ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" січня 2023 р.м. Одеса Справа № 916/1826/22

За позовом: Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (65039, м. Одеса, вул. Артилерійська, буд.1, код ЄДРПОУ - 26302595, електронна адреса: )

До відповідача: Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» (01601, м. Київ, вул. Лейпцизька, буд.15, код ЄДРПОУ - 14333937, електронна адреса: )

За участю третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Комунальне підприємство «Теплопостачання м. Одеса» (65110, м. Одеса, вул. Балківська, буд.1Б, код ЄДРПОУ - 34674102, електронна адреса: ).

про стягнення

Суддя Рога Н.В.

Секретар с/з Богомолова В.С.

Представники:

Від позивача: Коюда М.А. - в порядку самопредставництва;

Від відповідача: Коцар О.С. - на підставі довіреності №0258/22 від 11.07.2022р.;

Від третьої особи: Каплун І.О. - в порядку самопредставництва.

В засіданні брали участь:

Від позивача: Коюда М.А. - в порядку самопредставництва;

Від відповідача: не з`явився;

Від третьої особи: Каплун І.О. - в порядку самопредставництва.

СУТЬ СПОРУ: Позивач - Департамент комунальної власності Одеської міської ради, звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Приватного акціонерного товариства (далі - ПрАТ) «ВФ Україна» про стягнення заборгованості з орендної плати у розмірі 6 789 грн 41 коп., неустойки у розмірі 40 481 грн 28 коп.

Ухвалою суду від 23.08.2022р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №916/1826/22, справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 13.09.2022р.

Ухвалою суду від 13.09.2022р. відкладено судове засідання на 27.09.2022р. Ухвалою суду від 27.09.2022р. відкладено судове засідання на 11.10.2022р. Ухвалою суду від 11.10.2022р. відкладено судове засідання на 01.11.2022р. Ухвалою суду від 01.11.2022р. відкладено судове засідання на 15.11.2022р. Ухвалою суду від 15.11.2022р. залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Комунальне підприємство «Теплопостачання м. Одеса» та відкладено судове засідання на 06.12.2022р. о 10:00.

Судове засідання, призначене ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.11.2022р. № 916/1826/22 на "06" грудня 2022 р. о 10:00, не відбулося у зв`язку з відсутністю електропостачання в залі судових засідань №16.

Ухвалою суду від 06.12.2022р. повідомлено учасників справи про відкладення судового засідання на 09.01.2023р.

Представник позивача в судовому засіданні позовну заяву підтримує, наполягає на її задоволенні з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив, що надійшла до суду 31.12.2020р.

Відповідач відзиву на позовну заяву до суду не надав. В судовому засіданні відповідач проти позову заперечує, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність.

Третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Комунальне підприємство (далі - КП) «Теплопостачання м. Одеса», згідно пояснень, що надійшли до суду 29.11.2022р., виступає на стороні позивача у справі, але, вважає позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними.

Позивач у справі зазначив, що 18.07.2013р. між КП «Теплопостачання м. Одеса» (Орендодавець) та ПрАТ «МТС Україна» (Орендар) був укладений Договір оренди №ТГО-291/13 щодо об`єкта оренди площею 2,0 кв.м, розташованого за адресою: м.Одеса, вул. Архітекторська, 20 (частина покрівлі будівлі ЦТП №74).

Керуючись рішенням Одеської міської ради від 26.04.2017р. №1962-УІІ «Про визнання таким, що втратило чинність, рішення Одеської міської ради від 27.06.2006р. №56-У «Про впорядкування роботи виконавчих органів Одеської міської ради з виконання функцій орендодавця нежилих приміщень, що знаходяться в комунальній власності територіальної громади м.Одеси», рішенням Одеської міської ради від 26.07.2017р. №2284-УІІ «Про визначення органу, уповноваженого управляти майном, яке є комунальною власністю територіальної громади міста Одеси», на підставі акта приймання-передачі від 16.04.2018р., 16.04.2018р. сторони уклали додатковий договір №1, яким внесено зміни у преамбулу та розділ «Місцезнаходження сторін» Договору оренди №ТГО-291/13 від 18.07.2013р. в частині зміни назви Орендодавця з КП «Теплопостачання м. Одеса» на Департамент комунальної власності Одеської міської ради та зміни назви Орендаря з ПрАТ «МТС Україна» на ПрАТ «ВФ Україна», а також продовжено строк дії Договору до 01.06.2018р.

Позивач зазначає, що на підставі положень ч.4 ст.284 Господарського кодексу України, ч.2 ст.17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (в редакції чинній до 01.02.2020р.), у зв`язку із відсутністю заперечень Орендодавця та балансоутримувача об`єкта - КП «Теплопостачання м. Одеса», щодо припинення або зміну умов Договору оренди №ТГО-291/13, строк дії Договору автоматично було пролонговано до 09.03.2020р.

Листом від 26.02.2020р. за №01-13/687 Орендодавець повідомив Орендаря про необхідність сплати заборгованості з орендної плати, закінчення строку дії Договору 09.03.2020р. та необхідність повернення об`єкта оренди Орендодавцеві за актом приймання-передачі. Даний лист Орендар отримав 02.03.2020р., однак заборгованість оплачено не було та об`єкт оренди не повернуто.

Позивач зазначає, що в порушення умов Договору та положень ст.ст.17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», ст.286 Господарського кодексу України, ПрАТ «ВФ Україна» не виконує належним чином свої зобов`язання щодо сплати орендної плати, у зв`язку із чим за ним утворилася заборгованість у розмірі 6 789 грн 41 коп.

30 січня 2020р на адресу Департаменту комунальної власності Одеської міської ради надійшло звернення КП «Теплопостачання м. Одеса» від 28.01.2020р. за №02-01-01-37 щодо підписання Угод про зарахування зустрічних однорідних вимог між ПрАТ «ВФ Україна» та КП «Теплопостачання м. Одеса», зокрема, за Договором оренди №ТГО-291/13.

Згідно п.25 рішення Одеської міської ради від 12.12.2018р.№3991-УІІ «Про бюджет міста Одеси на 2019 рік» та п.26 рішення Одеської міської ради від 12.12.2019р.№5453-УІІ «Про бюджет міста Одеси на 2020 рік» у разі передачі в оренду Департаментом майна, балансоутримувачем якого є комунальне підприємство, загальна площа якого перевищує 200 к.м та одного балансоутримувача, 95% коштів за оренду є джерелом доходів відповідного комунального підприємства та використовуються на поповнення власних обігових коштів підприємства -балансоутримувача.

Позивач, посилаючись на положення ст.601 Цивільного кодексу України,ст.17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», п.6 ст.45 Бюджетного кодексу України та п.1.3 Статуту КП «Теплопостачання м. Одеса» вважає, що діючим законодавством України заборонено зарахування зустрічних однорідних вимог у вигляді взаємозаліків у не грошовій формі, у зв`язку із чим, листом від 27.02.2020р. за №01-13/718 повідомив балансоутримувача об`єкта - КП «Теплопостачання м. Одеса» про неможливість погашення заборгованості з орендної плати шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, а також про те, що ПрАТ «ВФ Україна» є боржником перед Департаментом комунальної власності Одеської міської ради, зокрема, за Договором оренди №ТГО-291/13.

Таким чином, позивач вважає, що у ПрАТ «ВФ Україна» існує перед Департаментом комунальної власності Одеської міської ради заборгованість з орендної плати за Договором оренди №ТГО-291/13 у розмірі 6 789 грн 41 коп., яку позивач просить суд стягнути з відповідача.

Крім того, позивач зазначає, що у зв`язку із направленням Орендодавцем на адресу Орендаря листа від 26.02.2020р. за №01-13/687, яким повідомлено про закінчення строку дії Договору 09.03.2020р., який було отримано ПрАТ «ВФ Україна» 02.03.2020р., у останнього після цієї дати були відсутні підстави для користування об`єктом оренди, який він мав повернути Орендодавцеві відповідно до умов п.4.4 Договору у 15-денний термін за актом приймання-передачі.

Але, у встановлений Договором термін об`єкт оренди Орендарем повернуто не було, у зв`язку із чим, позивач вважає, що у період з 10.03.2020р. по 30.11.2021р. відповідач користувався об`єктом оренди без достатніх правових підстав.

За таких обставин, керуючись положеннями ч.2 ст.785 Цивільного кодексу України, позивач нарахував відповідачу за зазначений період неустойку, розмір якої становить 40 481 грн 28 коп., яку також просить суд стягнути з відповідача.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що додатковим договором №1 про внесення змін до Договору оренди №ТГО-291/13 від 18.07.2013р., що був укладений 16.04.2018р., доповнено п.п.2.2 п.2 Договору та визначено, що з 01.01.2018р. Орендар перераховує орендну плату у встановленому даним Договором розмірі, з урахуванням індексу інфляції та ПДВ, на поточний рахунок Департаменту комунальної власності Одеської міської ради. Розподіл щомісячної суми орендної плати проводиться Орендарем у порядку, визначеному рішенням Одеської міської ради про бюджет міста Одеси на відповідний бюджетний рік.

Відповідач вважає, що з внесенням зазначених змін до Договору у Орендаря виник обов`язок самостійно проводити розподіл щомісячної суми орендної плати та перераховувати її в визначених розмірах безпосередньо на рахунок балансоутримувача та Орендодавця у порядку, встановленому рішенням Одеської міської ради.

Згідно п. 27 рішення Одеської міської ради № 2733-VІІ від 14.12.2017 р. «Про бюджет міста Одеси на 2018 рік» встановлено, що у разі, якщо балансоутримувачем є комунальні підприємства, засновником яких виступає Одеська міська рада, крім КП Міжнародний аеропорт Одеса, та коли сумарна площа нерухомого майна, яке передається в оренду не перевищує 200 кв.м, договори оренди укладаються департаментом комунальної власності Одеської міської ради, та орендні платежі розподіляються орендарем у наступному порядку:

- 95 % коштів за оренду майна, включаючи ПДВ, які є джерелом доходів відповідних комунальних підприємств та використовуються на поповнення власних обігових коштів, орендар перераховує на рахунок комунального підприємства - балансоутримувача;

- 5 %, включаючи ПДВ, перераховуються орендарем на рахунок Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, відкритий в управлінні Державної казначейської служби у м. Одесі Одеської області, в порядку, визначеному п. 26 даного рішення.

Відповідач зазначає, що окрім зобов`язання ПрАТ «ВФ Україна» по оплаті орендної плати на користь балансоутримувача - КП «Теплопостачання м. Одеса», у КП «Теплопостачання м. Одеса» були зобов`язання перед ПрАТ «ВФ Україна» за окремими договірними відносини для задоволення потреб у передачі інформації пристроями, які зчитають та передають дані з вузлів обліку (природного газу, теплової енергії, тощо).

Зокрема, sim-картки оператора ПрАТ «ВФ Україна» встановлені у пристроях передачі інформації (модемах) на:

-вузлах обліку газу котелень підприємства (відповідно до вимог пунктів 1,2 глави 3 розділу X Кодексу газорозподільних систем, затвердженого Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. за № 2494);

-вузлах обліку теплової енергії котелень підприємства (для оперативного контролю справного стану приладів та коректної роботи котельні);

-вузлах обліку споживання теплової енергії у житлових будинках (для контролю споживання теплової енергії);

-приладах обліку підживлення районних та квартальних котелень;

-котельнях, які обладнані диспетчерськими системами.

За твердженнями відповідача, у КП «Теплопостачання м. Одеса» рахувалася заборгованість перед ПрАТ «ВФ Україна» за договором про надання послуг № СА-№ 13/ТМО-16/17 від 10.02.2017 р. Вказану заборгованість у певний період КП «Теплопостачання м. Одеса» не могло погасити через арешти, накладені органами Державної виконавчої служби на рахунки підприємства, і вона могла стати підставою для відключення КП «Теплопостачання м. Одеса» від обслуговування пристроїв зчитування інформації з вищезазначених вузлів обліку (природного газу, теплової енергії тощо), що унеможливило б належну підготовку до майбутнього опалювального періоду. З огляду на такі обставини, між КП «Теплопостачання м. Одеса» та ПрАТ «ВФ Україна» були проведені заліки зустрічних однорідних вимог.

Таким чином, як повідомляє відповідач, 95-тивідсоткова частка КП «Теплопостачання м. Одеса» від коштів за оренду майна за Договором є джерелом доходів КП «Теплопостачання м. Одеса» та використовується на поповнення власних обігових коштів, тому заборона, передбачена Бюджетним кодексом України, зокрема у п. 6 ст. 45, на проведення розрахунків з бюджетом у негрошовій формі шляхом взаємозаліку, не стосується КП «Теплопостачання м. Одеса». Відповідач вважає, що зазначені кошти належать КП «Теплопостачання м. Одеса» та не підлягають перерахуванню до бюджету, а також на розрахункові рахунки Департаменту комунальної власності Одеської міської ради.

Відповідач вважає, що враховуючи обставину, що зустрічні однорідні вимоги КП «Теплопостачання м. Одеса» та ПрАТ «ВФ Україна» не підпадають під випадки, встановлені у ст. 602 Цивільного кодексу України, проведення взаємозаліку є цілком законним та обґрунтованим.

Також, відповідач наголошує, що 16.04.2018 р. за ініціативою позивача було укладено Додатковий договір № 1 про внесення змін до договору, яким продовжено термін дії Договору до 01.06.2018р. При цьому, первісний Договір було укладено строком з 18.07.2013р. до 18.06.2016р., тобто на 2 роки та 11 місяців.

У пункті 7.8. Договору сторони визначили, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Таким чином, на думку відповідача, з 18.06.2016 р. відбулося продовження терміну дії Договору знову на 2 роки та 11 місяців, тобто, по 18.05.2019 р.

Між тим відповідач наголошує, що під час автоматичного продовження терміну дії Договору згідно п.7.8. (з 18.06.2016 р. по 18.05.2019 р.) позивач, укладаючи Додатковий договір № 1, продовжив термін дії Договору до 01.06.2018 р. (п. 1.1., п. 1.3. додаткового договору), але фактично скоротив термін його дії. Отже, на думку відповідача, новий термін дії Договору був встановлений вже з 18.06.2016 р. по 01.06.2018 р. (2 роки 11 місяців 14 днів).

Відповідач зазначає, що сторонами не вносилися зміни в редакцію п. 7.8. Договору, яка визначає, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов Договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

За таких обставин, на думку відповідача, процедура припинення Договору оренди №ТГО-291/13 від 18.07.2013р. повинна відбуватися шляхом направлення письмової заяви протягом одного місяця після закінчення терміну дії Договору, тобто, в період з 01.06.2018 р. по 01.07.2018 р. Між тим, позивач направив у лютому 2020 року лист від 26.02.2020 р. за № 01-13/683 про закінчення строку дії Договору з 09.03.2020 р., у зв`язку із чим, на думку відповідача, з огляду на вимоги п. 7.8 Договору процедура його припинення є вочевидь порушеною.

Отже, на думку відповідача, у період з 01.06.2018 р. по 01.07.2018 р. Договір не був припинений належним чином, був продовжений ще на 2 роки 11 місяців 14 днів, тобто до 15 травня 2021 р. (з подальшою пролонгацією).

За таких обставин, оскільки дія договору не припинена, відповідач вважає, що відсутні правові підстави для застосування ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України щодо сплати орендарем неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення.

Третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - КП «Теплопостачання міста Одеси» зазначає, що розподіл щомісячної суми орендної плати та перерахування її на рахунок балансоутримувача та орендодавця проводиться орендарем у порядку, визначеному рішенням Одеської міської ради про бюджет міста Одеси на відповідний бюджетний рік.

Згідно п.27 рішення Одеської міської ради № 2733-VII від 14.12.2017 р. «Про бюджет міста Одеси на 2018 рік» у разі, якщо балансоутримувачем є комунальні підприємства, засновником яких виступає Одеська міська рада, крім КП «Міжнародний аеропорт Одеса», та коли сумарна площа нерухомого майна, яке передається в оренду перевищує 200 кв.м, договори оренди укладаються Департаментом комунальної власності Одеської міської ради, та орендні платежі розподіляються орендарем у наступному порядку:

- 95 % коштів за оренду майна, включаючи ПДВ, які є джерелом доходів відповідних комунальних підприємств та використовуються на поповнення власних обігових коштів, орендар перераховує на рахунок комунального підприємства - балансоутримувача;

- 5 %, включаючи ПДВ, перераховуються орендарем на рахунок Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, відкритий в управлінні Державної казначейської служби у м. Одесі Одеської області, в порядку, визначеному п. 26 даного рішення.

Таким чином, КП «Теплопостачання міста Одеси» вважає, що у нього, як у балансоутримувача майна, на підставі зазначеного акту органу міського самоврядування та Договору, виникло право на отримання частки щомісячних орендних платежів у розмірі 95% коштів за оренду майна, переданого відповідачу.

КП «Теплопостачання міста Одеси» вважає, що з внесенням зазначених змін до договору додатковим договором №1 про внесення змін до Договору оренди №ТГО-291/13 від 18.07.2013р., що був укладений 16.04.2018р.,в Орендаря виник обов`язок самостійно проводити розподіл щомісячної суми орендної плати та перераховувати її в визначених частинах безпосередньо на рахунок балансоутримувача майна - КП «Теплопостачання міста Одеси» та Орендодавця - Департаменту комунальної власності Одеської міської ради у порядку, встановленому рішенням Одеської міської ради.

Третя особа також підтвердила, що у неї були зобов`язання перед ПрАТ «ВФ Україна» за окремими договірними відносини для задоволення потреб у передачі інформації пристроями, які зчитують та передають дані з вузлів обліку (природного газу, теплової енергії, тощо), зокрема, за договором про надання послуг № СА-№ 13/ТМО-16/17 від 10.02.2017 р. Вказану заборгованість у певний період КП «Теплопостачання міста Одеси» не могло погасити через арешти, накладені органами Державної виконавчої служби на рахунки підприємства, і така заборгованість могла стати підставою для відключення КП «Теплопостачання міста Одеси» від обслуговування пристроїв зчитування інформації з вищезазначених вузлів обліку (природного газу, теплової енергії тощо), що унеможливило б належну підготовку до майбутнього опалювального періоду. З огляду на це, між КП «Теплопостачання міста Одеси» та ПрАТ «ВФ Україна» були проведені заліки зустрічних однорідних вимог.

КП «Теплопостачання міста Одеси» зазначає, що 95-тивідсоткова від коштів за оренду майна за Договором є джерелом доходів підприємства та використовується на поповнення власних обігових коштів, тому заборона, передбачена Бюджетним кодексом України, зокрема у п. 6 ст. 45, на проведення розрахунків з бюджетом у негрошовій формі шляхом взаємозаліку, не стосується КП «Теплопостачання міста Одеси». Зазначені кошти належать КП «Теплопостачання міста Одеси» та не підлягають перерахуванню до бюджету, а також на розрахункові рахунки Департаменту комунальної власності Одеської міської ради.

Таким чином, на думку третьої особи, враховуючи, що зустрічні однорідні вимоги КП «Теплопостачання міста Одеси» та ПрАТ «ВФ Україна» не підпадають під випадки, встановлені у ст. 602 Цивільного кодексу України, проведення взаємозаліку є цілком законним та обґрунтованим.

Щодо продовження строку дії Договору оренди КП «Теплопостачання міста Одеси» зазначає, що з огляду на укладення між сторонами Додаткового договору, а також недотримання позивачем вимог п. 7.8 Договору, процедура припинення Договору оренди №ТГО-291/13 від 18.07.2013р. є порушеною, та у період з 01.06.2018 р. по 01.07.2018 р. Договір не був припинений належним чином. З огляду на це, КП «Теплопостачання міста Одеси» вважає, що Договір продовжено до 15 травня 2021 року (з подальшою пролонгацією).

При цьому КП «Теплопостачання міста Одеси» зазначає, що оскільки дія Договору не припинена, то і не має правових підстав для застосування ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України щодо сплати орендарем неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення.

Розглянув матеріали справи, виходячи з пояснень представників сторін, суд встановив, що 18.07.2013р. між КП «Теплопостачання м. Одеса» (Орендодавець) та ПрАТ «МТС Україна» (Орендар) був укладений Договір оренди №ТГО-291/13 щодо об`єкта оренди площею 2,0 кв.м, розташованого за адресою: м.Одеса, вул.Архітекторська, 20 (частина покрівлі будівлі ЦТП №74).

Відповідно до п.3.3.Договору Орендодавець зобов`язується передати Орендарю в оренду об`єкт оренди згідно з п. 1.1. цього договору за актом приймання-передачі, який підписується обома сторонами.

18 липня 2013р. сторонами було складено Акт приймання-передачі до Договору оренди №ТГО-291/13 від 18.07.2013р.

За приписами ч.1 ст.283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч.1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Отже, між сторонами за Договором оренди №ТГО-291/13 склалися орендні правовідносини.

Враховуючи те, що об`єкт оренди відповідно до наявних у справі матеріалів є комунальною власністю територіальної громади м.Одеси, на правовідносини, що склалися між сторонами за Договором оренди №ТГО-291/13 від 18.07.2013р., розповсюджуються положення Закону України « Про оренду державного та комунального майна».

Стаття 2 Закону України Про оренду державного та комунального майна визначає, що орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Судом також встановлено, що керуючись рішенням Одеської міської ради від 26.04.2017р. №1962-УІІ «Про визнання таким, що втратило чинність, рішення Одеської міської ради від 27.06.2006р. №56-У «Про впорядкування роботи виконавчих органів Одеської міської ради з виконання функцій орендодавця нежилих приміщень, що знаходяться в комунальній власності територіальної громади м.Одеси», рішенням Одеської міської ради від 26.07.2017р. №2284-УІІ «Про визначення органу, уповноваженого управляти майном, яке є комунальною власністю територіальної громади міста Одеси», на підставі акту приймання-передачі від 16.04.2018р., 16.04.2018р. сторони уклали Додатковий договір №1, яким внесено зміни у преамбулу та розділ «Місцезнаходження сторін» Договору оренди №ТГО-291/13 від 18.07.2013р. в частині зміни назви Орендодавця з КП «Теплопостачання м. Одеса» на Департамент комунальної власності Одеської міської ради та зміни назви Орендаря з ПрАТ «МТС Україна» на ПрАТ «ВФ Україна», а також продовжено строк дії Договору до 01.06.2018р.

Крім того, даним Додатковим договором продовжено термін дії Договору до 01.06.2018р., п.2.2 Договору доповнено наступним: «З 01.01.2018р. Орендар перераховує орендну плату у встановленому договором розмірі, з урахуванням індексу інфляції та ПДВ, на поточний рахунок Департаменту комунальної власності Одеської міської ради. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру орендної плати за минулий місяць на щомісячний індекс інфляції, що друкується Мінстатом України. Податок на додану вартість розраховується відповідно до вимог чинного законодавства. Розподіл щомісячної суми орендної плати та перерахування її на рахунок балансоутримувача та орендодавця проводиться орендарем у порядку, визначеному рішенням Одеської міської ради про бюджет міста Одеси на відповідний бюджетний рік. Орендар зобовязаний вносити орендну плату щомісячно до 15 числа поточного місяця незалежно від результатів господарської діяльності.

Відповідно до п.2 Додаткового договору №1 від 16.04.2018р. інші умови Договору залишаються без змін.

Таким чином, згідно положень п. 2.1. Договору орендна плата визначається на підставі ст. 19 Закону України Про оренду державного та комунального майна, Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України 04.10.1995 р. з наступними змінами та доповненнями, рішень Одеської міської ради і виконкому Одеської міської ради.

Відповідно до п.2.2 Договору за орендоване нерухоме майно Орендар, зобов`язується сплачувати орендну плату, що становить за перший, після підписання договору оренди, місяць 402 грн 70 коп. (без урахування податку на додану вартість та індексу інфляції) та є базовою ставкою орендної плати за місяць. Орендна плата з урахуванням податку на додану вартість складає 483 грн 24 коп., ПДВ 80грн 54 коп.

Сторони у п. 2.3. Договору погодили, що до орендної плати не входить плата за комунальні послуги, вартість експлуатаційних витрат, плата за користування земельною ділянкою та інші послуги, які надаються спеціалізованими організаціями.

Відповідно до п. 2.4. Договору Орендар вносить орендну плату щомісячно до 15 числа поточного місяця, незалежно від результатів його господарської діяльності.

Судом також встановлено, що згідно п.27 рішення Одеської міської ради № 2733-VII від 14.12.2017 р. «Про бюджет міста Одеси на 2018 рік» у разі, якщо балансоутримувачем є комунальні підприємства, засновником яких виступає Одеська міська рада, крім КП «Міжнародний аеропорт Одеса», та коли сумарна площа нерухомого майна, яке передається в оренду перевищує 200 кв.м, договори оренди укладаються Департаментом комунальної власності Одеської міської ради, та орендні платежі розподіляються орендарем у наступному порядку:

- 95 % коштів за оренду майна, включаючи ПДВ, які є джерелом доходів відповідних комунальних підприємств та використовуються на поповнення власних обігових коштів, орендар перераховує на рахунок комунального підприємства - балансоутримувача;

- 5 %, включаючи ПДВ, перераховуються орендарем на рахунок Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, відкритий в управлінні Державної казначейської служби у м. Одесі Одеської області, в порядку, визначеному п. 26 даного рішення.

Аналогічні за змістом положення також містяться у п. 25 рішення Одеської міської ради № 3991-VІІ від 12.12.2018 р. «Про бюджет міста Одеси на 2019 рік» та п. 26 рішення Одеської міської ради № 5453-VІІ від 11.12.2019 р. «Про бюджет міста Одеси на 2020 рік».

За приписами ч.1 ст.286 Господарського кодексу України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ним, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 629 цього ж Кодексу встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Отже, відповідач, зобов`язавшись щомісячно не пізніше 15 числа поточного місяця, незалежно від результатів господарської діяльності, своєчасно і в повному обсязі вносити орендну плату за користування орендованим приміщенням, з урахуванням ПДВ та щомісячного індексу інфляції, повинен був виконати своє зобов`язання, але не виконав.

Статтею 526 Цивільного кодексу України, передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, що відповідачем виконано не було.

За приписами ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України Про оренду державного та комунального майна орендар зобов`язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Частиною 3 ст. 285 Господарського кодексу України визначено, що орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

В обґрунтування своїх доводів позивач зазначає, що умови Договору наділяють його правом на отримання від орендаря повної суми орендної плати, а в подальшому саме позивач має здійснювати розподіл щомісячної орендної плати з перерахуванням відповідної частини на рахунок балансоутримувача у порядку, визначеному рішенням Одеської міської ради на відповідний рік.

Такі доводи позивача оцінюються судом критично, оскільки вказана позиція позивача не узгоджується з умовами Договору та суперечить їм. Позивач, укладаючи Додатковий договір № 1 до Договору оренди №ТГО-291/13 від 18.07.2013р, погодився з наведеними в ньому умовами, зокрема, з порядком сплати відповідачем орендної плати, за яким розподіл щомісячної суми орендної плати і перерахування її на рахунок балансоутримувача та орендодавця проводиться саме орендарем у порядку, визначеному рішенням Одеської міської ради про бюджет міста Одеси на відповідний бюджетний рік.

Таким чином, при внесенні сторонами змін до договору оренди умови додаткового договору мали бути проаналізовані позивачем на предмет їх справедливості та прийнятності для позивача на момент укладення додаткового договору, а не за фактом його подальшого виконання.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами у справі, відповідачем було сплачено на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради 5% орендної плати, натомість, заявлена позивачем до стягнення сума заборгованості складається з частини орендних платежів, які відповідач мав сплачувати на користь КП «Теплопостачання міста Одеси» в розмірі 95% орендної плати.

Отже, заборгованість ПрАТ «ВФ Україна» перед Департаментом комунальної власності Одеської міської ради по сплаті орендної плати за Договором оренди №ТГО-291/13 від 18.07.2013р, відсутня.

Судом в ході розгляду справи встановлено, що заборгованість у ПрАТ «ВФ Україна» перед КП «Теплопостачання міста Одеси» відсутня. Але, наявність або відсутність заборгованості відповідача перед балансоутримувачем, проведення ними взаємозаліку шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог не є предметом розгляду у даній справі, тому суд не вважає за доцільне у даній справі досліджувати це питання.

Враховуючи все викладене вище, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вимог Департаменту комунальної власності у частині стягнення заборгованості з орендної плати у розмірі 6 789 грн 41 коп.

Щодо вимоги про стягнення неустойки у розмірі 40 481 грн 28 коп. суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Отже, підставою стягнення з відповідача такої неустойки має бути встановлений судом факт невиконання наймачем обов`язку щодо повернення речі.

Законодавство у сфері орендних правовідносин пов`язує припинення обов`язків орендаря з фактом поверненням об`єкта договору оренди, тобто з моментом підписання акта приймання-передачі.

Згідно п. 7.7. Договору після закінчення строку дії договору, орендар має переважне право на його продовження на нових умовах, у разі належного виконання ним умов договору та за відсутності у орендодавця наміру щодо передачі об`єкта оренди на наступний термін на конкурсних засадах.

Пунктом 7.8. Договору встановлено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

За приписами ч. 2 ст. 291 Господарського кодексу України договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Частиною 4 ст. 284 Господарського кодексу України, ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» передбачено, що строк договору оренди визначаються за погодженням сторін.

Як вбачається із матеріалів справи, сторонами в п. 1.3 Договору оренди № ТГО-291/13 від 18.07.2013 р. було погоджено строк його дії з 18.07.2013 р. по 18.06.2016 р. Таким чином, строк дії договору складає 2 роки та 11 місяців.

Згідно Додаткового договору № 1 від 16.04.2018р. п. 1.3 Договору оренди було доповнено наступним змістом: «Продовжити термін дії цього договору до 01 червня 2018 р.».

При цьому, як встановлено судом та не оспорюється сторонами, з огляду на відсутність, передбаченої п. 7.8. Договору заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди, Договір № ТГО-291/13 від 18.07.2013 р. було продовжено автоматично після 01.06.2018 р. Отже, з огляду на положення п. 7.8 Договору, автоматична пролонгація Договору відбулась на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені Договором, а саме терміном 2 роки 11 місяців. Таким чином, дія Договору № ТГО-291/13 від 18.07.2013 р. була продовжена на такий саме строк, тобто до 01.05.2021 р., починаючи з 01.06.2018 р.

За таких обставин, суд вважає безпідставними доводи позивача про автоматичне продовження Договору на строк, на який діяв договір оренди згідно Додаткового договору № 1 - з 19.06.2016 р. до 01.06.2018 р., тобто до 09.03.2020 р.

Згідно ч. 2 ст. 17 Закону України Про оренду державного та комунального майна у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Окрім того, відповідно до ст. 764 Цивільного кодексу України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму (оренди), то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Відсутність такого заперечення може мати прояв у мовчазній згоді і у такому випадку орендар у силу закону може розраховувати, що договір оренди вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором. Тому, якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється. Оскільки зазначеними нормами визначено умови, за яких договір оренди вважається пролонгованим на строк, який був раніше встановлений, і на тих самих умовах, що були передбачені договором, то для продовження дії договору не вимагається обов`язкового укладення нового договору або внесення змін до нього.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 30.01.2020 р. у справі № 904/1207/19, від 29.05.2018 р. у справі № 923/854/17, від 05.06.2018 р. у справі № 904/7825/17, від 12.06.2018 р. у справі № 910/15387/17 та від 03.04.2019 р. у справі № 911/928/18.

Суд звертає увагу, що положеннями Договору оренди № ТГО-291/13 від 18.07.2013 р. не передбачено обов`язкового укладання письмової додаткової угоди для продовження терміну дії відповідного договору у випадку наявності підстав для його автоматичного продовження за правилами ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна». При цьому, у даному випадку має значення лише те чи збіг встановлений законом місячний строк для заяви однієї із сторін про припинення або зміну договору оренди після закінчення терміну дії такого договору, оскільки саме із його закінченням пов`язане автоматичне продовження договору оренди на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Отже, для продовження дії договору оренди на підставі ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» необхідна наявність таких юридичних фактів: відсутнє письмове повідомлення однієї із сторін договору про припинення або зміну умов договору, також оренда продовжує користування орендованим майном. Вказана сукупність фактів є достатнім вважати автоматично продовженим договір оренди на вказаній підставі. Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11.04.2018 р. у справі № 914/3324/16.

Наявні в матеріалах справи докази не містять заперечень Департаменту комунальної власності Одеської міської ради щодо неможливості подальшого продовження Договору оренди № ТГО-291/13 від 18.07.2013 р. у зв`язку із закінченням строку його дії саме 01.05.2021 р., оскільки претензія позивача № 01-13/687 від 26.02.2020р. як заперечення на подальшу пролонгацію договору не приймається судом до уваги. Адже, заперечення на продовження дії Договору мали бути висловлені позивачем у місячний строк після 01.05.2021 р.

Таким чином, враховуючи відсутність доказів направлення Департаментом комунальної власності Одеської міської ради повідомлення саме на дату закінчення строку Договору оренди № ТГО-291/13 від 18.07.2013 р. і протягом місяця після закінчення цього строку, суд погоджується з доводами відповідача про те, що Договір оренди № ТГО-291/13 від 18.07.2013 р. вважається продовженим без обов`язкового укладення нового договору або внесення змін до нього.

Крім того, як встановлено судом, Орендар продовжує користуватися орендованим майном, що не спростовано позивачем та підтверджується балансоутримувачем майна, відповідачем вноситься орендна плата і така сплата приймається позивачем.

Враховуючи викладене, суд вважає безпідставними твердження позивача про припинення дії Договору оренди № ТГО-291/13 від 18.07.2013 р.

Отже, оскільки Договір оренди № ТГО-291/13 від 18.07.2013 р. не припинив свою дію, зокрема, внаслідок закінчення строку, на який його було укладено, відповідно у відповідача відсутній обов`язок із повернення орендованого майна.

В свою чергу, вказане свідчить про відсутність у відповідача простроченого зобов`язання із повернення орендованого майна, що унеможливлює нарахування неустойки.

Враховуючи все викладене вище, позовна заява Департаменту комунальної власності Одеської міської ради підлягає задоволенню.

Згідно частини третьої статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на позивача згідно ст. ст. 123, 129 ГПК України.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 123, 129, 232, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» про стягнення заборгованості з орендної плати у розмірі 6 789 грн 41 коп., неустойки у розмірі 40 481 грн 28 коп. - відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення (підписання).

Повне рішення складено 16 січня 2023 р.

Суддя Н.В. Рога