РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.01.2023Справа № 910/11563/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г., розглянувши у порядку письмового провадження матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ» (08132, Київська обл., Бучанський р-н., м. Вишневе, вул. Київська, буд. 8-В)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНКОМІНВЕСТ» (01034, м. Київ, вул. Олеся Гончара, буд. 45В)

про стягнення 244 461,30 грн.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «КИЇВСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНКОМІНВЕСТ» про стягнення 244 461,30 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором № 420009833 від 01.01.2019, а саме в частині повної та своєчасної оплати за спожиту електричну енергію, за період з березня 2022 по липень 2022, у відповідача виникла заборгованість у розмірі 205 111,90 грн., яку позивач просить стягнути в судовому порядку. Крім того, позивач нарахував до стягнення з відповідача пеню у розмірі 36 388,94 грн. та 3% річних у розмірі 2 960,46 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.11.2022 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі № 910/11563/22 та вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Даною ухвалою, суд у відповідності до ст.ст. 165, 166 Господарського процесуального кодексу України встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповіді на відзив, а позивачу строк для подання відповіді на відзив.

Як встановлено судом, конверт з ухвалою про відкриття провадження у справі від 01.11.2022 не був отриманий відповідачем та 08.11.2022 повернувся на адресу суду у зв`язку із відсутністю адресата за вказаною адресою, жодних заяв про зміну місцезнаходження відповідача суду не надходило.

Судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з частинами 1, 2 статті 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач мав право та дійсну можливості ознайомитись, з ухвалою про відкриття провадження у справі від 01.11.2022 в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України та ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.11.2022, не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Будь яких заяв, клопотань або заперечень від сторін не надходило.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Приписами статті 248 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Поряд із цим, у зв`язку з перебуванням судді Пукшин Л.Г. у щорічній відпустці у період з 26.12.2022 по 13.01.2023, повний текст складений та підписаний у перший робочий день після виходу судді з відпустки.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

18.12.2018 Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінкомінвест» було подано Заяву-приєднання до договору про постачання електричної енергії споживачу на умовах Комерційної пропозиції Постачальника «СТАНДРАТ-1» із зазначенням дати початку постачання - з 01.01.2019.

В подальшому, в силу п. 13 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії» та п. 1.2.15 ПРРЕЕ, враховуючи підписану заяву- приєднання та факт споживання електричної енергії між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінкомінвест» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Київська обласна ЕК» було укладено Договір про постачання електричної енергії споживачу №420009833 від 01.01.2019.

22.02.2022 Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінкомінвест» було подано Заяву-приєднання до договору про постачання електричної енергії споживачу на умовах Комерційної пропозиції Постачальника «ФАКТИЧНА» із зазначенням дати початку постачання - з 01.02.2022.

Приєднавшись до Договору, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінкомінвест» взяло на себе договірні зобов`язання, зокрема, здійснювати оплату вартості електричної енергії.

Вказаний договір про постачання електричної енергії споживачу є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу постачальником електричної енергії та укладається сторонами, з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, шляхом приєднання Споживача до умов цього договору та розміщено на офіційному веб-сайті ТОВ «КИЇВСЬКА ОБЛАСНА ЕК» за посиланням: http://koec.com.ua/page?root=18&id=20.

Відповідно до п 2.1. Договору, за цим Договором Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Згідно з п. 5.4 Договору, ціна електричної енергії має зазначатися Постачальником у рахунках про оплату електричної енергії за цим Договором, у тому числі у разі її зміни

Розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць (п. 5.5. Договору).

Як вбачається з п. 5.8 Договору, у разі порушення Споживачем строки оплати за цим Договором, Постачальник має право вимагати сплату пені. Пені нараховується за кожен день прострочення оплати. Споживач сплачує за вимогою Постачальника пеню у розмірі, що визначається цим Договором та зазначається і комерційній пропозиції, яка є Додатком № 2 до цього Договору.

Відповідно до положень Комерційної пропозиції «СТАНДАРТ-1» пеня та/або штраф встановлений у розмір подвійної облікової ставки Національного банку України (НБУ).

Відповідно до п. 6.2. Договору Споживач зобов`язується, зокрема, забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього Договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього Договору.

Відповідно до умов укладеного між Позивачем та Відповідачем Договору про постачання електричної енергії споживачу № 420009833 від 01.01.2019, обов`язковою умовою для постачання електричної енергії Споживачу є наявність у Споживача укладеного в установленому порядку з оператором системи розподілу (далі - ОСР) договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, на підставі якого Споживач набуває право отримувати послугу з розподілу електричної енергії.

Статтею 46 Закону України «Про ринок електричної енергії» встановлено, що Оператор системи розподілу, зокрема, забезпечує комерційний облік відповідно до цього Закону, правил ринку та кодексу комерційного обліку, інших нормативно-правових актів та нормативних документів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.

Пунктом 2.3.11. ПРРЕЕ встановлено, що комерційний облік на роздрібному ринку електричної енергії організовується адміністратором комерційного обліку та здійснюється постачальниками послуг комерційного обліку відповідно до вимог Закону України «Про ринок електричної енергії», Кодексу комерційного обліку та цих Правил. Постачальник послуг комерційного обліку забезпечує зняття показів засобів вимірювальної техніки відповідно до Кодексу комерційного обліку (п. 2.3.14. ПРРЕЕ).

Відповідно до п.п. 6.1. п. 6. Розділу XIII «Перехідні положення» Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженим Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року № 311, обсяги спожитої електричної енергії визначаються за розрахунковий період, який становить один місяць. Зчитування показів лічильника провадиться постачальником послуг комерційного обліку та/або оператором мережі, та/або споживачем щомісяця відповідно до умов договору.

Згідно п.п. 7.1. п 7. Розділу XIII «Перехідні положення» Кодексу комерційного обліку електричної енергії до моменту запуску інформаційного обміну між учасниками ринку через центральну інформаційно-комунікаційну платформу визначення обсягів електричної енергії для поточних розрахунків на ринку виконують оператори електричної мережі.

З огляду на вищевикладені положення чинного законодавства України, Позивачем було зазначено, що ТОВ «КИЇВСЬКА ОБЛАСНА ЕК» не здійснює функції з обліку електричної та не визначає обсяги спожитої електричної енергії Споживачами. В силу покладених на електропостачальника функцій та обов`язків, Позивач не здійснює фіксацію (зйом) показників електролічильників, не визначає обсяг проданої електричної енергії.

Пунктом 4.3. ПРРЕЕ встановлено, що дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку.

Згідно п. 2.3. Договору № 420009833 обсяг проданої споживачу електричної енергії визначається Оператором системи розподілу (ОСР) та для споживачів, які не є побутовими (юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), підтверджується шляхом підписання сторонами до 10 числа місяця наступного за розрахунковим відповідного акту купівлі - продажу електричної енергії/акта приймання - передачі електричної енергії.

Так, обсяг розподіленої електричної енергії за березень 2022 відображено в рахунку фактурі № за березень 2022 року від 17.03.2022 та Акті приймання-передавання № А- за березень 2022 року від 31.03.2022. Відповідно до вказаних документів, Відповідачем фактично було спожито у березні 2022 - 51575 кВт*год. х на тариф = 225118,69 грн. з ПДВ. До сплати у 03.2022 виставлено 31 320,43 грн. (-19 3798,26 грн кредит на початок періоду + 225 118,69 грн)

До сплати у 04.2022 у рахунку-фактурі № за квітень 2022 року від 18.04.2022 та Акті приймання-передавання № А- за квітень 2022 року від 30.04.2022 помилково виставлено: 174642,28 грн. (124433,45 за квітень 2022 + 31320,43 дебет на початок періоду = 155753,88 + 18888,40 грн. помилково нарахованих за перевищення та, перерахованих у травні 2022 в рахунку-фактурі № за квітень 2022 від 25.05.2022).

Обсяг розподіленої електричної енергії за квітень 2022 відображено в рахунку-фактурі № за квітень 2022 року від 25.05.2022 та Акті приймання - передавання № А- за квітень 2022 року від 31.05.2022. Відповідно до вказаних документів, Відповідачем фактично спожито у квітні 2022 р. 28354 кВт*год. х на тариф = 124433,45 грн. з ПДВ. До сплати у 04.2022 у рахунку-фактурі № за квітень 2022 року від 25.05.2022 виставлено 124433,45 грн, а саме: (31320,43 грн дебет на початок періоду + 124433,45 грн спожитих у квітні 2022 - 18888,40 грн помилково нарахованих за перевищення та перерахованих - 31320,43 гн сплачених у травні 2022).

Обсяг розподіленої електричної енергії за травень 2022 відображено в рахунку-фактурі № за травень 2022 року від 17.05.2022 та Акті приймання-передавання № А- за травень 2022 року від 31.05.2022. Відповідно до вказаних документів, Відповідачем фактично спожито у травні 2022 - 10815 кВт*год. х на тариф = 36947,60 грн. з ПДВ. До сплати у 05.2022 виставлено: 180269,45 грн. (36947,60 за 05.2022 + 155753,88 дебет на початок періоду - 31320,43 сплачених у травні 2022 - 161381,05 + 18888,40 помилково нарахованих за перевищення у 04.2022 та перерахованих у травні 2022 в рахунку-фактурі № за квітень 2022року від 25.05.2022).

Обсяг розподіленої електричної енергії за червень 2022 відображено в рахунку фактурі № за червень 2022 року від 17.06.2022 та Акті приймання-передавання № А- за червень 2022 року від 30.06.2022 р. Відповідно до вказаних документів, Відповідачем було фактично спожито у червні 2022 - 7179 кВт*год. х на тариф = 24782,53 грн. До сплати у 06.2022 виставлено: 186163,58 грн. (24782,53 грн за 06.2022 + 161381,05 грн дебет на початок періоду).

Обсяг розподіленої електричної енергії за липень 2022 відображено в рахунку фактурі № за липень 2022 року від 19.07.2022 та Акті приймання-передавання № А- за липень 2022 року від 31.07.2022. Відповідно до вказаних документів, Відповідачем було фактично спожито у липні 2022 - 4951 кВт*год. х на тариф = 18948,32 грн з ПДВ. До сплати у 07.2022 виставлено - 205111,90 грн. (18948,32 за 07.2022 + 186 1 63,58 дебет на початок періоду).

У серпні 2022 Відповідачем не споживалась електрична енергія, а у рахунку фактурі № за серпень 2022 року від 19.08.2022 до сплати виставлено: 205111,90 грн.

При цьому, Позивач листом звернувся до ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» з проханням надати інформацію щодо фактичного обсягу розподіленої електричної енергії протягом розрахункових періодів Споживачу.

У відповідь на вищевказаний лист ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ РЕГІОНАЛЬНІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» надало підтверджуючу довідку № 20-1-327 від 15.09.2022, в якій зазначило помісячний обсяг розподіленої електричної енергії споживачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінкомінвест», яка надана Позивачем до позовної заяви.

Так, за твердженням Позивача, він свої зобов`язання за Договором виконує в повному обсязі та постачає (продає) Відповідачу електричну енергію. Натомість, Відповідач, всупереч п.1 ч. З ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії», п. 5.5.5. ПРРЕЕ, а також умовам укладеного між Сторонами Договору не здійснює сплату за фактично спожиту електричну енергію, в результаті чого у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінкомінвест» станом на 31.08.2022 виникла заборгованість перед Позивачем в сумі 205 111,90 грн за спожиту активну електричну енергію за період з 03.2022 по 08.2022.

Крім того, у зв`язку із порушенням взятих на себе зобов`язань Відповідачем, Позивачем було нараховано 36 388,94 грн. - пені та 2 960,46 грн. - 3 % річних.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України).

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Так, згідно частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частинами 1, 2 статті 633 Цивільного кодексу України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною першою статті 641 Цивільного кодексу України передбачено, що пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Згідно з частинами 1, 2 статті 642 Цивільного кодексу України, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

За приписами ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається. Предметом договору енергопостачання є окремі види енергії з найменуванням, передбаченим у державних стандартах або технічних умовах.

Частинами 6, 7 ст. 276 Господарського кодексу України встановлено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (ч. 2 ст. 193 Цивільного кодексу України).

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище визначає Закон України "Про ринок електричної енергії" від 13.04.2017 № 2019-VIII (далі - Закон № 2019-VIII).

Згідно з п.14 ч.1 ст.4 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються такі види договорів, зокрема, договір про постачання електричної енергії споживачу.

Відповідно до ч.1-2 ст. 56 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

Відповідно до п. 3.1.1. Постанови НКРЕКП від 14.03.2018 року № 312 "Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії" (далі - ПРРЕЕ) постачання (продаж) електричної енергії споживачу здійснюється за договором про постачання електричної енергії споживачу обраним споживачем електропостачальником, який отримав відповідну ліцензію, за вільними цінами, крім постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги або постачальником "останньої надії". Ціни (тарифи) на послуги постачальника універсальних послуг, постачальника "останньої надії" визначаються у встановленому законодавством порядку.

Частинами 1 - 6 ст.56 Закону України "Про ринок електричної енергії" визначено, що постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу.

Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

На підтвердження фактичного споживання відповідачем активної електричної енергії в період з 03.2022 по 08.2022 Позивачем надано рахунки-фактури за спожиту електричну енергію (активна енергія) з додатками до них та Акти прийняття-передавання електричної енергії на загальну суму 205 111,90 грн.

Суд зазначає, що від відповідача не надходило заперечень щодо отримання рахунків за спожиту електричну енергію.

Крім того, суд зазначає, що фактичні обсяги споживання електричної енергії саме Відповідачем, а не іншими особами, підтверджено довідкою ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» №20-1-327 від 15.09.2022, яка є належним та достовірним доказом для перевірки проведених нарахувань та встановлення всіх обставин, що стосуються предмету доказування, оскільки наявність факту споживання електричної енергії та його обсяги не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування окрім інформації, отриманої від оператора системи розподілу.

Дані щодо обсягів електричної енергії надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку, функції якого виконує Оператор системи розподілу ПрАТ "ДТЕК Київські регіональні електромережі".

В свою чергу, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження звернення відповідача до оператора системи розподілу та адміністратора комерційного обліку стосовно неналежного виконання зобов`язань за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг та, відповідно, невірного визначення обсягів розподіленої електричної енергії за спірній період.

Отже, за висновком суду, матеріалами справи підтверджується наявність у Відповідача простроченої заборгованості по оплаті вартості активної електроенергії спожитої ним у період з 03.2022 по 08.2022 в сумі 205 111,90 грн.

Станом на день ухвалення судом рішення у даній справі доказів оплати боргу в сумі 205 111,90 грн відповідачем до суду не надано.

Враховуючи викладене, оскільки відповідач не надав суду доказів належного виконання свого зобов`язання за договором, суд дійшов висновку, що відповідачем було порушено положення ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, а тому підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 205 111,90 грн.

Крім того, Позивач просить суд стягнути з відповідача 36 388,94 грн - пені за період з 25.03.2022 по 31.08.2022, 3% річних у розмірі 2 960,46 грн. за період з 25.03.2022 по 31.08.2022 за рахунком, який виставлявся у березні 2022 на суму 225 118,69 грн.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Як вбачається з п.5.8 Договору, у разі порушення Споживачем строки оплати за цим Договором, Постачальник має право вимагати сплату пені. Пені нараховується за кожен день прострочення оплати. Споживач сплачує за вимогою Постачальника пеню у розмірі, що визначається цим Договором та зазначається і комерційній пропозиції, яка є Додатком № 2 до цього Договору.

Відповідно до положень Комерційної пропозиції «СТАНДАРТ-1» пеня та/або штраф встановлений у розмір подвійної облікової ставки Національного банку України (НБУ).

Так, у березні 2022 Відповідачу у рахунку № було нараховано за активну електроенергію 225 118,69 грн та зазначено кінцеву дату оплати - 24.03.2022, у зв`язку із чим Відповідачу було нараховано пеню у розмірі 36 388,94 грн за період з 25.03.2022 по 31.08.2022.

Перевіривши наданий Позивачем розрахунок пені, суд зазначає, що він виконаний відповідно до вимог чинного законодавства та умов Договору, а тому позовні вимоги у частині стягнення пені у розмірі 36 388, 94 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши надані позивачем розрахунки 3% річних, суд зазначає, що такі розрахунки є арифметично вірними, відтак вимоги про стягнення 2 960,46 грн 3% річних є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ» у повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 129, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНКОМІНВЕСТ» (01034, м. Київ, вул. Олеся Гончара, буд. 45В, ідентифікацій код 33787180) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ» (08132, Київська область, Бучанський район, м.Вишневе, вул. Київська, буд. 8-В, ідентифікаційний код 42094646) заборгованість у розмірі 205 111 грн. 90 коп., 3% річних в розмірі 2 960 грн. 46 коп., пеню в розмірі 36 388 грн. 94 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 666 грн. 92 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 16.01.2023

Суддя Л.Г. Пукшин