УХВАЛА

04 січня 2023 року

м. Київ

cправа № 910/13866/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Малашенкової Т.М. (головуючий), Бенедисюка І.М., Селіваненка В.П.,

розглянувши заяву представника ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) - адвоката Борисенка Олександра Вікторовича (далі - Борисенко О.В.)

про відвід суддів Малашенкової Т.М., Бенедисюка І.М., Колос І.Б.

у справі №910/13866/21

за касаційною скаргою акціонерного товариства "Міжнародний інвестиційний банк" (далі - Банк)

на рішення Господарського суду міста Києва від 24.01.2022

та постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.10.2022

у справі №910/13866/21

за позовом ОСОБА_1

до Банку

про визнання третейського застереження недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Банк 23.11.2022 через "Скриню" Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду звернувся з касаційною скаргою, в якій просить змінити рішення Господарського суду міста Києва від 24.01.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.10.2022 у справі №910/13866/21 та викласти мотивувальну частину цих судових рішень у новій редакції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.11.2022 для розгляду касаційної скарги у справі №910/13866/21 визначено колегію суддів у складі: Малашенкова Т.М. - головуючий, Бенедисюка І.М., Колос І.Б.

Суддею Верховного Суду Малашенковою Т.М. 30.11.2022 подано заяву про самовідвід у розгляді справи №910/13866/21.

Ухвалою Верховного Суду від 02.12.2022 відмовлено судді Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду Малашенкової Т.М. у задоволенні її заяви про самовідвід у справі №910/13866/21.

Ухвалою Верховного Суду від 05.12.2022 касаційну скаргу Банку на рішення Господарського суду міста Києва від 24.01.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.10.2022 у справі №910/13866/21 залишено без руху.

Ухвалою Верховного Суду від 22.12.2022, зокрема, відкрито касаційне провадження у справі №910/13866/21 за вказаною вище касаційною скаргою та призначено розгляд касаційної скарги на 19 січня 2023 року.

Від представника ОСОБА_2 - адвоката Борисенка О.В. 03.01.2023 через систему "Електронний Суд" на адресу Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла заява про відвід суддів Малашенкової Т.М., Бенедисюка І.М., Колос І.Б.

у справі №910/13866/21.

Розпорядженням заступника керівника апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 03.01.2023 у зв`язку з перебуванням судді Колос І.Б. у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №910/13866/21, відповідно до якого визначено склад колегії суддів: Малашенкова Т.М. (головуючий), Бенедисюк І.М., Селіваненко В.П.

Верховний Суд дійшов висновку про задоволення вказаної заяви в частині відводу судді Малашенкової Т.М. і необґрунтованість відводу суддів Бенедисюка І.М. і Колос І.Б., з огляду на таке.

Адвокат Борисенко О.В. мотивує відвід судді Малашенкової Т.М. у справі №910/13866/21 таким:

- стороною у даній справі у процесуальному статусі відповідача та особою, яка звернулася з касаційною скаргою до Верховного Суду є Банк;

- згідно з відомостями про власників істотної участі в банку станом на 01.01.2022 та відомостями про остаточних ключових учасників у структурі власності банку станом на 01.01.2022, які розміщені в публічному доступі на інтернет сторінці Банку за посиланням: https://ii-bank.com.ua/uk/about-the-bank/structure, ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3 ) через ПАТ "Закритий недиверсифікований корпоративний інвестиційний фонд "Прайм Ессетс Кепітал" (далі - ПАТ "ЗНКІФ "Прайм Ессетс Кепітал") належить 59,9834 % акцій Банку;

- відповідно до відкритих актуальних на даний час відомостями про Банк на інтернет сторінці https://opendatabot.ua/, ПАТ "ЗНКІФ "Прайм Ессетс Кепітал" є засновником Банку, кінцевим бенефіціарним власником (контролером) якого є ОСОБА_3 , опосередковано через ПАТ "ЗНКІФ "Прайм Ессетс Кепітал" з часткою акцій у статутному капіталі 59,9835%;

- вищенаведеним підтверджується, що діяльність Банку входить до кола інтересів ОСОБА_3 , як кінцевого бенефіціарного власника;

- згідно з постановою Центральної виборчої комісії від 26.09.2014 №1177 Малашенкова Тетяна Михайлівна була зареєстрована кандидатом у народні депутати України та включена до виборчого списку під №85 партії "Блок Петра Порошенка";

- із зазначеної підстави суддя Малашенкова Т.М. заявляла самовідвід у справах №910/13556/18, №910/16397/19, №910/3843/21, які розглядалися Верховним Судом;

- у вказаних справах колегії суддів Верховного Суду, які розглядали заяви про самовідвід Малашенкової Т.М. дійшли одностайного висновку про їх підставність, доведеність та прийняли рішення про їх задоволення, а, отже, зазначена підстава є окремою та самодостатньою підставою для відводу судді Малашенкової Т.М. також у справі №910/13866/21;

- окремою підставою для відводу судді Малашенкової Т.М. у справі №910/13866/21 є те, що суддя Малашенкова Т.М. не зазначила у заяві про самовідвід у справі №910/13866/21 про наявність обставини реєстрації судді Малашенкової Т.М. як кандидата у народні депутати України від партії "Блок Петра Порошенка", а також відсутність у зазначеній заяві про самовідвід посилання на ухвалу Верховного Суду від 26.07.2019 у справі №910/13556/18, у якій прийнято самовідвід судді Малашенкової Т.М. саме з цієї обставини;

- додатковою підставою для відводу судді Малашенкової Т.М. у справі №910/13866/21 є те, що на офіційній інтернет сторінці Вищої ради правосуддя за посиланням: https://hcj.gov.ua/page/malashenkova-tetyana-myhaylivna, міститься інформація про те, що 30.04.2015 Малашенкова Т.М. призначена членом Вищої ради юстиції (далі - ВРЮ) за квотою Президента України Порошенка П.О.

Суд вважає за необхідне зазначити, що вказана вище як підстава для відводу судді інформація про призначення Малашенкової Т.М. членом ВРЮ за квотою Президента України не є обставиною, що свідчить про упередженість та/або необ`єктивність судді, оскільки, таке призначення здійснюється не фізичною особою, а посадовою в межах, визначених законодавством України повноважень, та не за власним рішенням і на свій розсуд, а виключно за результатами проведеного конкурсу.

Доводи Борисенка О.В. про те, що суддя Малашенкова Т.М. не зазначила у заяві про самовідвід інформацію щодо реєстрації як кандидата в народні депутати від партії "Блок Петра Порошенка" є необґрунтованими, оскільки, у заяві про самовідвід було зазначено, зокрема, таке: "ураховуючи доводи та мотиви, які викладені в заяві про відвід у справах №910/16397/19, №910/3843/21 так і аргументовані обґрунтування з яких виходив Суд, постановляючи ухвали від 17 червня 2020 року у справі №910/16397/19 та від 04 серпня 2022 року у справі №910/3843/21, зокрема з огляду на зміст та характер інформації, яка була розповсюджена у засобах масової інформації стосовно мене під час проведення конкурсу до Верховного Суду, оголошеного 02.08.2018, з метою запобігання ймовірно можливому виникненню сумніву у розумного спостерігача щодо неупередженості судді під час розгляду даної справи та усунення будь-якої можливості маніпуляції з інформацією з цього приводу, вважаю, що мені слід заявити самовідвід".

Слід зазначити, що у вказаних справах як підставу для самовідводу суддя Малашенкова Т.М. вказувала про наявність інформації щодо реєстрації як кандидата в народні депутати від партії "Блок Петра Порошенка" та чітко зазначила у заяві про самовідвід у даній справі про наявність аргументованих обґрунтувань, з яких виходив Суд, постановляючи ухвали від 17 червня 2020 року у справі №910/16397/19 та від 04 серпня 2022 року у справі №910/3843/21, так і на доводи та мотиви у цих же справах.

Разом з тим, відмовляючи у заяві про самовідвід у даній справі та постановляючи ухвалу від 02.12.2022, Суд, зокрема, але не виключно, виходив з того, що:

- судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях, у тому числі, й щодо виникнення в майбутньому ймовірного сумніву у сторін та інших учасників судового процесу щодо неупередженості та об`єктивності судді. Пункт 5 частини першої статті 35 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) спрямований на вирішення сумніву конкретного, а не ймовірного заявника, а тому вказані обставини у заяві про самовідвід можуть бути вирішені, в тому числі, у судовому засіданні у справі.

Отже, відмова у задоволенні заяви про самовідвід була обумовлена тим, що у даній справі з урахуванням суб`єктного складу сторін, враховуючи повідомлені суддею Малашенковою Т.М. обставини, у тому числі, зазначені в ухвалах у справах №910/16397/19 та №910/3843/21, Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення самовідводу відповідно до пункту 5 частини першої статті 35 ГПК України.

Водночас, з поданої ОСОБА_1 заяви вбачається, що у сторони по справі виникли сумніви щодо неупередженості та об`єктивності судді Малашенкової Т.М.

Відповідно до частин першої - другої статті 35 ГПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу.

Водночас, як указано в Бангалорських принципах поведінки судді від 19.05.2006, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 №2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення.

Верховний Суд звертає увагу, що "правосуддя не тільки має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене". Іншими словами, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження, адже вказане є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя.

У частині першій статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Верховний Суд, вважає за необхідне зазначити, що самі по собі та в цілому обставини перебування у списку кандидатів у народні депутати певної партії, призначення членом ВРЮ за квотою Президента України, розміщення певної інформації у засобах масової інформації не є тими обставинами, що безумовно свідчать про упередженість та/або об`єктивність судді.

Водночас, ураховуючи наявність даної заяви, в контексті підвищення довіри до правосуддя та уникнення будь-яких сумнівів щодо можливого існування вірогідної упередженості та необ`єктивності, Суд дійшов висновку про задоволення відводу щодо судді Малашенкової Т.М.

Що ж до відводу суддів Бенедисюка І.М. і Колос І.Б., то слід зазначити таке.

Борисенко О.В. мотивував відвід вказаних суддів, зокрема, таким:

- розглядаючи по суті заяву судді Малашенкової Т.М., судді Бенедисюк І.М. та Колос І.Б. випустили із правової оцінки обставину, реєстрації судді Малашенкової Т.М. як кандидата у народні депутати України від партії "Блок Петра Порошенка", яка була підставою для задоволення її самовідводу в ухвалах Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі №910/16397/19 та від 04 серпня 2022 року у справі №910/3843/21 та на які остання посилалася у заяві про самовідвід у справі №910/13866/21;

- судді Бенедисюк І.М. та Колос І.Б. входили до складу колегії суддів Верховного Суду, які виносили ці ж самі ухвали від 17 червня 2020 року у справі №910/16397/19 та від 04 серпня 2022 року у справі №910/3843/21, якими було задоволено самовідвід судді Малашенкової Т.М. з підстав її реєстрації кандидатом у народні депутати України від партії "Блок Петра Порошенка", а тому їм було відомо про наявні дійсні підстави для її відводу, а також про наявність з цього питання ухвал Верховного Суду, які набрали законної сили. Натомість зазначені судді не врахували зазначені ухвали Верховного Суду;

- суддя Бенедисюк І.М. входив до складу колегії суддів Верховного Суду, яка виносила ухвалу від 26 липня 2019 у справі №910/13556/18 якою було задоволено самовідвід судді Малашенкової Т.М. з підстав її реєстрації кандидатом у народні депутати України від партії "Блок Петра Порошенка", а тому йому було відомо про наявність ще і цієї ухвали, яка набрала законної сили. Натомість зазначений суддя не врахував зазначену ухвалу Верховного Суду;

- судді Бенедисюк І.М. та Колос І.Б., знаючи про ухвали Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі №910/16397/19, від 04 серпня 2022 року у справі №910/3843/21 (брали участь у розгляді), якими прийнято самовідвід судді Малашенкової Т.М., зробили абсолютно протилежні висновки у даній справі за ідентичних умов. При цьому, не зазначивши у чому полягає відмінність даної ситуації тим, що мали місце при винесенні зазначених ухвал про задоволення самовідводу.

З огляду на викладене у заяві ОСОБА_1 не погоджується з процесуальними рішеннями суддів Бенедисюка І.М. і Колос І.Б., вказуючи на застосування вибіркового підходу до оцінки обставин всупереч сформованої ними практики.

Водночас, саме по собі посилання щодо незгоди сторони з процесуальними рішеннями судді; тлумаченням або застосуванням судами норм матеріального права; прийняття рішення суддею у іншій справі або наявність окремої думки судді в інших справах; висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу в силу приписів частини четвертої статті 35 ГПК України.

Відтак, зазначені адвокатом Борисенко О.В. твердження стосовно суддів Бенедисюка І.М і Колос І.Б. є необґрунтованим і недоведеним, оскільки, зводяться до незгоди з процесуальним рішенням вказаних суддів у даній справі, що не є підставою для їх відводу.

З урахуванням наведених вище обставин та вимог процесуального законодавства, Суд вважає, що заява про відвід суддів у справі №910/13866/21 у частині відводу суддів Бенедисюка І.М і Колос І.Б. не містить обставин, які можуть викликати сумнів у неупередженості або об`єктивності вказаних суддів, наведені доводи є неаргументованими, необґрунтованими та недоведеними, оскільки незгода заявника з процесуальними діями судді (суддів), враховуючи приписи частини четвертої статті 35 ГПК України, не може бути підставою для відводу.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи заявниці щодо наявності сумнівів у неупередженості та об`єктивності суддів Бенедисюка І.М і Колос І.Б. є необґрунтованими та недоведеними. Відтак підстави для відводу суддів Бенедисюка І.М і Колос І.Б., передбачені пунктом 5 частини першої статті 35 ГПК України, відсутні.

Частинами третьою та четвертою статті 38 ГПК України встановлено, що відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу. Встановлення обставин, вказаних у пунктах 1-4 частини першої статті 35 цього Кодексу, статті 36 цього Кодексу, звільняє заявника від обов`язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу.

Згідно з частиною третьою статті 39 ГПК України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

З урахуванням встановленого у цій ухвалі обставин, враховуючи приписи частини четвертої статті 35 ГПК України, колегія суддів вважає, що доводи, викладені у заяві про відвід суддів Бенедисюка І.М і Колос І.Б., є необґрунтованими, а тому дана заява відповідно до частини третьої статті 39 ГПК України підлягає передачі на авторозподіл для визначення судді для розгляду даної заяви.

Керуючись статтями 35, 36, 39, 234 ГПК України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Борисенка Олександра Вікторовича про відвід суддів Малашенкової Т.М., Бенедисюка І.М., Колос І.Б. у справі №910/13866/21 в частині відводу судді Малашенкової Т.М.

2. Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Борисенка Олександра Вікторовича про відвід суддів Малашенкової Т.М., Бенедисюка І.М., Колос І.Б. у справі №910/13866/21 в частині відводу суддів Бенедисюка І.М. і Колос І.Б. визнати необґрунтованою.

3. Питання про відвід суддів Бенедисюка І.М і Колос І.Б. вирішити в порядку, встановленому статтями 32 та 39 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя Т. Малашенкова

Суддя І. Бенедисюк

Суддя В. Селіваненко