`єкта лізингу, яким є транспортний засіб - автомобіль марки "Audi e4tron 55 quattro advanced", шасі № НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 , рік випуску: 2021, реєстраційний номер НОМЕР_3 , вартістю 2 375 000,00 грн, то при зверненні до суду з цим позовом позивач мав сплатити судовий збір у розмірі 46 413,76 грн (2 375 000,00 грн + 719 250,39 грн) х 1,5%), у зв`язку з чим позивачеві необхідно було доплатити 33 143,12 грн судового збору.

У заяві про усунення недоліків позовної заяви позивач вказав, що вимога повернути об`єкт лізингу є немайновою, оскільки її задоволення не впливає на зміну майнового стану сторін, а відтак судовий збір за неї справляється в сумі одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У зв`язку з тим, що до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду), позивач, із посиланням на правові висновки Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладені у постанові від 02.12.2020 у справі № 905/105/20, доводить, що позовна вимога про повернення об`єкта лізингу є немайновою вимогою, оскільки є вимогою про виконання обов`язку в натурі. Об`єктом цієї вимоги є дія зобов`язаної сторони, що не піддається грошовій (вартісній) оцінці, а вирішення спору не вплине на склад майна сторін спору та не змінить власника майна.

Однак суд не може повною мірою погодитись із такими доводами позивача, з огляду на наступне.

Так, дійсно, відповідно до ч. 2 ст. 806 Цивільного кодексу України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.

Водночас, за змістом ч. 2 ст. 807 Цивільного кодексу України та ч. 2 ст. 6 Закону України "Про фінансовий лізинг" не можуть бути предметом договору лізингу земельні ділянки та інші природні об`єкти, а також інші речі, встановлені законом.

У зв`язку з цим правові висновки, викладені у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.12.2020 у справі №905/105/20, не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, оскільки все, що стосується правовідносин оренди землі, не притаманне лізингу.

Суд зазначає, що з моменту розірвання договору фінансового лізингу з ініціативи лізингодавця у лізингоодержувача припиняється обов`язок сплачувати лізингові платежі, натомість виникає обов`язок негайно повернути об`єкт лізингу у відповідному стані. Після припинення дії договору лізингу невиконання чи неналежне виконання обов`язку з негайного повернення речі свідчить про неправомірні дії лізингоодержувача. Тому права та обов`язки лізингодавця та лізингоодержувача, що перебували у сфері регулятивних правовідносин, переходять у сферу охоронних правовідносин та охоплюються правовим регулюванням відповідно до умов договору та положень законодавства, які регламентують наслідки невиконання майнового обов`язку щодо негайного повернення предмета лізингу.

Такі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 904/5726/19.

Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову (пункт 8.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 907/9/17).

Отже, позовна вимога про витребування у відповідача об`єкта лізингу є вимогою майнового характеру, судовий збір за якою справляється виходячи з вартості об`єкта лізингу.

Аналогічного правозастосування дотримується і Верховний Суд, зокрема в ухвалі від 15.03.2021 у справі № 910/11472/20.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що позивач не усунув всі недоліки позовної заяви, на які звертав увагу суд, залишаючи позовну заяву без руху, відтак позовну заяву і додані до неї документи (в тому числі заяву про усунення недоліків), на підставі частини 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України, слід вважати неподаною та повернути позивачу.

З урахуванням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, правова конструкція статті 174 Господарського процесуального кодексу України дає можливість стороні розраховувати на захист своїх прав та доступ до правосуддя, незважаючи на порушення при поданні позовної заяви, що стали підставою для її повернення, через передбачену законом процесуальну можливість повторного подання позовної заяви після усунення допущеного порушення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 162, 164, 172, 174, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Продторгсервіс 777" про стягнення 719 250,39 грн та витребування майна вважати неподаною і повернути позивачу.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачені статтями 254 - 256 Господарського процесуального кодексу України.

Додаток: позовна заява з додатками, заява про усунення недоліків з додатками.

Суддя О.В. Нечай