ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2023 року м.Дніпро Справа № 908/1017/22

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чус О.В. - (доповідача),

судді: Кощеєв І.М., Орєшкіна Е.В.

Розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК» на рішення Господарського суду Запорізької області від 30.08.2022 (повний текст виготовлено 30.08.2022, суддя Зінченко Н.Г.) у справі № 908/1017/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬТЕРНАТИВЕНЕРГО», м.Бердянськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК», м. Запоріжжя

про стягнення 31855,90 грн

ВСТАНОВИВ:

В липні 2022 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬТЕРНАТИВЕНЕРГО», м. Бердянськ Запорізької області до Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК», м. Запоріжжя про стягнення 31855,90 грн. заборгованості за договором про постачання електричної енергії споживачу № 076/Т від 11.03.2020, що складається з основного боргу в сумі 26312,54 грн., 3 % річних в сумі 261,68 грн., інфляційних втрат в сумі 2801,88 грн. і пені в сумі 2479,80 грн.

Позов мотивований посиланням на приписи ст., ст. 11, 15, 16, 205, 207, 530, 549, 610, 611, 625, 638, 642, 693 ЦК України, ст., ст. 181, 232, 265, 267, 343 ГК України, положення Закону України «Про ринок електричної енергії», норми Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, № 312 від 14.03.2018. Підставою для звернення з позовом до суду зазначено неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором про постачання електричної енергії споживачу № 076/Т від 11.03.2020 щодо своєчасної та повної оплати за надані послуги з постачання електричної енергії за лютий 2022 року, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 26312,54 грн. У зв`язку з порушенням відповідачем грошового зобов`язання з оплати наданих послуг з постачання електричної енергії позивач, керуючись приписами діючого законодавства та положеннями укладеного сторонами договору, нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню в розмірі 2479,80 грн., 3 % річних у розмірі 261,68 грн., а також інфляційні нарахування в розмірі 2801,88 грн. З урахуванням викладеного, позивач просить суд позов задовольнити повністю, а також покласти на відповідача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2481,00 грн.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 30.08.2022 у справі № 908/1017/22 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬТЕРНАТИВЕНЕРГО», м. Бердянськ Запорізької області до Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК», м. Запоріжжя про стягнення 31855,90 грн. заборгованості за договором про постачання електричної енергії споживачу № 076/Т від 11.03.2020 задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК», на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬТЕРНАТИВЕНЕРГО», 26312 грн. 54 коп. основного боргу, 2292 грн. 43 коп. пені, 233 грн. 57 коп. 3 % річних, 1548 грн. 15 коп. інфляційних втрат та 2366 грн. 58 коп. судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що вимоги позивача є обґрунтованими, заснованими на законі, доведеними та такими, що підлягають задоволенню частково в частині стягнення з відповідача на користь позивача 26312,54 грн. основного боргу за поставлену електричну енергію, 2292,43 грн. пені, 233,57 грн. трьох відсотків річних та 1548,15 грн. інфляційних витрат. В іншій частині позовних вимог в задоволенні позову відмовляється.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «МІК», звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить: скасувати оскаржуване рішення Господарського суду в повному обсязі, та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову; розглянути скаргу за участю представника ТОВ «МІК».

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «МІК» посилається на те, що Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачені певні обмеження і заборони здійснення економічної діяльності. Зокрема, відповідно до ч. 2 ст. 13 цього Закону здійснення господарської діяльності юридичними особами, фізичними особами - підприємцями та фізичними особами, які провадять незалежну професійну діяльність, місцезнаходженням (місцем проживання) яких є тимчасово окупована територія, дозволяється виключно після зміни їхньої податкової адреси на іншу територію України. Крім того, згідно ч. 6 ст. 13 вказаного Закону переказ коштів між тимчасово окупованою територією та іншою територією України забороняється. Таким чином. Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» забороняє здійснювати переказ коштів юридичним особам, місцезнаходженням яких є окупована територія, адже навіть перерахування на користь таких юридичних осіб вже є здійсненням ними господарської діяльності, що є нікчемним правочином. З наданих позивачем в позовній заяві відомостей вбачається, що зареєстрованим місцезнаходженням позивача є і залишається: 71111, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Грецька, буд. 31. У зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України м. Бердянськ Запорізької області з 26.02.2022 перебуває під тимчасовою окупацією. З 25.04.2022 м. Бердянськ Запорізької області входить до затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 75 від 25.04.2022 (зареєстрований в у Міністерстві юстиції України 25.04.2022 за № 453/37789) Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні). За таких обставин, поки місцезнаходженням і податковою адресою позивача у справі є тимчасово окупована територія, відповідач позбавлений правової можливості здійснювати останньому переказ коштів, а тому стягнення суми боргу не містить під собою правових підстав. З урахуванням викладеного, відповідач вважає, що в даному випадку відсутні підстави для нарахуванням пені, інфляційних втрат і річних відсотків, оскільки порушення зобов`язання сталося не з вини відповідача. З урахуванням викладеного, відповідач просить суд скасувати Рішення Господарського суду Запорізької області від 30.08.2022р. по справі №908/1018/22 та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заявленого позову повністю.

Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.09.2022 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Чус О.В., судді Орєшкіна Е.В., Кощеєв І.М.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 20.09.2022 відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження до Центрального апеляційного господарського суду матеріалів справи № 908/1017/22. Доручено Господарському суду Запорізької області надіслати до Центрального апеляційного господарського суду матеріали справи №908/1017/22.

06.10.2022 матеріали справи № 908/1017/22 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 07.10.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК» на рішення Господарського суду Запорізької області від 30.08.2022 у справі № 908/1017/22. Визначено розглянути апеляційну скаргу у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в порядку письмового провадження.

04.11.2022 позивачем надано відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому зазначено, що повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, установивши, що дії відповідача щодо не сплати заборгованості за поставлену електричну енергію в розмірі 26312,54 грн. не відповідали вимогам законодавства, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про доведеність позовних вимог та наявність правових підстав для задоволення позову ТОВ «АЛЬТЕРНАТИВЕНЕРГО» частково.

Згідно ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, що стосуються фактів, викладених в апеляційній скарзі та у відзиві, в межах доводів та вимог апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.03.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «АЛЬТЕРНАТИВЕНЕРГО» (позивачем у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «МІК» (відповідачем у справі) підписаний Договір про постачання електричної енергії споживачу № 076/Т.

Також 11.03.2020 відповідач підписав Заяву-приєднання до Договору про постачання електричної енергії споживачу (який є публічним Договором).

Пунктами 1.1, 1.2 Договору встановлено, що цей Договір про постачання електричної енергії споживачу є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу постачальником електричної енергії та укладається сторонами, з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, шляхом приєднання споживача до умов цього договору. Умови цього Договору розроблені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 № 312 та є однаковими для всіх споживачів.

Відповідно до п. 2.1 Договору позивач (Постачальник) продає електричну енергію відповідачу (Споживачу) для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору. Предметом Договору є продаж активної електричної енергії, що передається (постачається) Постачальником в точці розподілу електричної енергії, розташованій на межі балансової належності електроустановок Оператора системи та Споживача. Реактивна електрична енергія не є предметом постачання.

Обов`язковою умовою для постачання електричної енергії Споживачу є наявність у нього укладеного в установленому порядку з Оператором системи розподілу договору про надання послуг з розподілу, на підставі якого Споживач набуває право отримувати послугу з розподілу електричної енергії. (п. 2.2 Договору)

Пунктом 3.1 Договору визначено, що початком постачання електричної енергії Споживачу є дата, зазначена в заяві-приєднані, яка є Додатком № 1 до цього Договору, якщо інше не передбачено Комерційною пропозицією (Додаток № 2).

Відповідно до Заяви-приєднання від 11.03.2020 початок постачання 01.04.2020.

Згідно з розділом 5 «Ціна, порядок обліку та оплати електричної енергії» Договору сторони узгодили, що Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною Споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього Договору. (п. 5.1) Спосіб визначення ціни (тарифу) електричної енергії зазначається в комерційній пропозиції Постачальника. Для одного об`єкта споживання (площадки вимірювання) застосовується один спосіб визначення ціни електричної енергії. (п. 5.2) Ціна електричної енергії має зазначатися Постачальником у рахунках про оплату електричної енергії за цим Договором, у тому числі у разі її зміни. У випадках застосування до Споживача диференційованих цін електричної енергії суми, вказані в рахунках, відображають середню ціну, обчислену на базі різних диференційованих цін. (п. 5.4) Розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць. (п. 5.5) Споживач здійснює оплату за цим Договором шляхом безготівкового перерахування коштів на відповідний поточний рахунок Постачальника, зазначений в рахунку на оплату. Оплата вважається здійсненою після того, як на відповідний рахунок Постачальника надійшла вся сума коштів, що підлягає сплаті за куповану електричну енергію відповідно до умов цього Договору. Відповідний рахунок Постачальника зазначається у платіжних документах постачальника, у тому числі у разі його зміни. (п. 5.8) Оплата рахунка Постачальника за цим Договором має бути здійснена Споживачем у строк, визначений у рахунку. (п. 5.9)

Як свідчать матеріали справи, до Договору сторонами підписана Додаткова угода № 2 від 26.07.2021, в якій сторонами погоджений Додаток № 2 до Договору «Комерційна пропозиція. Тариф УНІВЕРСАЛЬНИЙ (факт)» розділом 4 «Спосіб оплати» якої визначено, що розрахунковим періодом є календарний місяць (з першого по останнє число включно). Оплата вартості фактично спожитої електричної енергії виконується Споживачем не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Відповідно до розділу 5 «Термін надання рахунку за спожиту електричну енергію та строк його оплати» Додатку № 2 до Договору «Комерційна пропозиція» не пізніше 10.00 сьомого числа м`ясця, наступного за розрахунковим, Споживач має надати Постачальнику електронною поштою Звіт про спожиту електричну енергію за розрахунковий період (місяць). Не пізніше дев`ятого числа місяця, наступного за розрахунковим, на підставі даних, наданих Споживачем, Постачальник надсилає Споживачу на електронну адресу та поштою (або вручає особисто) Акт купівлі-продажу електричної енергії, у якому зазначаються фактичний обсяг і ціна електричної енергії, купленої Споживачем у розрахунковому періоді, підписаний зі свого бору у двох примірниках. В разі, якщо день проведення платежу припадає на вихідний, святковий або останній банківський день місяця, днем для здійснення платежу вважається день, що передує вихідному, святковому та останньому банківському дню місяця.

Пунктом 13.1 Договору визначено, що цей Договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав Споживач, та набуває чинності з моменту погодження (акцептування) Споживачем заяви-приєднання, яка є додатком № 1 до цього Договору, та сплати рахунку Постачальника, а в частині проведення розрахунків в будь-якому разі дії до повного виконання сторонами своїх грошових зобов`язань.

Розділом «Термін дії даної Комерційної пропозиції» Комерційної пропозиції сторони узгодили, що Договір вважається укладеним з моменту погодження (акцептування) Споживачем заяви-приєднання, яка є додатком № 1 до Договору про постачання електричної енергії споживачу, обрання відповідної комерційної пропозиції та сплати відповідного 1-го планового рахунку Постачальника. Дана Комерційна пропозиція діє з моменту її підписання до 31.12.2021. За 30 календарних днів до закінчення строку дії даної Комерційної пропозиції Споживач має право обрати іншу Комерційну пропозицію, або, у разі відсутності будь-яких відповідних повідомлень або зауважень будь-якої із сторін, Договір автоматично вважається пролонгованим на наступний календарний рік в умовах даної Комерційної пропозиції.

Матеріалами справи встановлено, що сторонами у справі складені і підписані:

- Акт № 076/Т22021 від 28.02.2022 купівлі-продажу електричної енергії за лютий 2022 року, відповідно до якого вартість спожитої (купованої) відповідачем в лютому 2022 року електричної енергії склала 26312,54 грн.;

- Акт № 076/Т22031 від 31.03.2022 купівлі-продажу електричної енергії за березень 2022 року, відповідно до якого вартість спожитої (купованої) відповідачем в березні 2022 року електричної енергії склала 0,00 грн., а сальдо на 01.03.2022 склало 26312,54 грн.

Зазначені Акти купівлі-продажу відповідачем отримані та погоджені сторонами без жодних зауважень та претензій, про що свідчать підписи уповноважених представників Постачальника та Споживача на кожному з цих актів.

Відповідач факт отримання від позивача Актів купівлі-продажу електричної енергії за лютий і березень 2022 року на загальну суму 26312,54 грн. не заперечив.

Пунктом 6.1 Договору визначено, що Споживач має право отримувати електричну енергію на умовах, зазначених у цьому Договорі.

Таким чином, позивач взяті на себе зобов`язання згідно умов Договору виконав у повному обсязі та належним чином.

Згідно з пп. 1) п. 6.2 Договору Споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно умов цього Договору.

В свою чергу, Постачальник має право своєчасно та в повному обсязі отримувати від Споживача плату за поставлену електричну енергію. (п. 7.1 Договору)

Враховуючи положення розділу 4 «Спосіб оплати» Комерційної пропозиції кінцевим терміном сплати по Акту № 076/Т22021 від 28.02.2022 купівлі-продажу електричної енергії за лютий 2022 року є 20.03.2022.

Матеріали справи свідчать, що в порушення умов Договору відповідач за отриману електричну енергію у встановлені Договором строки та розмірі не розрахувався.

Відповідачем не заперечується факт, що Акт № 076/Т22021 від 28.02.2022 купівлі-продажу електричної енергії за лютий 2022 року у передбачені Договором строки та у повному обсязі ним неоплачений.

Розглядаючи доводи апеляційної скарги, судова колегія враховує наступні положення діючого законодавства України.

За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За змістом положень статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 714 ЦК України та ст. 275 ГК України за договором постачання електричними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Споживачі електричної енергії зобов`язані користуватися електричною енергією виключно на підставі договору та сплачувати обсяги електроенергії, а також здійснювати інші платежі відповідно до умов договору.

Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Факт наявності заборгованості ТОВ «МІК» перед ТОВ «АЛЬТЕРНАТИВЕНЕРГО» за спожиту електричну енергію в розмірі 26312,54 грн. підтверджується фактичними обставинами справи та відповідачем жодними письмовими доказами не спростований.

Глава 50 ЦК України передбачає підстави та умови припинення зобов`язання, зокрема, статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Отже, зобов`язання відповідача оплатити за поставлену за спірний період електричну енергії за Договором не припинено.

Доводи відповідача стосовно відсутності правових підстав для стягнення з нього заборгованості за спожиту електричну енергію за лютий 2022 року за Договором про постачання електричної енергії споживачу № 076/Т від 11.03.2020 із посиланням на норми Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є безпідставними та необґрунтованими, з огляду на наступне.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Відповідними Указами Президента України наразі строк дії воєнного стану в Україні продовжено до 21.11.2022.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 75 від 25 квітня 2022 року, зареєстрований в у Міністерстві юстиції України 25 квітня 2022 року за № 453/37789, затверджено Перелік територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні).

До вказаного Переліку входить Бердянська міська територіальна громада.

Таким чином, місто Бердянськ Запорізької області внесено до переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), з 25.04.2022, тоді як предметом стягнення у даній справі є заборгованість за спожиту електричну енергію за лютий 2022 року, яка відповідачем мала бути сплачена, виходячи з умов Договору про постачання електричної енергії споживачу № 076/Т від 11.03.2020 та Комерційної пропозиції до нього, у строк до 20.03.2022 включно.

Відповідачем не надано суду доказів звернення до позивача з приводу неможливості здійснення розрахунків на підставі ч. 6 ст. 13 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Крім того, відповідно до статті 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

В свою чергу, відповідно до частини 2 статті 141 Закону України «Про торгово- промислові палати в Україні» військові дії вважаються форс-мажорними обставинами, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору.

Відповідно до пункту 6.2 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за заявою зацікавленої особи по кожному окремому договору.

Таким чином, за загальним правилом зацікавленій стороні у кожному випадку необхідно доводити факт невиконання зобов`язання саме у зв`язку з введенням воєнного стану.

Отже, посилання відповідача на введення на території України воєнного стану, як на підставу для звільнення його від відповідальності за невиконання зобов`язань за Договором про постачання електричної енергії споживачу № 076/Т від 11.03.2020, є передчасним, оскільки стороні необхідно доводити факт невиконання зобов`язання саме у зв`язку з введенням воєнного стану. Загального посилання на введення в Україні воєнного стану - недостатньо.

Також, посилаючись на наказ Мінреінтеграції від 25.04.2022р. №75 яким було затверджено Перелік територіальних громад, що розташовані в районах проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), Відповідач зазначив, що м.Бердянськ Запорізької області входить у Перелік територіальних громад, які перебувають в тимчасовій окупації офіційно з 25 квітня 2022 року, однак Акти купівлі-продажу спожитої електричної енергії були підписані 31 березня 2022 року, а також, відповідно до зазначених актів у ТОВ «МІК» наявна заборгованість за лютий 2022 року, що свідчить про порушення ТОВ «МІК» договору про постачання електричної енергії споживачу №076/Т від 11.03.2020 р. раніше тих обставин на які Відповідач посилається у своєму відзиві на позовну заяву.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Альтернативенерго» відкриті рахунки в Філії-Запорізьке обласне управління AT «Ощадбанк», відповідно до довідки №107.33-09/148/2022-07/вих від 01.07.2022 року, доступ до цих рахунків та обслуговування цих рахунків здійснюється виключно в місті Запоріжжя, що не є тимчасово окупованою територією внаслідок збройної агресії Російської Федерації. (а.с. 66)

Все вищезазначене свідчить про те, що Відповідач безпідставно не виконує свої зобов`язання за Договором про постачання електричної енергії споживачу №076/Т від 11.03.2020.

З огляду на встановлені обставини заборгованість відповідача в сумі 26312,54 грн. за поставлену електричну енергію підтверджується матеріалами справи. Пеня у розмірі 2292,43 грн., 3% річних у розмірі 233,57 грн. та інфляційні втрати у розмірі 1548,15грн. - нараховані обґрунтовано, в іншій частині позовних вимог в задоволені відмовлено. І колегія суддів погоджується з рішенням суду.

Колегія суддів зауважує, що місцевий господарський суд всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини справи, правильно визначив характер спірних правовідносин та застосував норми матеріального права при ухваленні оскаржуваного рішення.

Звертаючись з апеляційною скаргою, апелянт не спростував наведених висновків суду першої інстанції та не довів порушення ним норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права, як необхідної передумови для скасування прийнятого ним рішення.

Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта, наведені в обґрунтування апеляційної скарги та вбачає підстави, передбачені статтею 276 Господарського процесуального кодексу України, для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.

Відповідно до ст.129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 269-270, 275, 276, 281-282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК» на рішення Господарського суду Запорізької області від 30.08.2022 у справі № 908/1017/22 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 30.08.2022 у справі № 908/1017/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, зазначених у пункті 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя Е.В. Орєшкіна