ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
11.01.2023м. ДніпроСправа № 904/2575/22
за позовом Фізичної особи підприємця Горбунової Катерини Миколаївни, с. Подолбох Харківського району Харківської області
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Адітон", м. Дніпро
Третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Перша", м. Хмельницький
Третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 , с. Шепилове Голованівського району Кіровоградської області
Третя особа-3, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю "Атлантик-Гейзер", м. Харків
про стягнення збитків, завданих в результаті неналежного виконання умов договору
Суддя Крижний О.М.
Секретар судового засідання Баворовська Г.П.
Від позивача: Деркунський К.Л., ордер, адвокат
Від відповідача: Корнілова Е.Ю., довіреність, адвокат
Від третьої особи-1: не з`явився
Від третьої особи-2: не з`явився
Від третьої особи-3: не з`явився
Ухвалами Господарського суду Дніпропетровської області від 03.01.2023 та від 05.01.2023 прийняті заяви відповідача та позивача про розподіл судових витрат (ухвалення додаткового рішення) до розгляду та призначено розгляд заяв у судовому засіданні на 11.01.2023 о 12:00 год.

Позивач подав клопотання про зменшення витрат на оплату правової допомоги, у якому просить зменшити розмір витрат відповідача на професійну правову допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами на 50% до 18000,00 грн. (згідно пояснень у судовому засіданні). Позивач вважає, що заявлені відповідачем до відшкодування витрати на правничу допомогу є неспівмірними із складністю наданих адвокатом відповідача послуг, витраченим часом для надання вказаних послуг та їх обсягом. За твердженнями позивача, правова позиція відповідача у даній справі зводилась лише до констатації відсутності вини відповідача у втраті вантажу через знищення його під час ДТП. Таким чином, підготовка процесуальних документів (відзиву на позовну заяву, пояснень, клопотання про зупинення провадження у справі тощо) не вимагали значного обсягу юридичної та технічної роботи, аналізу нормативно-правової та судової практики.

Відповідач подав пояснення щодо заяви позивача про ухвалення додаткового рішення у яких просить відмовити у відшкодуванні витрати на правничу допомогу у сумі 25000 грн. та витрат, пов`язаних з перекладом документів у сумі 2440 грн. в зв`язку з їх недоведеністю, не співмірністю та відсутністю доказів щодо їх пов`язаності зі справою №904/2575/22. Відповідач зауважує, що зазначений адвокатом в договорі №01/08/2022 про надання професійної правової (правничої) допомоги від 01.08.2022 вид правової допомоги - захист прав клієнта стягнення вартості втраченого внаслідок невиконання умов договору №507 на перевезення вантажу у міжнародному сполучені від 08.10.2022 не відноситься до справи №904/2575/22, так як нікого договору №507 від 08.10.2022 між ФОП Горбунова К.М. та ТОВ "Адітон" не укладалось, а отже ніякої правничої допомоги по стягненню будь-яких коштів з неукладеного договору надано не можу бути. Відповідач вважає, що зазначені в акті від 23.08.2022до договору про надання професійної правової (правничої) допомоги дії адвоката мали бути здійснені адвокатом фактично, та дійсність їх вчинення має бути підтверджена в матеріалах справи № 904/2575/22, однак це відсутнє в справі. За твердженнями відповідача наявні в справі документи жодним чином не підтверджують надання правничої допомоги у Господарському суді Дніпропетровської області саме у справі № 904/2575/22, не містять конкретизації предмету спору. Крім того, на думку відповідача, умови спати гонорару після фактичного надання правничої допомоги адвокатом є нереальними в сфері адвокатської діяльності, так як правнича допомога не надається без 100 відсоткової попередньої оплати.

Також відповідач заперечує проти стягнення витрат, пов`язаних з перекладом документів у сумі 2440 грн., вважає, що з наданого платіжного доручення №2797 від 23.12.2021 не можливо встановити які саме документи переводились, тому даний доказ є неналежним доказом щодо підтвердження оплати послуг перекладача відносно документів, що наявні в даній справі. Крім того, згідно Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" у Торгово-промисловій палаті відсутня така функція (право, повноваження) як здійснення офіційного перекладу документів та засвідчення підпису та кваліфікації перекладача.

Представники третіх осіб у судове засідання не з`явилися, письмових пояснень на заяви сторін щодо розподілу судових витрат не подали.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у справі документи, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець Горбунова Катерина Миколаївна звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, у якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Адітон" вартість втраченого внаслідок невиконання умов договору №517 на перевезення вантажів у міжнародному сполученні від 08.10.2021 вантажу у розмірі 370850,96 грн.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 27.12.2022 позов задоволено частково; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Адітон" на користь Фізичної особи підприємця Горбунової Катерини Миколаївни вартість втраченого вантажу у розмірі 288834,79 грн. та судовий збір у розмірі 4332,52 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Від відповідача надійшла заява щодо витрат на правничу допомогу, у якій просить стягнути з позивача витрати на правничу допомогу адвоката, понесені у даній справі, у сумі 36000,00 грн.

Так, відповідачем надано витяг з договору про надання правової допомоги від 01.02.2017 укладеного між адвокатом Корніловою Еліною Юріївною та клієнтом Товариством з обмеженою відповідальністю "Адітон". Також відповідачем надано додаткову угоду від 30.09.2022 до договору про надання правової допомоги від 01.02.2017, відповідно до п. 1 якої на виконання п. 2.1.4 договору сторони узгодили, що адвокат надає клієнту наступну правову (правничу) допомогу: судове врегулювання спору Товариства з обмеженою відповідальністю "Адітон" з Фізичною особою - підприємцем Горбуновою Катериною Миколаївною щодо стягнення збитків за втрачений вантаж (заявка б/н від 08.10.2021. Господарський суд Дніпропетровської області).

Згідно з п. 2 додаткової угоди гонорар адвоката за надання правничої допомоги, визначеною у п. 1 даної додаткової угоди визначається у відповідному протоколі узгодження розміру гонорару. Розмір гонорару адвоката є фіксованою сумою, та не залежить від кількості документів та/або годин, витрачених адвокатом для надання правничої допомоги.

Відповідно до п. 1 протоколу узгодження розміру гонорару від 30.09.2022, сторони узгодили, що правова допомога адвоката по даному договору та додатковій угоді від 30.09.2022 оплачується у формі попередньої оплати в сумі 36000,00 грн.

Згідно з платіжним дорученням №10727 від 31.08.2022 Товариством з обмеженою відповідальністю "Адітон" сплачено Корніловій Еліні Юріївні 36000,00 грн. за правничу допомогу.

27.12.2022 сторонами підписано акт виконаних робіт (наданих послуг) відповідно до якого адвокат (Корнілова Еліна Юріївна) надав, а клієнт (Товариство з обмеженою відповідальністю "Адітон") прийняв правову допомогу згідно договору про надання правової допомоги від 01.02.2017 та додаткової угоди від 30.08.2022 до даного договору. У акті зазначено. що адвокатом надано наступну правову (правничу) допомогу (справа №904/2575/22): ознайомлення з господарськими документами клієнта з контрагентом ФОП Горбунова К.М.; узгодження правової позиції з клієнтом; підготовка та складання відзиву; роздруківка тексту згідно кількості сторін, відправлення від імені клієнта сторонам по справі та до суду; вчинення інших дії та/або підготовка тексту інших заяв, клопотань та інших заяв по суті при розгляді справи у Господарському суді Дніпропетровської області, ознайомлення з матеріалами справи (за необхідності), участь у судовому засіданні (за необхідності); отримання процесуальних рішень по справі від імені клієнта.

Гонорар за надану правову допомогу є фіксованим та складає 36000,00 грн. без ПДВ. Гонорар сплачено 31.08.2022 платіжне доручення №10727.

Відповідач зазначає, що оскільки розмір гонорару є фіксованим, то розрахунок гонорару не надається.

Від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, у якій просить ухвалити додаткове рішення про стягнення з відповідача витрат на професійну правову (правничу) допомогу в сумі 25000,00 грн. та витрат, пов`язаних з перекладом документів, в сумі 2440,00 грн.

Позивачем надано договір №01/08/2022 про надання професійної правової (правничої) допомоги від 01.08.2022 укладеного між адвокатом Деркунським Костянтином Леонідовичем та Фізичною особою - підприємцем Горбуновою Катериною Миколаївною (клієнт), відповідно до п.1.1 якого адвокат, керуючись Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" бере на себе зобов`язання надавати клієнту правову (правничу) допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а клієнт зобов`язується оплатити правову (правничу) допомогу у порядку та строки обумовлені сторонами.

Згідно з п. 1.2 договору адвокат відповідно до узгоджених сторонами доручень:

1) бере на себе зобов`язання надати правову (правничу) допомогу із захисту прав та законних інтересів клієнта у справі за позовом Фізичної особи-підприємця Горбунової Катерини Миколаївни про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Адітон" на користь Фізичної особи-підприємця Горбунової Катерини Миколаївни вартості втраченого внаслідок невиконання умов договору №517 на перевезення вантажів у міжнародному сполученні від 08.10.2021 вантажу в розмірі 370850,96 грн.;

2) надає правову (правничу) допомогу:

- вивчення, систематизація та узагальнення наданих клієнтом документів, що стосуються предмета спору;

- аналіз судової практики відносно питання захисту порушеного права клієнта;

- надання консультацій, розробка та узгодження правової позиції з клієнтом щодо обраного способу відновлення порушеного права та захисту законних інтересів;

- складання позовної заяви, відповіді на відзив, заяв, клопотань, письмових пояснень, інших процесуальних документів, апеляційні скарги, касаційні скарги;

- складання інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення;

- представництво інтересів клієнта в судових органах усіх рівнів та юрисдикцій, зокрема, у Господарському суду Дніпропетровської області, за необхідності також в суді апеляційної та касаційної інстанцій.

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання cторонами своїх зобов`язань (п. 2.1 договору).

У пункті 3.1 договору сторони погодили, що гонорар адвоката за надання правової (правничої) допомоги за цим договором є фіксованим та складає 25 000,00 грн., який сплачується клієнтом протягом 10 робочих днів з дати набрання законної сили рішенням у справі про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Адітон" на користь фізичної особи - підприємця Горбунової Катерини Миколаївни вартості втраченого внаслідок невиконання умов договору №517 на перевезення вантажів у міжнародному сполученні від 08.10.2021 вантажу в розмірі 370 850,96 грн.

23.08.2022 сторонами підписано акт до договору про надання професійної правової (правничої) допомоги від 01.08.2022 №01/08/2022, яким підтверджується, що адвокатом надано, а клієнтом прийнято наступну правову (правничу) допомогу: вивчення, систематизація та узагальнення наданих клієнтом документів що стосуються предмету спору - 2 години; аналіз судової практики відносно питання захисту порушеного права клієнта - 2 години; надання консультацій, розробка та узгодження правової позиції з клієнтом щодо обраного способу відновлення порушеного права та захисту законних інтересів - 1 година; складання позовної заяви та подання позовної заяви до суду - 10 годин. Розмір гонорару адвоката є фіксованим та складає 25 000,00 грн.

Також позивач заявляє до стягнення судові витрати, пов`язані із перекладом документів у розмірі 2440,00 грн. на підтвердження чого надає платіжне доручення №2797 від 23.12.2021 (а.с.51).

Відповідно до частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч. 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України).

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч. 4 статті 244 Господарського процесуального кодексу України).

Частинами 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України унормовано витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 названої статті для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 ГПК України).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. ст. 129 ГПК України).

Частиною 5 названої статті передбачено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Частиною 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно із ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги (ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Отже, суд вправі покласти лише ті судові витрати, які є обґрунтованими, неминучими, співмірними та розумними (розумно необхідними).

Будь-які дії учасника господарської справи, пов`язані із її розглядом судом, зокрема, явка в судове засідання, участь у судовому засіданні, відправлення документів є процесуальною дією в розумінні п. 4 ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, а відтак, і витрати, понесені такою стороною, відносяться до складу судових витрат.

Фактори, що повинні братися до уваги при визначенні обґрунтованого розміру гонорару, включають в себе: 1) обсяг часу і роботи, що вимагаються для належного виконання доручення; ступінь складності та новизни правових питань, що стосуються доручення; необхідність досвіду для його успішного завершення; 2) вірогідність того, що прийняття доручення перешкоджатиме прийняттю адвокатом інших доручень або суттєво ускладнить їх виконання в звичайному часовому режимі; 3) необхідність виїзду у відрядження; 4) важливість доручення для клієнта; 5) роль адвоката в досягненні гіпотетичного результату, якого бажає клієнт; 6) досягнення за результатами виконання доручення позитивного результату, якого бажає клієнт; 7) особливі або додаткові вимоги клієнта стосовно строків виконання доручення; 8) характер і тривалість професійних відносин даного адвоката з клієнтом; 9) професійний досвід, науково-теоретична підготовка, репутація, значні професійні здібності адвоката.

Жодний з названих факторів не має самодостатнього значення; вони підлягають врахуванню у взаємозв`язку з обставинами кожного конкретного випадку.

За приписами статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).

Стосовно вимог сторони про стягнення з іншої сторони витрат на оплату послуг адвоката, суд зазначає, що дане питання необхідно розглядати в двох площинах: по-перше, це договірні відносини сторони з адвокатом (адвокатами) стосовно надання юридичних послуг і, по-друге, це вимога про оплату наданих послуг іншою стороною.

Стосовно першого аспекту суд виходить із основоположного принципу цивільного права принципу свободи договору. Сторона має право на свій розсуд оцінити вартість послуг адвоката, навіть у розмірі ціни позову.

Стосовно другої площини розглядуваного питання суд зазначає, що положення ГПК України про стягнення вартості послуг адвоката по-суті є оплатою стороною наданих іншій стороні послуг з правничої допомоги. І в цьому аспекті оцінка вартості послуг стороною не має беззаперечного статусу.

Право на справедливий суд, передбачене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та положення ст. 4 ГПК України стосовно рівності сторін є гарантією захисту прав, у даному випадку відповідача, від покладення на нього обов`язку відшкодування необґрунтованої вартості послуг адвоката внаслідок різних причин, зокрема, помилки позивача в оцінці вартості таких послуг, отримання і оплата позивачем послуг, що не були необхідні для розгляду даної справи або ж навіть навмисного завищення позивачем та адвокатом вартості таких послуг з метою отримання неправомірної вигоди за рахунок відповідача.

Відповідно до правової позиції, викладеної зокрема у постанові КГС ВС від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 ГПК України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення (п. 22). Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу (п.27.2.)

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19.

До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін.

Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Такі докази, відповідно до частини першої статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому, згідно з статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75-79 Господарського процесуального кодексу України.

У пункті 4.16 постанови від 30.11.2020 у справі № 922/2869/19 Верховний Суд вказав, що "суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони" та "суд має право зменшити суму судових витрат, встановивши їх неспіврозмірність, незалежно від того, чи подавалося відповідачами відповідне клопотання" не є тотожними за своєю суттю, і фактично другий висновок відповідає викладеному в пункті 6.1 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, що "під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. Суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи". За таких обставин, колегія суддів у справі № 922/2869/19 вказала, що висновки судів про частково відмову стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав непов`язаності, необґрунтованості та непропорційності до предмета спору не свідчать про порушення норм процесуального законодавства, навіть, якщо відсутнє клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У такому разі, суди мають таке право відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України та висновків об`єднаної палати.

Аналогічна правова позиція викладена і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.11.2021 у справі №910/7520/20.

Суд звертає увагу, що як у позивача так і у відповідача у договорах про надання правової (правничої) допомоги визначені фіксовані розміри гонорару.

Судом відхиляються посилання відповідача на те, що захист прав клієнта щодо стягнення вартості втраченого внаслідок невиконання умов договору №507 на перевезення вантажу у міжнародному сполучені від 08.10.2022 не відноситься до справи №904/2575/22, оскільки договір позивача з адвокатом та характер наданих послуг дозволяє зробити висновок про надання послуг саме по даній справі. Також судом відхиляться аргументи відповідача в обґрунтування відмови у стягненні витрат на правову допомогу, що умовами договору передбачено умови сплати гонорару після фактичного надання правничої допомоги адвокатом. Згідно з п.1 ч.2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Тобто, ГПК України не вимагає обов`язкового здійснення попередньої оплати.

Також судом відхиляються і посилання позивача на те, що заперечення відповідача ґрунтуються лише на відсутності вини відповідача у втраті вантажу, оскільки це є правовою позицією сторони, інша сторона її може прийняти або спростувати.

Суд вважає, що для мети розподілу витрат на правничу допомогу, з урахуванням пропорційного розподілу та заявлення двома сторонами таких витрат, беручи до уваги, що представники обох сторін активно приймали участь у справі, розмір витрат і позивача і відповідача на правничу допомогу є співрозмірним порівняно зі складністю даної справи та обсягом виконаних робіт та не підлягає зменшенню, отже клопотання позивача і відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, враховуючи що позовні вимоги задоволено частково, враховуючи баланс інтересів сторін у даному питанні, витрати сторін на правову допомогу підлягають розподілу пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 19471,08 грн., а з позивача на користь відповідача 7961,64 грн.

Щодо витрат, пов`язаних із перекладом документів суд зазначає наступне.

В обґрунтування стягнення зазначених витрат позивачем надано платіжне доручення №2797 від 23.12.2021 (а.с.51) з призначенням платежу: "оплата за переклад згідно рахунка П-1696/21 від 22.12.2021". Одержувач коштів Харківська ТПП.

В матеріалах справи міститься переклад документів (транспортних накладних), здійснений перекладачем Харківської торгово-промислової палати, засвідчений їх печаткою та підписом начальника бюро іноземних перекладів.

У той же час позивачем не надано до матеріалів справи ні договору, ні виставленого бюро рахунку, ні акту виконаних робіт. Наявним у справі платіжним дорученням лише підтверджується здійснення позивачем оплати за переклад, проте із нього неможливо встановити які саме документи перекладалися, який обсяг документів був перекладений, чи для розгляду даної справи було здійснено переклад, оскільки переклад документів посвідчений 29.12.2021, а із позовом позивачем звернувся до суду у серпні 2022 року.

З урахуванням викладеного суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача витрат, пов`язаних із перекладом документів.

При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. В такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат (ч.11 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України). З урахуванням загальних вимог процесуального законодавства щодо наявності у резолютивній частині рішення результату щодо кожної з вимог, суд вважає за доцільне зазначити у резолютивній частині суму стягнення з кожної сторони та кінцеве вирішення даного питання у вигляді стягнення різниці з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 46, 221, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Адітон" (49051, м. Дніпро, вул. Курсантська, 3А, ідентифікаційний код 21870366) на користь Фізичної особи підприємця Горбунової Катерини Миколаївни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) витрати на надання правової (правничої) допомоги у розмірі 19471,08 грн.

У стягненні решти заявлених позивачем судових витрат - відмовити.

Стягнути з Фізичної особи підприємця Горбунової Катерини Миколаївни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Адітон" (49051, м. Дніпро, вул. Курсантська, 3А, ідентифікаційний код 21870366) витрати на надання правової (правничої) допомоги у розмірі 7961,64 грн.

У стягненні решти заявлених відповідачем витрат на правничу допомогу - відмовити.

Провести зустрічне зарахування стягнутих сум, за результатом якого:

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Адітон" (49051, м. Дніпро, вул. Курсантська, 3А, ідентифікаційний код 21870366) на користь Фізичної особи підприємця Горбунової Катерини Миколаївни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) витрати на надання правової (правничої) допомоги у розмірі 11509,44 грн. (одинадцять тисяч п`ятсот дев`ять грн. 44 коп.).

Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст додаткового рішення складено - 18.01.2023.

Суддя О.М. Крижний