УХВАЛА

17 січня 2023 року

м. Київ

cправа № 910/4518/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Малашенкової Т. М. (головуючий), Бенедисюка І. М., Селіваненка В. П.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі - АТ ««Державний ощадний банк України», скаржник)

на рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2022

та постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.12.2022

у справі №910/4518/22

за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»

до Антимонопольного комітету України

про визнання недійсним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

АТ «Державний ощадний банк України» 28.12.2022 (згідно з поштовими відмітками на конверті) звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, зокрема просить рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.12.2022 зі справи №910/4518/22 скасувати, прийняти нове рішення про визнання недійсним та скасування рішення Антимонопольного комітету України (далі - АМК).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.12.2022 для розгляду касаційної скарги у справі № 910/4518/22 визначено колегію суддів у складі: Малашенкової Т. М. - головуючий, Бенедисюка І. М., Селіваненка В. П.

Перевіривши дотримання форми та змісту касаційної скарги на відповідність вимогам статті 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), Верховний Суд встановив таке.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

Так, АТ «Державний ощадний банк України» зазначає, що підставами касаційного оскарження спірних судових рішень зі справи, є неправильне застосування матеріального, порушення норм процесуального права у зв`язку з чим:

- посилаючись на пункт 2 частини другої статті 287 ГПК України, вказує на необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 18.03.2021 у справі №910/2075/20, на яку суд посилається в оскаржуваному рішенні, щодо застосування частини першої статті 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» в частині неможливості продовження (відновлення) строку на оскарження рішення АМК;

- посилаючись на пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України, вказує на відсутність висновків Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме застосування на підставі частин дев`ятої, одинадцятої статті 11 ГПК України по аналогії закону до спірних правовідносин положень пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України щодо продовження строку звернення до суду за захистом прав шляхом оскарження рішень АМК на строк дії в Україні воєнного стану, а також застосування статті 48 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (банкам забороняється здійснювати ризикову діяльність, що загрожує інтересам вкладників чи інших кредиторів банку), частини другої статті 53 Закону України «Про банки і банківську діяльність», в редакції до 05.08.2021 (заборона банкам встановлювати процентні ставки та комісійні винагороди на рівні нижче собівартості банківських послуг у цьому банку).

З огляду на викладене касаційна скарга АТ «Державний ощадний банк України» подана із додержанням вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України, а саме не є очевидно неприйнятними за пунктами 2, 3 частини другої статті 287 ГПК України.

Водночас відповідно до пунктів 4, 6 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено: судові рішення, що оскаржуються; вимоги особи, яка подає скаргу.

У касаційній скарзі АТ «Державний ощадний банк України» зазначає, що станом на 28.12.2022 повний текст постанови суду апеляційної інстанції від 08.12.2022 АТ «Ощадбанк» не отримувався, оскільки відповідне судове рішення судом апеляційної інстанції ще не складено та відсутнє в Єдиному державному реєстрі судових рішень (далі - Реєстр), а тому строк на касаційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.12.2022 у справі №910/4518/22 триває і не закінчене, а також у прохальній частині касаційної скарги скаржник просить зокрема, скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.12.2022 у справі №910/4518/22 та прийняти нове рішення. Визнати недійсним та скасувати рішення АМК №771-р від 31.12.2021 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу».

Проте згідно з даних Реєстру вбачається, що розгляд справи в суді першої інстанції відбувався у закритому режимі. З цього ж Реєстру вбачається, що ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.11.2022 у справі №910/4518/22, зокрема відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ «Державний ощадний банк України» на рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2022; розгляд справи призначено на 06.12.2022.

Інших ухвал апеляційного суду про розгляд апеляційної скарги АТ «Державний ощадний банк України» на рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2022 призначеної на 08.12.2022 з Реєстру не вбачається, як і відсутні дані щодо прийняття судового рішення саме 08.12.2022.

Статтею 308 ГПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду; 3) скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд; 4) скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині; 5) скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині; 6) у передбачених цим Кодексом випадках визнати нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі у відповідній частині; 7) у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених в пунктах 1-6 частини першої цієї статті.

Аналіз положень статті 308 ГПК України дає підстави для висновку, що вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, повинні бути повними та однозначними, тобто містити інформацію про те, які судові рішення оскаржуються, з вказівкою дати прийняття та меж оскарження (повне, часткове) та, які повноваження суд касаційної інстанції повинен застосувати за результатами перегляду оскаржуваних рішень.

Проте подана касаційна скарга зазначеним вимогам не відповідає, оскільки в прохальній частині скарги, заявник просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.12.2022 у справі №910/4518/22 та прийняти нове рішення про визнання недійсним та скасування рішення АМК. Однак, з урахуванням ухвали Північного апеляційного господарського суду від 14.11.2022 у справі №910/4518/22 якою, зокрема було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ «Державний ощадний банк України» на рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2022, а розгляд справи був призначений на 06.12.2022, наявності судового рішення апеляційної інстанції з вказаною датою (08.12.2022), як і будь якою іншою датою з Реєстру не вбачається.

З цих же підстав твердження АТ «Державний ощадний банк України», що предметом оскарження є постанова Північного апеляційного господарського суду від 08.12.2022 у справі №910/4518/22 на разі не підтверджено, а відтак не у повній мірі відповідає пункту 4 частини другої статті 290 ГПК України.

Оскільки правильність оформлення касаційної скарги, її змісту та форми покладається саме на скаржника, Суд звертає увагу скаржника на необхідність уточнення прохальної частини касаційної скарги, з урахуванням наведених вище вимог.

Згідно зі статтею 284 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Відповідно до частини першої статті 288 ГПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Щодо посилання АТ «Державний ощадний банк України», що станом на 28.12.2022 повний текст постанови суду апеляційної інстанції від 08.12.2022 АТ «Ощадбанк» не отримувався, оскільки відповідне судове рішення судом апеляційної інстанції ще не складено та відсутнє в Реєстрі, а тому строк на касаційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.12.2022 у справі №910/4518/22 триває і не закінчене, Суд зазначає, що звернення з касаційною скаргою є суб`єктивною дією скаржника, який зацікавлений у касаційному перегляді судового рішення та залежить від його волевиявлення.

З метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку на касаційне оскарження судових рішень особа, яка має намір подати касаційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, в тому числі спрямовані на своєчасне одержання судових рішень, а також якісну підготовку касаційної скарги, яка за своїм змістом і формою буде відповідати усім вимогам процесуального закону.

Верховний Суд відзначає, що матеріали справи у суду касаційної інстанції відсутні. За положеннями частини першої статті 294 ГПК України матеріали витребовуються судом касаційної інстанції лише у разі відкриття касаційного провадження. Таким чином, суд самостійно не може перевірити дату прийняття оскаржуваної постанови апеляційного суду, а від так і таке отримання/неотримання. Вказана обставина не звільняє скаржника від доведення тих обставин, на які він посилається у своїх доводах, та не перекладає на суд обов`язку встановлювати певні обставини.

Колегія суддів звертає увагу на те, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й усіх осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (Case of Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain) (заява №11681/85) зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

В контексті викладеного суд зазначає, що згідно з положеннями статей 42, 43 ГПК України учасники справи мають право ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень; а також повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Згідно з частиною першою статті 9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Крім того, інформація про стан судових справ є відкритою, і кожна заінтересована особа може дізнатися про прийняті судом рішення.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (частина третя статті 13 ГПК України).

Частиною четвертою статті 13 ГПК України унормовано, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з частиною першою статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Верховний Суд беручи до уваги призначення апеляційним судом даної справи до розгляду на 06.12.2022 зазначає, що скаржником не надано доказів прийняття оскаржуваної постанови апеляційним судом саме 08.12.2022 та станом на день подання касаційної скарги не виготовлена і відсутня в матеріалах справи №910/4518/22, а також ненаправлялася йому судом через поштовий зв`язок, та/або надсилалася апеляційним судом на електронну пошту АТ «Державний ощадний банк України».

При цьому суд касаційної інстанції враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні у справі Пономарьов проти України від 03.04.2008 №3236/03, згідно з якою сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Будь-яких належних та допустимих доказів прийняття оскаржуваної постанови судом апеляційної інстанції саме 08.12.2022 зі справи та отримання/неотримання повного тексту оскаржуваної постанови суду скаржник не надав, що унеможливлює перевірку судом початку перебігу строку на оскарження спірної постанови зі справи, який обраховується за правилами статті 288 ГПК України.

Саме по собі твердження скаржника про те, що оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції не складена та він її не отримав, з огляду на вищевказане не розцінюється судом, як доказ її фактичної відсутності та неотримання ним оскаржуваної постанови. Тому істинність твердження має бути підтверджена належними і допустимими доказами, а в даному випадку передчасно вважати, що строк на оскарження спірної постанови зі справи триває та ним не пропущений.

Отже, у суду касаційної інстанції відсутні правові підстави покладатися на істинність твердження скаржника про те, що оскаржувана постанова Північного апеляційного господарського суду від 08.12.2022 у справі №910/4518/22 прийнята саме 08.12.2022, а не 06.12.2022 і на момент звернення скаржника зі скаргою не виготовлена та він її не отримував, за відсутності можливості перевірити зазначене твердження відповідним доказом за матеріалами справи щодо прийняття постанови судом апеляційної інстанції саме 08.12.2022, а не 06.12.2022, направлення/ненаправлення судом копії судового рішення учасникам справи за допомогою поштового зв`язку та/або електронною поштою, або вручення судового рішення учаснику справи. Заявник, у свою чергу, наділений правом ознайомлюватися із матеріалами справи, отримувати із них витяги, копії (стаття 42 ГПК України), а також отримувати, в тому числі на офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, відповідно до частини шостої статті 6 ГПК України

Таким чином, скаржнику слід виконати вимоги статті 290 ГПК України та зазначити судові рішення, що оскаржуються.

Верховний Суд роз`яснює, що у разі не усунення вищевказаних недоліків касаційної скарги у встановлений судом строк, касаційну скаргу буде повернуто на підставі частини п`ятої статті 292 ГПК України.

Згідно з частиною другою статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на викладене, касаційна скарга АТ ««Державний ощадний банк України» підлягає залишенню без руху на підставі частини другої 292 ГПК України, із наданням скаржникові строку для усунення зазначених вище недоліків, шляхом надання:

- касаційної скарги в новій редакції із зазначенням судових рішень, що оскаржуються (з датами їх прийняття);

- доказів на підтвердження ухвалення оскаржуваної постанови 08.12.2022 або ж іншої дати зі справи №910/4518/22 та її отримання/неотримання.

Матеріали з усуненням недоліків касаційної скарги слід подати в Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у встановлений цією ухвалою строк, а також надати суду докази надіслання копії цих матеріалів іншим учасникам справи.

Суд також вважає за необхідне звернути увагу скаржника на те, що неусунення названих недоліків або не в повному обсязі усунення недоліку протягом установленого строку матиме наслідок повернення касаційної скарги на підставі частини п`ятої статті 292 ГПК України, виходячи з вищенаведеного.

Керуючись статтями 174, 234, 235, 290, 292 ГПК України, Верховний Суд,

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.12.2022 у справі №910/4518/22 - залишити без руху.

2. Надати Акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» строк для усунення недоліків касаційної скарги тривалістю 10 днів з дня вручення копії цієї ухвали. Повідомити скаржника про можливість подати до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду документи про усунення недоліку через систему «Електронний суд» або поштою за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6.

3. Роз`яснити Акціонерному товариству «Державний ощадний банк України», що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто на підставі частини п`ятої статті 292 ГПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т. Малашенкова