ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"02" січня 2023 р. м. Рівне Справа № 918/1115/22

Господарський суд Рівненської області у складі судді Романюк Ю.Г., розглянувши матеріали позовної заяви

керівника Дубенської окружної прокуратури Рівненської області (вул. І. Франка, 10, м. Дубно, 35600, )

в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області (вул. С. Петлюри, 37, м. Рівне, 33013, )

до відповідача-1 Мирогощанського аграрного фахового коледжу (вул. Студентська, 1 с. Мирогоща Друга Дубенського району Рівненської області, 35624, )

до відповідача-2 Фермерського господарства "Думолко" (35641, с. Тараканів, Комплекс будівель і споруд № 4 Дубенського району Рівненської області; поштова адреса 35604, вул. Мирогощанська, 64, м. Дубно, Рівненська обл.., )

про визнання недійсним договору та зобов`язання звільнити земельні ділянки

без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

28.12.2022 на поштову адресу Господарського суду Рівненської області від керівника Дубенської окружної прокуратури Рівненської області надійшов позов до Мирогощанського аграрного фахового коледжу (далі - МАФК, відповідач-1), до Фермерського господарства "Думолко" (далі - ФГ 2Думолко", відповідач-2) у якому прокурор, посилаючись на ст. ст. 131-1, 143 Конституції України, ст. ст. 15-2, 78, 92, 93, 95, 122, 188 Земельного кодексу України, ст. ст. 11, 15, 16, 17, 203, 215, 235, 319, 373, 386, 626, 638, 901, 902, 903, 1212 Цивільного кодексу України, ст. ст. 179, 180 Господарського кодексу України, ст. 13, 21, 22 Закону України "Про оренду землі", ст. ст. 9, 63, 80 Закону України "Про освіту", Закону України "Про державний контроль за використанням і охороною земель", ст.28 Закону України "Про центральні органи виконавчої влади", ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", ст. ст. 4, 53, 123, 124, 129, 162, 164, 171, 176, 232, 236 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), просить суд:

- визнати недійсним договір про надання сільськогосподарських послуг № 18 від 26.04.2022 з додатками, укладений між Мирогощанським аграрним фаховим коледжем та Фермерським господарством "Думолко";

- зобов`язати відповідача-2 повернути відповідачу-1 земельні ділянки з кадастровими номерами :08:017:0029 площею 60 га, :08:014:0032, площею 45, 7309 га, :08:016:0029, площею 24,5445 га, :08:001:0004, площею 29, 7246 га, всього розміром 160 га, які розташовані за адресою: с. Мирогоща Друга Дубенського району Рівненської області загальною вартістю 20 580 756 грн 16 коп. та які знаходяться на території Мирогощанської сільської ради Дубенського району Рівненської області.

В обґрунтування позову прокурор вказує, що договір про надання сільськогосподарських послуг № 18 від 26.04.2022 з додатками укладено директором відповідача-1 Духнич І.В. без погодження з уповноваженим органом управління державним майном - Міністерством освіти і науки України, що є порушенням вимог Закону України "Про управління об`єктами державної власності" та постанови Кабінету Міністрів України № 296 від 11.04.2012 "Про затвердження порядку укладення державними підприємствами, установами, організаціями, а також господарськими товариствами, у статутному капіталі яких частка держави перевищує 50 %, договорів про спільну діяльність, договорів комісії, доручення та управління майном". Оскільки правочин, укладений щодо розпорядження земельними ділянками загальною вартістю 20 580 756 грн 16 коп., даний спірний правочин повинен був бути погоджений із Міністерством освіти і науки України, а оскільки таке погодження відсутнє - відтак наведений правочин підлягає визнанню недійсним.

Крім того, на думку прокурора договір про надання сільськогосподарських послуг № 18 від 26.04.2022 з додатками містить ознаки договору оренди землі, оскільки відповідач-1 фактично надав можливість відповідачу-2 за плату та у встановлений строк користуватись (орендувати) визначеними у договорі земельними ділянками, що перебувають у нього самого на праві постійного користування. При цьому правовий статус постійних землекористувачів (яким є відповідач-1 на підставі державного акта) не передбачає права передавати земельну ділянку у вторинне користування. Державний акт на право користування також не є тим документом, що надає право користувачу земельної ділянки надавати її третім особам, тобто розпоряджатись такою ділянкою, у тому числі шляхом надання в користування (оренду, спільну діяльність), оскільки цим правом наділений відповідний орган, уповноважений державою на здійснення таких функцій.

При цьому прокуратурою при зверненні з позовом в інтересах держави визначено орган, на який закон прямо покладає обов`язок захищати інтереси держави у земельних правовідносинах, оскільки саме Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області здійснює контроль за використанням і охороною земель усіх категорій і форм власності, а також контроль за додержанням земельного законодавства у Рівненській області.

Згідно із ч. 2 та 3 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України державні органи та органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування можуть звертатися до суду в інтересах інших осіб, державних чи суспільних інтересах та брати участь у цих справах.

Держава може вступати в цивільні (господарські) та адміністративні правовідносини. У випадку, коли держава вступає в цивільні (господарські) правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими учасниками цих правовідносин. Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних, зокрема у господарських, правовідносинах. Тому у відносинах, у які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі № 5023/10655/11, від 26.02.2019 у справі № 915/478/18, від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц.

У судовому процесі держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах (постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.02.2019 у справі № 761/3884/18, від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

За змістом абз. 1- 3 ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу.

Згідно з ч. 4, 5 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Суд має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах. Якщо підставою для представництва інтересів держави прокурор зазначив відсутність органу влади, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, цей довід прокурора суд повинен перевірити незалежно від того, чи надав прокурор докази вчинення ним дій, спрямованих на встановлення відповідного органу. Процедура, передбачена абзацами третім і четвертим частини четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру", застосовується тільки до встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження з такого захисту. Подібний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц.

Водночас, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, у тих випадках, коли відповідне правопорушення зачіпає інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави (рішення від 15.01.2009 у справі "Менчинська проти Росії" (Menchinskaya v. Russia), заява № 42454/02, пункт 35).

Звертаючись до суду з позовом у цій справі, прокуратура обґрунтовує необхідність захисту інтересів держави тим, що спірні правовідносини стосуються користування земельними ділянками, власником яких є держава в особі Держгеокадастру, з порушенням вимог чинного законодавства. При цьому уповноваженим органом у таких правовідносинах нею був визначений територіальний орган Держгеокадастру, оскільки саме він здійснює контроль за використанням і охороною земель усіх категорій і форм власності, а також контроль за додержанням земельного законодавства.

Відповідно до статті 14 Конституції України та частини другої статті 1 Земельного кодексу України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

За змістом ч. ч. 1 та 2 ст. 2 Земельного кодексу України земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Згідно із ч.ч. 1 - 3 ст.78 Земельного кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

У державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом (частини перша та друга статті 84 Земельного кодексу України).

Земельні ділянки всього розміром 160 га, які розташовані за адресою: с. Мирогоща Друга Дубенського району Рівненської області загальною вартістю 20 580 756 грн 16 коп. та які знаходяться на території Мирогощанської сільської ради Дубенського району Рівненської області перебувають у постійному користуванні відповідача-1, є об`єктами державної власності. Відповідно власником спірних земельних ділянок є держава в особі Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області.

За ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Крім того, згідно з абз. 5 ст. 15-2 Земельного кодексу України до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, у сфері земельних відносин, належить організація та здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, у тому числі за дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю.

З наведених норм права вбачається, що до повноважень Держгеокадастру віднесено функції розпорядника земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності (ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України), а також державного нагляду (контролю) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності (абз. 5 ст. 15-2 Земельного кодексу України).

Порядок здійснення державного контролю за використанням та охороною земель встановлюється законом (ч. 2 ст. 188 Земельного кодексу України).

Правові, економічні та соціальні основи організації здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і спрямований на забезпечення раціонального використання і відтворення природних ресурсів та охорону довкілля визначено Законом України "Про державний контроль за використанням та охороною земель".

За визначенням, наведеним у ст. 1 вказаного Закону, охорона земель - система правових, організаційних, економічних, технологічних та інших заходів, спрямованих на раціональне використання земель, запобігання необґрунтованому вилученню земель сільськогосподарського призначення для несільськогосподарських потреб, захист від шкідливого антропогенного впливу, відтворення і підвищення родючості ґрунтів, підвищення продуктивності земель лісового фонду, забезпечення особливого режиму використання земель природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення.

За змістом ст. 2 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" серед основних завдань державного контролю за використанням та охороною земель є забезпечення додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами земельного законодавства України.

Органи, які здійснюють державний контроль за використанням та охороною земель, дотриманням вимог законодавства України про охорону земель, проведення моніторингу родючості ґрунтів, визначені ст. 5 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель".

Так, державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Державний контроль за використанням та охороною земель також здійснюють виконавчі органи сільських, селищних, міських рад у межах повноважень, визначених законом, у разі прийняття відповідною радою рішення про здійснення такого контролю (ч. 1 ст. 5 вказаного Закону). Державний контроль за дотриманням вимог законодавства України про охорону земель здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів (ч. 2 ст. 5 зазначеного Закону). Моніторинг родючості ґрунтів земель сільськогосподарського призначення та агрохімічну паспортизацію земель сільськогосподарського призначення проводить центральний орган виконавчої влади з питань аграрної політики (ч. 3 ст. 5 наведеного Закону).

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 15 центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері національної інфраструктури геопросторових даних, топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів є Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр).

З аналізу завдань, покладених на Держгеокадастр пунктом 4 Положення, вбачається, що Держгеокадастр є як центральним органом виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, так і центральним органом, який забезпечує реалізацію державної політики зі здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, на які законом покладено різні повноваження.

Згідно зі ст. 28 Закону України "Про центральні органи виконавчої влади" міністерства, інші центральні органи виконавчої влади та їх територіальні органи звертаються до суду, якщо це необхідно для здійснення їхніх повноважень у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Таким чином, здійснення вказаних у ст. 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" заходів, спрямованих на раціональне використання земель, запобігання необґрунтованому вилученню земель сільськогосподарського призначення для несільськогосподарських потреб, захист від шкідливого антропогенного впливу, відтворення і підвищення родючості ґрунтів, підвищення продуктивності земель лісового фонду, забезпечення особливого режиму використання земель природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення, належить до державного контролю за використанням та охороною земель.

З викладеного вбачається, що органи Держгеокадастру можуть звертатись до суду, якщо це необхідно для здійснення їхніх повноважень з нагляду (контролю) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, у тому числі з позовами щодо відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також повернення самовільно зайнятих чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 01.06.2021 у справі № 925/929/19, від 20.07.2022 у справі № 910/5201/19.

Як встановлено судом, Дубенською окружною прокуратурою скеровано лист № 51-2731вих-22 від 19.10.2022 в порядку ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області, у якому поставлено вимогу щодо повідомлення про вжиті заходи цивільно-правового характеру щодо оскарження договору про надання сільськогосподарських послуг № 18 від 26.04.2022 з додатками.

У відповідь на вказаний лист Держгеокадастр у листі № 10-17-0.6.2-4061/2-22 від 08.11.2022 зазначив, що вважає, що наявні підстави для звернення до суду щодо визнання недійсним вказаного правочину, водночас Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області повідомило, що у зв`язку з відсутністю коштів на сплату судового збору у зв`язку із обмеженням фінансування та відсутністю коштів для сплати судового збору. Окрім того, Держгеокадастр вважає, що спірний договір про надання послуги містить ознаки удаваного правочину, який фактично мав на меті передачу права користування земельними ділянками поза обмеженнями та порядком, визначеним чинним законодавством, в той час як МАФК не наділений повноваженнями щодо передачі земельних ділянок у користування, а вилучення із користування можливе за згодою Головного управління як власника земельної ділянки.

Разом з тим, позивачем, як власником земельних ділянок та органом державного контролю, будь-яких заходів щодо визнання спірного договору недійсним в судовому порядку не вживається внаслідок відсутністю коштів на оплату судового збору.

Окрім того, прокурор до позовної долучив лист № 51-3048вих22 від 18.11.2022 із яким прокуратура зверталася до Міністерства освіти і науки України в порядку ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" про надання інформації щодо того, чи відбулося погодження Департаментом освіти і науки Рівненської обласної державної адміністрації звернень МАФК про отримання погодження на укладення договору про надання сільськогосподарських послуг, який укладений між МАФК та ТОВ "АГРО-ВВВ". У відповідь на даний лист від Міністерства освіти і науки України надійшов лист "Про розгляд звернення" вх. № 1/14878-22 від 05.12.2022. У даному листі Міністерство зазначило, що не погоджувалося укладення зазначеним у зверненні закладом освіти договорів про надання сільськогосподарських послуг між МАФК і ТОВ "АГРО-ВВВ".

У подальшому Дубенська окружна прокуратура листом № 51-3369вих-22 від 26.12.2022 повідомила Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області про те, що прокуратура вважає за необхідне захистити інтереси держави шляхом звернення до суду з позовом в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області до відповідача-1 Мирогощанського аграрного фахового коледжу, до відповідача-2 Фермерського господарства "Думолко" про визнання недійсним договору та зобов`язання звільнити земельні ділянки

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що за результатами розгляду матеріалів позовної заяви на наявність підстав для звернення прокурора до суду в інтересах держави, оцінивши доводи прокуратури про удаваність договору про надання сільськогосподарських послуг № 18 від 26.04.2022 з додатками, укладеного між відповідачами-1 та -2 та про наявність порушень управлінської компетенції, суд зазначає, що прокурором було обрано неналежний орган державної влади в якості позивача.

При зверненні з цим позовом, прокуратурою на вирішення суду поставлено питання визнання договору недійсним з підстав його удаваності та фактичного порушення вимог земельного законодавства під час виконання; а також з підстав порушення порядку укладення зазначеного правочину (за відсутності відповідного дозволу уповноваженого суб`єкта).

При цьому, згідно п. 1.12. Статуту МАФК коледж є юридичною особою публічного прав, що заснований на державній власності, здійснює діяльність на засадах неприбутковості і є бюджетною установою, що належить до сфери управління Міністерства освіти і науки України.

Відповідно до п.п. 81., 8.4. Статуту до майна МАФК належать нерухоме та рухоме майно, включаючи будівлі, споруди, земельні ділянки, комунікації, обладнання, транспортні засоби тощо.

Землекористування та реалізація прав на землю здійснюється МАФК відповідно до Земельного кодексу України.

Майно закріплюється за Фаховим коледжем на праві оперативного управління і не може бути предметом застави, а також не підлягає вилученню, відчуженню, приватизації, використанню не за призначенням і передачі у власність юридичним і фізичним особам без згоди засновника або уповноваженого ним органу, наглядової ради коледжу та загальних зборів трудового колективу, крім випадків, передбачених законом.

Враховуючи, що МАФК є бюджетною установою, що належить до сфери управління Міністерства освіти і науки України, суд дійшов висновку що саме міністерство наділено правом оскаржувати правочин, які вчинений відповідачем-1 із порушенням вимог чинного законодавства у сфері використання та збереження належного йому майна.

Оскільки на переконання прокурора договір укладений з порушенням порядку розпорядженням державним майном (контроль за додержанням якого належить до компетенції Міністерства освіти і науки України), суд дійшов висновку що прокурором помилково обрано Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області в особі якого подано позов, до повноважень якого належить здійснення нагляду (контролю) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності.

Звертаючись до суду з відповідним позовом, прокурор, як особа, яка користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу, самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, у чому саме полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах або відсутність такого.

Водночас, позов складається з двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача про захист порушеного або оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

А правові підстави позову це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Предмет і підстава позову сприяють з`ясуванню наявності та характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов`язку.

Отже, визначення предмета, підстави позову, визначення позивача (тобто зазначення органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, або вказати на відсутність такого органу); відповідача у спорі, зазначення, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права - це право, яке належить прокурору, як особі, яка користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу, в даному випадку правами позивача.

Натомість саме на суд покладено обов`язок встановити належність позивача, належність відповідача, надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи з оцінки доказів здійсненим за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів за правилами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, ураховуючи принципи господарського судочинства, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, і має перевірити доводи, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб та чи є він ефективним.

За таких обставин, з огляду на те що на переконання прокурора спірний договір є удаваним правочином та не відповідає вимогам чинного законодавства в частині необхідності надання уповноваженим суб`єктом згоди на його укладення (порушення управлінської компетенції), суд дійшов висновку, що в такому разі права Держгеокадастру, який є позивачем у цій справі, не порушуються.

Таким чином, з огляду на предмет і підстави позову, в тому числі наявність корпоративних правовідносин, у цій справі господарський суд дійшов висновку, що прокуратура при поданні позову не дотрималась порядку, передбаченого ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" і ст. 53 Господарського процесуального кодексу України, та, відповідно, посилання на наявність правових підстав для представництва нею інтересів держави саме в особі Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області не відповідає закону.

З`ясування наявності підстав для представництва має процесуальний характер.

Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області не наділене повноваженнями для звернення до суду з визначених прокурором підстав (з підстав удаваності правочину та з підстав порушення порядку укладення договору, зокрема його укладення без погодження з уповноваженим органом управління державним майном - Міністерства освіти і науки України).

Прокурор насамперед повинен звернутися з позовом на захист інтересів держави в особі того органу владних повноважень, на відновлення прав якого безпосередньо спрямований позов у спірних правовідносинах та на задоволення прав та інтересів якого заявлено позовну вимогу (про повернення майна).

Відповідний правовий висновок наведений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 31 серпня 2022 року у справі № 918/996/21.

За змістом п. 4 ч. 5 ст. 174 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Судом встановлено, що у даній позовній заяві всупереч приписам п. 4 ч. 5 ст. 174 ГПК України відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави, а тому вона підлягає поверненню.

Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків. (ч. 6 ст. 174 ГПК України).

Згідно з ч. 7 ст. 174 ГПК України про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено. Копія позовної заяви залишається в суді.

Керуючись ст. ст. 53, 174, 234, 235 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву керівника Дубенської окружної прокуратури Рівненської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області до відповідача-1 Мирогощанського аграрного фахового коледжу до відповідача-2 Фермерського господарства "Думолко" про визнання недійсним договору та зобов`язання звільнити земельні ділянки та додані до неї документи - повернути.

2. Копія позовної заяви залишається у суді.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 02.01.2023 в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги з урахуванням п. 17.5 розділу XI "Перехідні положення" ГПК України в частині закриття провадження у справі № 918/1122/21 в частині.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Суддя Романюк Ю.Г.