ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"05" січня 2023 р. м. Рівне Справа № 918/345/22

Господарський суд Рівненської області у складі судді Войтюка В.Р. при секретарі судового засідання Мамчур А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали скарги Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал" на дії державного виконавця

у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергостратегія"

до відповідача Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал"

про заборгованості в сумі 9 364 861 грн. 70 коп.

В засіданні приймали участь:

Від позивача: не з`явився;

Від відповідача: не з`явився;

Від ДВС: Синюк Ірина Валеріївна (в залі суду).

ВСТАНОВИВ:

13 червня 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Енергостратегія" звернулося до господарського суду Рівненської області з позовом до відповідача Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал" про заборгованості в сумі 9 364 861 грн. 70 коп.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 15 червня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі № 918/345/22 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергостратегія" до відповідача Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал" про заборгованості в сумі 9 364 861 грн. 70 коп., розгляд справи визначено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 11 липня 2022 року.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 08 серпня 2022 року позов задоволено та стягнуто з Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергостратегія" (04060, м. Київ, вул. Ольжича, 27/22, оф. 2, код. 38765893) заборгованість в розмірі 8 114 861 грн. 70 коп. та 121 722 грн. 06 коп. судових витрат.

31 серпня 2022 року на виконання рішення суду від 08 серпня 2022 року видано наказ.

11 листопада 2022 року Рівненське обласне виробниче комунальне підприємство водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал" звернулось до Господарського суду Рівненської області із скаргою на дії органу ДВС, в якій останній просить суд визнати незаконною та скасувати постанову заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Коваля Я.М. про арешт коштів боржника № 69800765 (рахунок № НОМЕР_17) від 08 листопада 2022 року та визнання вказаних дій неправомірними.

11 листопада 2022 року Рівненське обласне виробниче комунальне підприємство водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал" звернулось до Господарського суду Рівненської області із скаргою на дії органу ДВС, в якій останній просить суд визнати незаконною та скасувати постанову заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Коваля Я.М. про арешт коштів боржника № 69800765 (рахунок № НОМЕР_16) від 08 листопада 2022 року та визнання вказаних дій неправомірними.

Ухвалами Господарського суду Рівненської області від 14 листопада 2022 року прийнято скарги Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал" на дії державного виконавця до розгляду в судовому засіданні на 21 листопада 2022 року.

21 листопада 2022 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від ДВС надійшло клопотання, в якому останній заперечує проти задоволення скарги.

Ухвалами Господарського суду Рівненської області від 21 листопада 2022 року, зокрема: об`єднано скарги Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал" на дії державного виконавця № 3068/01-11 від 11 листопада 2022 року та № 3067/01-11 від 11 листопада 2022 року в одне провадження; відкладено розгляд скарги Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал" на дії державного виконавця на 28 листопада 2022 року.

24 листопада 2022 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від представника скаржника боржника надійшли додаткові пояснення.

25 листопада 2022 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від відділу ДВС надійшов відзив на скаргу Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал" на дії державного виконавця.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 28 листопада 2022 року відкладено розгляд скарги Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал" на дії державного виконавця відкладено на 19 грудня 2022 року.

В судовому засіданні 19 грудня 2022 року оголошено перерву в судовому засіданні на 20 грудня 2022 року.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 20 грудня 2022 року відкладено розгляд скарги Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал" на дії державного виконавця відкладено на 21 грудня 2022 року.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 21 грудня 2022 року відкладено розгляд скарги Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал" на дії державного виконавця відкладено на 22 грудня 2022 року.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 22 грудня 2022 року відкладено розгляд скарги Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал" на дії державного виконавця відкладено на 26 грудня 2022 року.

23 грудня 2022 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від Акціонерного Банку "Укргазбанк" надійшла інформація запитувана судом.

26 грудня 2022 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від відділу ДВС надійшли додаткові пояснення.

26 грудня 2022 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від представника заявника надійшли додаткові пояснення.

30 грудня 2022 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від представника заявника надійшли додаткові пояснення.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 26 грудня 2022 року відкладено розгляд скарги Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал" на дії державного виконавця відкладено на 30 грудня 2022 року.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 26 грудня 2022 року відкладено розгляд скарги Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал" на дії державного виконавця відкладено на 05 січня 2023 року.

02 січня 2023 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" надійшов лист на виконання вимог ухвали суду 28 грудня 2022 року.

02 січня 2023 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від Акціонерного товариства "Ощадбанк" надійшов лист на виконання вимог ухвали суду 28 грудня 2022 року.

В судовому засіданні 05 січня 2023 року представник органу ДВС заперечив проти задоволення скарги.

Решта учасників процесу в судове засідання 05 січня 2023 року не з`явилась.

Статтею 342 Господарського процесуального кодексу України визначено, що скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Враховуючи те, що матеріали справи є достатніми для розгляду скарги, господарський суд дійшов висновку про можливість розгляду скарги за відсутності явки представників відповідача та органу ДВС.

Статтями 339-340 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) унормовано, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду.

Скарги на дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів розглядає виключно місцевий господарський суд, яким відповідну справу розглянуто у першій інстанції, тобто той господарський суд, що видав виконавчий документ (наказ чи ухвалу), незалежно від того, якою саме особою подано скаргу, і в тому ж складі суду (якщо цьому не перешкоджають об`єктивні обставини, як-от звільнення судді, його захворювання, перебування у відпустці тощо).

Законодавцем передбачено, що у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов`язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В силу статті 129-1 Конституції України та статті 241 ГПК України рішення господарського суду, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Аналогічні положення містить частина 2 статті 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається процесуальним законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України "Про виконавче провадження", який є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій державної виконавчої служби та регламентує порядок і особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

У справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень господарських судів.

Акт державного органу - це юридична форма рішень цього органу, які спрямовані на регулювання тих чи інших суспільних відносин, породжують певні правові наслідки і мають обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин. Зокрема, згідно положень Закону України "Про виконавче провадження" юридичним оформленням сукупності дій уповноваженої особи, направлених на виконання рішення суду, є постанова державного виконавця.

Відповідно до частини 1 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії або бездіяльність виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом. Тобто, оскарженню підлягають дії (бездіяльність) виконавця, оформлені відповідною постановою.

Отже, в обґрунтування поданої скарги, Рівненське обласне виробниче комунальне підприємство водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал" (далі - скаржник, боржник) зазначає, що постанова про арешт коштів боржника відділу примусвогго виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (далі - ДВС) № 69800765 від 08 листопада 2022 року неправомірна, оскільки остання порушує норми Закону України "Про виконавче провадження".

Скаржник зазначає, що сума коштів які підлягають арешту згідно до спірної постанови становить 8 114 861 грн. 70 коп. основного боргу та 121 722 грн. 06 коп. судових витрат, однак на момент накладення арешту на кошти боржника загальна сума боргу у зв`язку із частковими проплатами становила 6 400 000 грн. 00 коп., що у свою чергу не враховано ДВС при винесенні спірної постанови.

Окрім того, скаржник звертає увагу суду на ч. 2 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження", а саме, що забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному зокрема "статті 18- 1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення"". Також, частиною 6 статті 48 Закону України "Про виконавче провадження", стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

На думку скаржника, рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до Державного бюджету України, інші, визначені вказаною нормою вказаного вище закону, є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства арешт не накладається, а виокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби. Накладення ж арешту на рахунок боржника, який призначений також і для виплати заробітної плати та інших виплат працівникам боржника, унеможливлює своєчасне здійснення таких виплат, що невідворотно призводить до порушення конституційних прав громадян, які працюють на підприємстві відповідача, на оплату праці.

Виходячи з викладеного, скаржник зазначає, що державним виконавцем у порушення положень статті 48 Закону України "Про виконавче провадження" накладений арешт на всі рахунки боржника, чим фактично спричинено зупинення господарської діяльності підприємства, унеможливлення сплати останнім комунальних послуг, заробітної плати, податків, інших обов`язкових платежів, що є на думку скаржника підставою для скасування постанови державного виконавця.

Заперечуючи вищевикладені аргументи скаржника, відділ ДВС подав до суду відзив на скаргу наступного змісту.

07 вересня 2022 року державним виконавцем на підставі ст. ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого документа № 918/345/22. Надалі 03 листопада 2022 року до відділу ДВС надійшла скарга стягувача у виконавчому провадженні стосовно невиконання рішення суду. В процесі перевірки виконавчого провадження начальником відділу на підставі зазначеної вище скарги встановлено, що вжитих державним виконавцем заходів недостатньо для виконання рішення суду, тому необхідно вжити вичерпних заходів, передбачених Законом України "Про виконавче провадження" з метою виконання зазначеного рішення та погашення боржником заборгованості. Державного виконавця зобов`язано вжити вичерпних заходів для виконання виконавчого документа, при цьому провести перевірку майнового стану боржника та звернути стягнення на грошові кошти боржника, шляхом винесення відповідної постанови в строк до 15 листопада 2022 року.

Відділ ДВС зазначає, що станом на дату винесення постанови про арешт боржника у державного виконавця відсутня інформація про включення Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал" до переліку об`єктів критичної інфраструктури.

Щодо зазначення часткового погашення заборгованості за виконавчим документом, на суму 1 614 861 грн. 70 коп. відділ ДВС зазначає, що стягувач у своїй скарзі на бездіяльність державного виконавця, поданої в порядку ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" зазначає що з моменту відкриття виконавчого провадження погашення боргу не відбулося, тому, відповідно до результатів перевірки виконавчого провадження № 69800765 від 07 листопада 2022 року державним виконавцем винесено постанови про арешт коштів боржника № 69800765 від 08 листопада 2022 року та накладено арешт на всі кошти боржника в банківських установах в обсязі, необхідних для виконання рішення за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження а саме 9 060 530 грн. 79 коп.

Щодо накладення арештів на спеціальні рахунки, відділ ДВС зазначає, що відповідно до абзацу другого частини другої статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону. Відповідно до частини третьої статті 52 Закону України ''Про виконавче провадження" не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Зважаючи на вищевказане, відділ ДВС зазначає, що станом на дату подання відзиву від банківських установ, до яких направлена постанова про арешт коштів не надходило документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом України "Про виконавче провадження".

На думку відділу ДВС накладення арешту на кошти боржника та їх подальше списання є імперативним обов`язком державного виконавця, також відповідно до ст. ст. 13, 48, 52 Закону України "Про виконавче провадження" держаний виконавець позбавлений альтернативи у прийнятті процесуального рішення, окрім як постанови про накладення арешту на кошти у разі виявлення відкритих розрахункових рахунків. Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до ч. 3 ст. 52 ЗУ "Про виконавче провадження" повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із ч. 4 ст. 59 ЗУ "Про виконавче провадженні".

Окрім того, відділ ДВС звертає увагу суду на те, що згідно Закону України "Про внесення зміни до розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" Тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України юридичні особи - боржники можуть здійснювати видаткові операції з рахунків, на кошти яких накладено арешт органами державної виконавчої служби, приватними виконавцями, виключно для виплати заробітної плати в розмірі не більше п`яти мінімальних розмірів заробітної плати в місяць на одного працівника такої юридичної особи, а також сплати податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Зважаючи на вищевикладені обставини, відділ ДВС вважає, що дії державного виконавця щодо арешту коштів боржника в рамках виконавчого провадження № 69800765 вчинені відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження", а скарга є необґрунтованою.

Дослідивши матеріали скарги, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду скарги, суд прийшов до висновку про необхідність часткового задоволення скарги, виходячи з наступних підстав.

Щодо твердження скаржника як на підставу скасування спірної постанови, а саме, що відділом ДВС не враховано часткових проплат скаржника та накладено арешт на суму більшу ніж наявна фактично, суд оцінює вказані обставини критично, оскільки в матеріалах справи відсутні докази направлення як скаржником (боржником) та і стягувачем до відділу ДВС інформації з доказами про здійснення боржником часткових оплат.

Отже, зважаючи на вищевказані обставини суд не приймає вищевказане твердження скаржника.

Окрім того, арешт накладається з врахуванням виконавчого збору та інших виплат, тобто, на суму більшу від суми стягння.

Також суд оцінює критично твердження скаржника щодо накладення арешту на рахунок боржника, який призначений також і для виплати заробітної плати та інших виплат працівникам боржника, унеможливлює своєчасне здійснення таких виплат, що невідворотно призводить до порушення конституційних прав громадян, які працюють на підприємстві відповідача, на оплату праці та те, що вказаними діями відділу ДВС фактично спричинено зупинення господарської діяльності підприємства.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

З наведених норм права вбачається, що судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах.

При цьому стаття 48 Закону України "Про виконавче провадження" встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Суд зазначає, що стаття 48 Закону України "Про виконавче провадження" встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України "Про виконавче провадження".

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України "Про виконавче провадження").

Чинним законодавством України не передбачено відкриття суб`єктам господарювання рахунків зі спеціальним режимом їх використання для виплати заробітної плати.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 та у постановах Касаційного господарського суду від 09 липня 2020 року у справі № 918/635/18 від 28 жовтня 2020 року у справі № 916/2290/18.

Суд зазначає, що докази повідомлення державного виконавця скаржником про цільове призначення коштів на рахунку, а саме для виплати заробітної плати в матеріалах справи відсутні.

В матеріалах справи відсутні докази звернення боржника (скаржника) до органу ДВС із заявою про зняття арешту з відповідної суми коштів, розміщених на спірному рахунку, з метою виплати заробітної плати працівникам підприємства.

В матеріалах справи також відсутні листи відповідача (боржника) щодо повідомлення відділу ДВС про статус відкритих рахунків з документальним підтвердженням зазначеного.

Згідно із частиною п`ятою статті 97 Кодексу законів про працю України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Зобов`язання з виплати заробітної плати мають пріоритет перед іншими зобов`язаннями суб`єкта господарювання, у тому числі тими, які виконуються в примусовому порядку виконання судових рішень.

У разі виникнення в боржника зобов`язання з виплати заробітної плати в певному розмірі, на кошти, які знаходяться на поточному рахунку боржника, у такому ж розмірі не може бути накладений арешт, а якщо він накладений, то підлягає зняттю.

Таке зняття арешту здійснюється виконавцем відповідно до частини четвертої статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" на підставі поданих боржником документів, підтверджуючих виникнення в боржника зобов`язання з виплати заробітної плати та його розміру. Також арешт в розмірі суми зобов`язання з виплати заробітної плати може бути знятий судом у порядку оскарження відмови виконавця зняти арешт з коштів, призначених для виплати заробітної плати.

Однак судом встановлено, що боржник не звертався до виконавця із заявою про виникнення в нього зобов`язання з виплати заробітної плати в певному розмірі, з проханням не накладати або зняти арешт з відповідної суми коштів на рахунку (рахунках) для виплати заробітної плати своїм працівникам.

Окрім того слід зазначити, що Законом України "Про внесення зміни до розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України юридичні особи - боржники можуть здійснювати видаткові операції з рахунків, на кошти яких накладено арешт органами державної виконавчої служби, приватними виконавцями, виключно для виплати заробітної плати в розмірі не більше п`яти мінімальних розмірів заробітної плати в місяць на одного працівника такої юридичної особи, а також сплати податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

З огляду на зазначене, суд вважає вказані вище обставини, щодо виплати заробітної плати наведені скаржником як на підставу для скасування спірної постанови необґрунтованими.

Щодо посилання скаржника на те, що відділом ДВС неправомірно накладено арешти на рахунки із спеціальним режимом використання, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 3 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках. Не підлягають арешту кошти, що знаходяться на кореспондентських рахунках банку.

З метою встановлення вказаних обставини, суд ухвалами від 28 листопада 2022 року, 26 грудня 2022 року та 30 грудня 2022 року зважаючи на вище вказану норму Закону України "Про виконавче провадження" витребувана інформації у банків АТ "Укргазбанк", АТ КБ "ПриватБанк", АТ "Ощадбанк", АТ "Укрексімбанк" щодо виконання вимог ч. 3 ст. 52 ЗУ "Про виконавче провадження" по наступним рахункам які визначено скаржником як такі, що не підлягають арешту, а саме:

- рахунок НОМЕР_1 у АТ "Укрексімбанк" - відкритий на виконання вимог ЗУ "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" для зарахування на нього страхових коштів, що надходять від Фонду соціального страхування від тимчасової втрати працездатності;

- рахунок НОМЕР_2 у АТ "Укрексімбанк" - відкритий на виконання вимог Закону України "Про оплату праці", Кодексу законів про працю України для зарахування на нього заробітної плати, призначеної для виплати працівникам підприємства;

- рахунок НОМЕР_3 у АТ "Укрексімбанк" - здійснення поточної господарської діяльності підприємства, у тому числі передбаченої статтею 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", оплата комунальних послуг, електропостачання та теплопостачання;

- рахунок НОМЕР_4 у АБ "Укргазбанк" - відкритий на виконання вимог Закону України "Про оплату праці", Кодексу законів про працю України для зарахування на нього заробітної плати, призначеної для виплати працівникам підприємства;

- рахунок НОМЕР_5 у АБ "Укргазбанк" - відкритий поточний рахунок із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами , використання зазначених коштів і здійснення контролю за їх витрачанням у сферах теплопостачання. централізованого водопостачання та водовідведення згідно із Постановою КМУ № 750 від 09.10.2013 року;

- рахунок НОМЕР_6 у АТ КБ "Приватбанк" - здійснення поточної господарської діяльності підприємства, у тому числі передбаченої статтею 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", оплата комунальних послуг, електропостачання та теплопостачання";

- рахунок НОМЕР_7 у АТ КБ "Приватбанк" - здійснення поточної господарської діяльності підприємства, у тому числі передбаченої статтею 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", оплата комунальних послуг, електропостачання та теплопостачання";

- рахунок НОМЕР_8 у АТ "Ощадбанк" - здійснення поточної господарської діяльності підприємства, у тому числі передбаченої , статтею 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", оплата комунальних послуг, електропостачання та теплопостачання;

- рахунок НОМЕР_9 у АТ "Ощадбанк" - здійснення поточної господарської діяльності підприємства, у тому числі передбаченої статтею 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", оплата комунальних послуг, електропостачання та теплопостачання;

- рахунок НОМЕР_10 у АТ "Ощадбанк" - здійснення поточної господарської діяльності підприємства, у тому числі передбаченої статтею 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", оплата комунальних послуг, електропостачання та теплопостачання;

- рахунок НОМЕР_11 у АТ "Ощадбанк" - відкритий на виконання вимог ЗУ "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" для зарахування на нього страхових коштів, що надходять від Фонду соціального страхування від тимчасової втрати працездатності;

- рахунок НОМЕР_12 у АТ "Ощадбанк" - здійснення поточної господарської діяльності підприємства, у тому числі передбаченої статтею 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", оплата комунальних послуг, електропостачання та теплопостачання;

- рахунок НОМЕР_13 у АТ "Ощадбанк" - здійснення поточної господарської діяльності підприємства, у тому числі передбаченої статтею 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", оплата комунальних послуг, електропостачання та теплопостачання.

У відповідь на вказані запити суду, від установ банків надійшла наступна інформація, а саме:

- від АТ "Укрексімбанк" щодо рахунку НОМЕР_14 арешт коштів не накладений у зв`язку із забороною встановленою рішенням суду у справі № 918/982/15, щодо рахунку НОМЕР_1 арешт не накладено на підставі вимог ч. 3 ст. 52 ЗУ "Про виконавче провадження", решта рахунків не мають спеціального режиму використання;

- від АТ КБ "Приватбанк" надійшла відповідь, відповідно до якої суд не вбачає, що відкриті у вказаному банку рахунки скаржника є рахунками із спеціальним режимом використання, решта рахунків не мають спеціального режиму використання;

- від АТ "Ощадбанк" щодо рахунку НОМЕР_11 арешт не накладено оскільки страхові кошти не можуть бути спрямовані на стягнення на підставі виконавчих та інших документів, решта рахунків не мають спеціального режиму використання;

- від АБ "Укргазбанк" щодо рахунку НОМЕР_15 арешт не накладено оскільки останні є внутрішнім розподільчим рахунком банку, щодо рахунку НОМЕР_5 арешт не накладено оскільки останні є рахунком із спеціальним режимом використання, решта рахунків не мають спеціального режиму використання.

Отже, зважаючи на вищевказані обставини судом встановлено відкриті скаржником у банківських установах рахунків із спеціальним режимом використання.

Абзацом другим частини 2 цієї статті Закону передбачено, що забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Окрім того, суд не приймає до уваги рекомендації надані скаржнику Товариством з обмеженою відповідальністю "Аудиторська компанія "Альфа-Аудит" у звіті аудитора з посиланням на судову практику, а саме: на постанову Верховного Суду від 27 червня 2019 року у справі № 916/73/19 оскільки вказана правова позиція стосується розгляду заяви про забезпечення позову; на постанову Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18 оскільки вказана правова позиція стосується виконання судового рішення в частині стягнення з божника сум передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Отже, наведена скаржником вище практика, не стосується предмету спору у даній справі, посилання наведені скаржником у поясненнях вирвано з контексту, а тому суд не приймає останні.

Також, суд зазначає, що дії відділу ДВС щодо не скасування арештів по рахунках із спеціальним режимом використання є неправомірними, оскільки як вбачається із матеріалів справи від АТ "Укргазбанк та АТ "Укрексімбанк" до відділу ДВС надходила інформація щодо рахунків, однак відділ ДВС не відреагував на вказану інформацію відповідно до приписів Закону України "Про виконавче провадження".

Суд звертає увагу на те, що невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012 та пункт мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2012 року по справі № 11-рп/2012).

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а виконання рішення суду є елементом справедливого судового розгляду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до частини першої статті 9 Конституції України стала частиною національного законодавства України.

Міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Отже, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод є частиною національного законодавства України відповідно до положень статті 9 Конституції України.

За змістом статті 32 Конвенції про захист прав і основоположних свобод (далі - Конвенція) людини питання тлумачення і застосування Конвенції належить до виключної компетенції Європейського суду, який діє відповідно до Конвенції, тобто рішення Європейського суду є невід`ємною частиною Конвенції як практика її застосування і тлумачення.

Предметом регулювання Конвенції є захист основних прав і свобод особи, що передбачає пряму дію норм Конвенції.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" закріплено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини (далі за текстом - ЄСПЛ) у рішенні "Юрій Миколайович Іванов проти України" наголосив на тому, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

У такому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном. Відповідно, необґрунтовано триває затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Обґрунтованість такої затримки має оцінюватися з урахуванням, зокрема, складності виконавчого провадження, поведінки самого заявника та компетентних органів, а також суми і характеру присудженого судом відшкодування.

У рішеннях Європейського суду з прав людини від 20 липня 2004 року по справі "Шмалько проти України (заява № 60750/00), від 27 липня 2004 року по справі "Ромашов проти України" (заява № 67534/01), від 19 березня 1997 року "Горнсбі проти Греції" зазначено, що для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина "судового розгляду".

У рішенні від 17 травня 2005 року по справі "Чіжов проти України" (заява № 6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатись, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини право доступу до суду включає право на виконання судового рішення без надмірних затримок (справа "Іммобільяре Саффі проти Італії", заява № 22774/93, ЄСПЛ 1999-V, § 66). Так, у справі "Кайсин проти України" Європейський суд наголосив, що правосуддя було б ілюзорним, як би внутрішній правопорядок держави дозволяв невиконання остаточного й обов`язкового рішення суду стосовно однієї з сторін.

У справі "Бурдов проти Росії" Європейський суд зазначив, що виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя.

В розрізі встановлених обставин справи, беручи до уваги прецеденту практику Європейського суду з прав людини в частині необхідності виконання рішення суду, зважуючи на ту обставину, що стягувач має законні сподівання на виконання рішення суду, яке винесено на його користь, беручи до уваги, що державним виконавцем не здійснювались за період з 20 вересня 2019 року по 19 липня 2020 року активних дій, покликаних на виконання рішення суду, суд доходить до висновку, що постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження винесена протиправно, передчасно й за відсутності доказів, які б підтверджували факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання.

Господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов`язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов`язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється (постанова Верховного Суду від 02 квітня 2018 року у справі № 17/116/2011).

У пункті 9.13 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" зазначено, що за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов`язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

У зв`язку з наведеним, суд вважає, що вимоги скарги ґрунтуються на належних та допустимих доказах, доведені у встановленому законом порядку, відтак є обґрунтованими.

При зазначених вище за даним текстом обставин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення скарги в частині зняття арештів з рахунків встановлених судом, які є рахунками із спеціальним режимом використання та скасування постанови заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) ВП № 69800765 від 08 листопада 2022 року у даній частині та визнання дій заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Коваля Я.М. неправомірними.

Керуючись статтями 232-236, 342, 343 ГПК України, господарський суд Рівненської області, -

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал" на постанову заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) ВП № 69800765 від 08 листопада 2022 року про арешт коштів боржника - задоволити частково.

2. Визнати дії заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Коваля Я.М. при винесенні постанови ВП № 69800765 від 08 листопада 2022 року про арешт коштів боржника - неправомірними.

3. Скасувати постанову заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) ВП № 69800765 від 08 листопада 2022 року про арешт рахунків боржника в частині наступних рахунків, а саме: НОМЕР_14 ; НОМЕР_1 ; НОМЕР_11 , НОМЕР_15 , НОМЕР_5 .

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 255, 256, 257 ГПК України.

Повний текст ухвали складений та підписаний 06 січня 2023 року.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://rv.arbitr.gov.ua.

Суддя Войтюк В.Р.