ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення заяви про неплатоспроможність

12 січня 2023 року Справа № 926/5304-б/22

Суддя Господарського суду Чернівецької області Ковальчук Т.І., розглянувши матеріали

за заявою фізичної особи ОСОБА_1 , с. Чагор Чернівецького району Чернівецької області,

про неплатоспроможність боржника фізичної особи,

ВСТАНОВИВ :

27.12.2022 до Господарського суду Чернівецької області звернувся фізична особа ОСОБА_1 , подавши в системі Електронний суд заяву від 26.12.2022 про неплатоспроможність фізичної особи або фізичної особи-підприємця, в якій просить відкрити провадження у справі про його неплатоспроможність та призначити керуючим реструктуризацією арбітражного керуючого Белінську Наталію Олександрівну.

Підставою для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 зазначив пункти 1, 2 частини 1 статті 115 Кодексу України з процедур банкрутства:

- розмір прострочених зобов`язань боржника перед кредитором (кредиторами) становить не менше 30 розмірів мінімальної заробітної плати;

- боржник припинив погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців, розмір заборгованості за підрахунками заявника складає приблизно 658251,01 грн.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.12.2022 заяву ОСОБА_1 про неплатоспроможність фізичної особи передано на розгляд судді Ковальчук Т.І.

Ухвалою від 30.12.2022 заяву ОСОБА_1 про неплатоспроможність боржника - фізичної особи залишено без руху, заявнику встановлено 5-денний строк з дня отримання даної ухвали для усунення недоліків заяви, а саме подати до Господарського суду Чернівецької області:

1) викласти конкретні обставини, які підтверджують наявність підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, зазначені в заяві про неплатоспроможність боржника фізичної особи від 26.12.2022, а саме що:

- розмір дійсно прострочених зобов`язань боржника перед кредиторами не менший ніж 30 розмірів мінімальної заробітної плати;

- боржником припинено погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців;

2) належний конкретизований список кредиторів із зазначенням щодо кожного кредитора окремо: загальної суми заборгованості, заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені), періодів прострочення;

3) первинні документи (усі договори, квитанції, банківські виписки тощо), що підтверджують суми грошових зобов`язань (заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо), підстави виникнення зобов`язань, а також строки їх виконання згідно із законом або договором;

4) докази припинення погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань (банківські виписки, довідки із фінансових установ із зазначенням останнього здійсненого боржником платежу, претензії відповідних осіб тощо);

5) виготовлені належним чином електронні копії додатків до заяви під номерами аркушів 127, 129-130, 133, 134, 137-141, 146-150, 158-159, 160-161;

6) належні докази відчуження автомобіля ВАЗ-21099, номерний знак НОМЕР_1 ;

7) заповнену належним чином декларацію про майновий стан боржника за формою, затвердженою державним органом з питань банкрутства, за 2019, 2020, 2021 рік із внесенням відповідних відомостей до Розділу XIV.Відомості про фінансові зобов`язання боржника та членів його сім`ї та інші витрати, у тому числі за межами України стосовно божника;

8) докази на підтвердження дійсного волевиявлення арбітражного керуючого Белінської Н.О. на участь у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 ;

9) докази здійснення авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень у встановленому законодавством порядку та розмірі;

10) проект плану реструктуризації боргів, який би містив інформацію та пропозиції щодо реструктуризації боргів, заходів, спрямованих на покращення майнового стану боржника та задоволення вимог кредиторів, та інші відомості, які визначені у статті 124 Кодексу України з процедур банкрутства.

05.01.2023 до господарського суду надійшла сформована в системі Електронний суд заява ОСОБА_1 від 04.01.2023 про усунення недоліків.

У даній заяві на виконання вимог ухвали від 30.12.2022 про залишення без руху заяви про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 :

- зазначив обставини, які, на його думку, підтверджують наявність підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, а саме, що він припинив погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50% місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців;

- надав оновлений конкретизований список кредиторів, щодо якого вказав, що зазначив у ньому щодо кожного кредитора окремо: загальну суму заборгованості, заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені), строки кредиту, які водночас є строком виконання відповідних зобов`язань боржником;

- вказав, що на підтвердження сум грошових зобов`язань ним до заяви додано кредитну історію ТОВ Українське бюро кредитних історій, яка є належним доказом наявності кредитних відносин боржника з кредиторами та містить повну і достовірну інформацію про заборгованість, в тому числі загальну суму заборгованості, заборгованість за основними зобов`язаннями, підстави виникнення зобов`язань , а також строки їх виконання. Також заявник вказав, що подав наявні у нього договори, частина договорів у нього відсутня, однак відповідні обставини щодо кредитних правовідносин можна встановити за допомогою витягу з Українського бюро кредитних історій;

- надав електронні копії додатків до заяви під номерами аркушів 127, 129-130, 133, 134, 137-141, 146-150, 158-159, 160-161;

- надав розписку про відчуження автомобіля ВАЗ-21099, номерний знак НОМЕР_1 та пояснення, що не вносив до декларації про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність інформацію про ціну реалізації автомобіля, позаяк вона є меншою за 30 мінімальних розмірів заробітної плати;

- щодо надання належним чином заповненої декларації про майновий стан боржника пояснив, що за вказані в декларації періоди не мав витрат, які більше 30 мінімальних заробітних плат при тому, що відповідно до Примітки 3 Наказу Міністерства юстиції України № 2627/5 від 21.08.2019 Про затвердження форми Декларації про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність декларація повинна містити інформацію щодо майна, доходів та витрат боржника і членів його сім`ї, що перевищують 30 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня календарного року, за який подається декларація;

- надав заяву арбітражного керуючого Белінської О.В. від 03.01.2023 про згоду на призначення у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 ;

- надав підписаний ним та арбітражним керуючим Белінською О.В договір про оплату праці, винагороду та відшкодування витрат арбітражного керуючого від 07.12.2022; письмово зазначив, що нормою абз. 6 ч. 2 ст. 30 КУзПБ обмежено його право на звернення до суду, він, як боржник, уклав відповідний договір про надання послуг арбітражного керуючого, чим гарантує виконання зобов`язань щодо виплати винагороди керуючому реструктуризацією відповідно до вимог КУзПБ, просить врахувати правову позицію, викладену у пункті 37 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.11.2020 у справі № 910/726/20, щодо права місцевого господарського суду в частині розгляду питання щодо альтернативного врегулювання питання винагороди арбітражного керуючого за виконання повноважень у справі про неплатоспроможність, зокрема на умовах відстрочення, а саме: укладення угоди з арбітражним керуючим на умовах відстрочення оплати та наявності майна боржника для погашення грошової винагороди у розмірі, який підлягає авансуванню боржником;

- щодо надання проекту плану реструктуризації боргів зазначив, що такий ним подано разом із заявою про неплатоспроможність, під час провадження у справі цей план може змінюватися та доповнюватися у відповідності до вимог статті 24 КУзПБ, твердження суду щодо невиконання вимог зазначеної статті Кодексу є виявом надмірного формалізму, що може розцінюватися як обмеження особи в доступі до суду.

Дослідивши подані ОСОБА_1 заяву про усунення недоліків та додані до неї документи, суд встановив, що вимоги ухвали від 30.12.2022 заявником у повному обсязі не виконані.

Зокрема, стосовно вимог, що містяться в абзацах 3, 4 пункту 2 резолютивної частини ухвали заявник не надав:

- первинні документи (усі договори, квитанції, банківські виписки тощо), що підтверджують суми грошових зобов`язань (заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо), підстав виникнення зобов`язань, а також строку їх виконання згідно із законом або договором;

- докази припинення погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань (банківські виписки, довідки із фінансових установ із зазначенням останнього здійсненого боржником платежу, претензії відповідних осіб тощо).

Пояснення ОСОБА_1 , що оновлений список кредиторів містить достовірну і повну інформацію про кредиторів, розмір заборгованості і строки їх виконання згідно з Кредитною історією ТОВ Українське бюро кредитних історій, яка є належним доказом, за допомогою якого можна встановити наявність відносин з кредиторами, суми заборгованості, період виникнення зобов`язань, суд відхиляє.

Так, у поданому оновленому конкретизованому списку кредиторів та боржників заявником вказано розмір загальної суми заборгованості (за попередніми розрахунками) перед кредиторами у сумі 658251,01 грн., розмір простроченої заборгованості (за попередніми розрахунками) в сумі 252406,09 грн. і загальні строки кредиту, інформації про те, коли утворилася прострочена заборгованість, конкретизований список кредиторів не містить.

Суд відхиляє доводи заявника, що за змістом пункту 3 частини 3 статті 116 КУзПБ у конкретизованому списку кредиторів не вимагається надавати інформацію щодо періодів прострочення. Так, зазначення у конкретизованому списку кредиторів лише загальної суми кредитів і суми прострочених зобов`язань без інформації про строк виконання таких зобов`язань, та ще й за відсутності або неповноти первинних документів, позбавляє суд можливості встановити наявність підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

При цьому, в пункті 3 частини 3 даної статті КУзПБ викладена пряма вказівка про те, що в конкретизованому списку кредиторів зазначаються: суми грошових вимог (загальної суми заборгованості, заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо), підстав виникнення зобов`язань, а також строку їх виконання згідно із законом або договором.

В ухвалі від 30.12.2022 про залишення заяви без руху суд вказував, що доданий до заяви конкретизований список кредиторів не містить інформації про розмір прострочених зобов`язань та строку їх виконання, в ньому відображено лише розмір отриманих кредитів та строки кредиту, які в низці випадків ще не настали (див. ухвалу від 30.12.2022).

В оновленому конкретизованому списку кредиторів заявник так і не вказав строк виконання прострочених ним зобов`язань згідно з укладеними з кредиторами договорами.

При цьому, боржник не надав копій укладених з кредиторами договорів згідно конкретизованого списку кредиторів: з АТ Банк Форвард договір № 21967112 від 24.12.2022, з АТ Таскомбанк договір 512/9033798-ССN (9033799) від 30.12.2020, з АТ ПУМБ договір № 201 від 08.10.2019, з АТ А-Банк договір № 1213423 від 12.07.2019, з АТ Універсалбанк договір № 4457 від 14.01.2019, з АТ Альфабанк договір № 631231804 від 21.08.2021 та договір № 630730151 від 19.09.2017.

Подана заявником виписка з Українського бюро кредитних історій не містить умов означених договорів, відповідно, без подання первинних документів, зокрема, копій договорів, неможливо перевірити викладені боржником обставини щодо сум простроченої заборгованості, підстав і періодів її виникнення та, відповідно, встановити підстави для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Також суд зазначає, що в конкретизованому списку кредиторів заявник вказав зобов`язання за договором з АТ Банк Форвард № 22353645 від 10.11.2021, однак до заяви додано договір з названим банком № 30009833 від 10.11.2021, відповідно, неможливо ідентифікувати, про який саме договір йдеться у списку.

Крім того, у пунктах 2 і 8 конкретизованого списку заявник зазначив:

- у підпункті 2 пункту 2 укладений з АТ Таскомбанк договір споживчого кредиту (товари в кредит) № (13199208), дата укладення 22.02.2021, сума кредиту 71700,95 грн., строк кредиту 19.02.2026, прострочена заборгованість 18342,96 грн.;

- у пункті 8 укладений з ТОВ ФК Центр фінансових рішень кредитний договір на інші споживчі цілі № споживчого кредиту (товари в кредит), дата укладення 22.02.2021, сума кредиту 71700,95 грн., строк кредиту 19.02.2026, прострочена заборгованість 0 грн.

Підстав включення до конкретизованого списку кредиторів договорів з однаковими номерами, датами, розміром кредиту, строком повернення кредиту, але укладених з різними кредиторами, у списку не наведено, указану щодо них інформацію неможливо з`ясувати за допомогою виписки з Українського бюро кредитних історій.

Відтак, суд доходить висновку, що поданий заявником оновлений конкретизований список кредиторів і боржників є неналежним, і що неподання зазначених вище договорів з кредиторами та первинних документів, які підтверджують розмір прострочених зобов`язань боржника і строки їх виконання, не надають суду можливості надати оцінку щодо права ОСОБА_1 звернутись до господарського суду з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство в порядку частини 2 статті 115 Кодексу України з процедур банкрутства та встановити наведені ним підстави для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Суд не вдається до передчасного дослідження доказів, однак у заяві про усунення недоліків підставою для відкриття провадження у справі боржник зазначив те, що він припинив погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних зобов`язань упродовж двох місяців (п. 2 ч. 2 ст. 115 КУзПБ), тож повинен подати належний конкретизований список кредиторів (п. 3 ч. 3 ст. 116 КУзПБ) та інші документи, що підтверджують наявність зазначеної підстави (п. 14 ч. 3 ст. 116 КУзПБ).

Суд звертає увагу, що Кодекс України з процедур банкрутства визначає обов`язок боржника у своїй заяві про відкриття справи навести всі обставини неплатоспроможності та документально їх підтвердити.

Метою законодавця при запровадженні процедури банкрутства фізичних осіб було створення правового механізму, який дозволить фізичній особі - боржнику відновити її задовільний фінансовий стан через механізм погашення всіх існуючих боргів, що реалізується в тому числі шляхом реструктуризації зобов`язань.

Передумовою звернення фізичної особи - боржника до господарського суду із відповідною заявою та намір кінцевого результату є повне відновлення платоспроможності такої особи.

Отже, звертаючись до господарського суду із заявою про відкриття справи про неплатоспроможність фізична особа - боржник повинна розкрити повну та вичерпну інформацію про загальну суму заборгованості та строк виконання зобов`язань, а також документально підтвердити таку інформацію належними та допустимими доказами у розумінні вимог ст.ст. 76-77 Господарського процесуального кодексу України, що також передбачено пунктами 3, 14 частини 3 статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства.

У постанові Верховного Суду від 21.10.2020 у справі № 915/36/20 висловлено позицію про те, що на момент подачі заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство боржником повинні бути надані документи (первинні документи, договори, бухгалтерський баланс, аудиторський висновок, судові рішення тощо), які підтверджують наявність ознак неплатоспроможності або її загрози, інакше таке банкрутство має ознаки фіктивного, тобто ініційованого з метою невиконання зобов`язань.

Таким чином, за відсутності усіх первинних документів стосовно кредитних зобов`язань боржника у суду відсутня можливість встановити наявність ознак неплатоспроможності заявника або загрози такої неплатоспроможності.

Відтак, суд констатує, що додані до заяви документи конкретизований список кредиторів та докази на підтвердження вказаної у заяві підстави для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність частина договорів і кредитна історія, не надають суду можливості здійснити оцінку права боржника звернутись до господарського суду з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство в порядку частини 2 статті 115 Кодексу України з процедур банкрутства.

При цьому, заявник не усунув відповідні недоліки у спосіб, указаний в підпунктах 2.2, 2.3, 2.4 пункту 2 резолютивної частини ухвали від 30.12.2022.

Щодо наведених у заяві про усунення недоліків пояснень ОСОБА_1 про укладення договору про надання послуг арбітражного керуючого та гарантування виконання зобов`язань з виплати винагороди керуючому реструктуризацією на підставі такого договору відповідно до вимог КУзПБ суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 1 статті 30 Кодексу України з процедур банкрутства арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду.

Частиною 2 статті 30 КУзПБ передбачено, що сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень керуючого реструктуризацією здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відновлення відкриття провадження у справі.

Згідно з абзацом 3 частини 2 статті 30 КУзПБ розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень керуючого реструктуризацією становить п`ять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за кожен місяць виконання арбітражним керуючим повноважень.

Законом України Про Державний бюджет України на 2022 рік установлено у 2022 році місячний прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2481 гривня, з 1 липня 2600 гривень, з 1 грудня 2684 гривні, отже, станом на дату звернення заявника із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність розмір авансування винагороди керуючому реструктуризацією повинен становити 40260,00 гривень (2684 грн. х 5 х 3 міс.).

Положеннями частини 3 статті 116 КУзПБ передбачено, що докази здійснення авансування винагороди арбітражному керуючому (керуючому реструктуризацією) у відповідному розмірі в обов`язковому порядку подаються до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Заявник додав до заяви про усунення недоліків підписаний ним договір від 07.12.2022 про оплату праці, винагороду та відшкодування витрат арбітражного керуючого, укладений між ОСОБА_1 та арбітражним керуючим Белінською Н.О.

За умовами пункту 1.1 названий договір визначає порядок оплати послуг та відшкодування витрат керуючого реструктуризацією, покладених на нього відповідно до Кодексу та Заяви на участь у справі про банкрутство фізичної особи боржника.

Згідно пунктів 2.1.1, 2.1.2 договору арбітражний керуючий Белінська Н.О. має право отримувати плату за надані послуги в розмірі та порядку, що встановлені цим договором та ухвалою про відкриття провадження у справі про банкрутство, отримувати відшкодування витрат, пов`язаних з виконанням покладених на нього обов`язків. Оплата послуг керуючого реструктуризацією становить 20130,00 грн. за весь строк виконання повноважень арбітражного керуючого, починаючи з дати його призначення та до моменту прийняття комітетом кредиторів відповідного рішення про встановлення оплати послуг керуючого реструктуризацією (пункт 3.1 договору). Пунктом 3.3 договору встановлено, що ОСОБА_1 вносить (перераховує) оплату рівними частинами протягом 10 місяців у сумі 2013 грн. щомісячно на депозитний рахунок суду, в якому відкрито провадження у справі про неплатоспроможність. Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до моменту прийняття комітетом кредиторів відповідного рішення про встановлення оплати послуг керуючого реструктуризацією, якщо інше не передбачено Законом (пункт 7.1 договору).

У заяві про усунення недоліків заявник обгрунтовує своє право на оплату послуг арбітражного керуючого в обраний спосіб шляхом, що відрізняється від визначеного в статті 30 КУзПБ, в тому числі з посиланням на згоду арбітражного керуючого та наявну судову практику господарських судів, у яких були відкриті провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи за наявності укладених договорів про розстрочення оплати винагороди арбітражного керуючого.

У зв`язку з цим суд зазначає, що інститут авансування винагороди арбітражному керуючому є гарантією права учасника справи про банкрутство (керуючого реструктуризацією) на отримання ним грошової винагороди за виконання наданих йому повноважень. Обов`язок здійснення авансування винагороди арбітражному керуючому є безумовним, ані Кодекс, ані інші діючі норми законодавства, не передбачають права боржника бути звільненим від авансування винагороди арбітражному керуючому при поданні такої заяви, як не передбачають і умов, за яких суд може відстрочити, розстрочити чи звільнити заявника від здійснення авансування винагороди арбітражному керуючому (аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.09.2020 у справі № 910/2629/20, від 23.11.2020 у справі № 922/1734/20, від 19.11.2020 у справі № 927/203/20, від 17.02.2021 у справі № 927/166/20).

У пункті 37 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 910/726/20 від 19.11.2020, на який посилається заявник як на підставу можливості альтернативного врегулювання питання авансування, зазначено, що боржник не позбавлений можливості укласти угоду з арбітражним керуючим, який погодиться на умовах відстрочення оплати до реалізації майна боржника виконувати повноваження керуючого реструктуризацією у справі про банкрутство цієї особи та відповідного звернення обох осіб (боржника та арбітражного керуючого) до суду про призначення його керуючим реструктуризацією у справу про банкрутство фізичної особи, яке подається разом із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство. Місцевий суд може розглянути подані документи, як альтернативу мирного врегулювання правовідносин з оплати винагороди арбітражному керуючому, та прийняти відповідне рішення про можливість задоволення заяви боржника, дослідивши всю сукупність наданих ним доказів на обґрунтування неплатоспроможності фізичної особи.

Відтак, допускається можливість мирного врегулювання між боржником та арбітражним керуючим у питанні авансування грошової винагороди, однак така можливість ставиться у залежність від наявності у боржника майна, яке буде реалізовано у перспективі (відстрочка платежу) у справі про неплатоспроможність. Крім того, Верховний Суд зазначив, що місцевий суд приймає рішення про надання такої можливості за результатами дослідження усієї сукупності наданих документів.

Отже, оцінка укладеного ОСОБА_1 з арбітражним керуючим Белінською Н.О. договору про оплату праці, винагороду та відшкодування витрат арбітражного керуючого є дискреційними повноваженнями суду і здійснюється судом за результатами дослідження усієї сукупності наданих заявником документів під час вирішення питання про наявність підстав для прийняття заяви про неплатоспроможність до розгляду.

У цьому контексті суд зазначає, що подані ОСОБА_1 заява і документи свідчать про відсутність у нього будь-якого майна як рухомого, так і нерухомого. Згідно з проектом плану реструктуризації боржник має доходи в розмірі 5328,7 грн. у місяць, при необхідних щомісячних витратах 8833,78 грн., у тому числі 2684 грн. необхідний прожитковий мінімум у місяць для боржника та 6149,78 грн. необхідні витрати в місяць на оплату платежів відповідно до Публічного договору про надання фінансового лізингу № АРС26373 від 25.05.2021.

Як видно, грошових коштів для оплати винагороди керуючого розпорядника майна заявник також не має.

Відтак, гарантії ОСОБА_1 арбітражному керуючому щодо виплати винагороди на умовах договору по 2013 грн. на місяць протягом 10 місяців, нічим не підкріплені, не мають під собою ніякої майнової основи, а тому вбачаються суду неприйнятними.

Крім того, як зазначалося вище, у відповідності до абзацу 3 частини 2 статті 30 КУзПБ керуючий реструктуризацією має законодавчо закріплене право на отримання грошової винагороди в сумі 40260 грн., а договором передбачено загальну суму винагороди в розмірі 20130,00 грн., що не відповідає законодавчим приписам.

Твердження заявника, що норма абзацу 6 частини 2 статті 30 КУзПБ обмежує його право на звернення до суду, лежить поза компетенцією господарського суду, оскільки у відповідності до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Фактично заявник авансував на депозитний рахунок господарського суду кошти в сумі 6039 грн., що менше суми грошової винагороди, визначеної згідно з абзацом 3 частини 2 статті 30 КУзПБ.

Відповідно, суд доходить до висновку, що за сукупністю поданих документів і наведених заявником аргументів ним не надано належних доказів спроможності здійснення оплати послуг арбітражного керуючого шляхом укладення відповідного договору, тому не визнає цей договір належним та допустимим доказом виконання вимог пункту 12 частини 3 статті 116 КУзПБ. Інших доказів на виконання вимог підпункту 2.9 пункту 2 резолютивної частини ухвали від 30.12.2022 про залишення заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність без руху ОСОБА_1 не надав.

Заявник відхилив вимогу ухвали від 30.12.2022 про подання проекту плану реструктуризації, який би містив інформацію та пропозиції щодо реструктуризації боргів, спрямованих на покращення майнового стану боржника та задоволення вимог, зазначивши, що план реструктуризації ним подано, під час провадження у справі цей план може змінюватися та доповнюватися у відповідності до вимог статті 24 КУзПБ, твердження суду щодо невиконання вимог зазначеної статті Кодексу є неконкретизованими і є виявом надмірного формалізму, що може розцінюватися як обмеження особи в доступі до суду.

З цього приводу суд звертає увагу, що наданий заявником проект плану реструктуризації боржника є формальним, позаяк не передбачає ніяких заходів реструктуризації, а містить пропозицію припинити начислення штрафних санкцій за прострочення та надати боржнику платити суму боргу за пропорційною системою і визначає, що сума для погашення вимог дев`яти кредиторам є від`ємною: - 3505,08 грн. на місяць.

Приписами частини 2 статті 124 КУзПБ визначено, що у плані реструктуризації боргів боржника зазначаються: 1) обставини, які спричинили неплатоспроможність боржника; 2) інформація про визнані судом вимоги кредиторів із зазначенням їх розміру та черговості задоволення; 3) інформація про майновий стан боржника за результатами проведених заходів з виявлення та складання опису майна боржника (проведення інвентаризації); 4) інформація про всі доходи боржника, у тому числі доходи, які боржник розраховує отримати протягом процедури реструктуризації боргів; 5) розмір суми, яка щомісяця буде виділятися для погашення вимог кредиторів; 6) вимоги кредиторів до боржника, які будуть прощені (списані) у разі виконання плану реструктуризації боргів; 7) розмір суми, яка щомісяця залишатиметься боржнику на задоволення побутових потреб, у розмірі не менше одного прожиткового мінімуму на боржника та на кожну особу, яка перебуває на його утриманні.

Частиною 3 статті 124 КУзПБ передбачено, що план реструктуризації боргів боржника може містити положення про: 1) реалізацію в процедурі реструктуризації боргів частини майна боржника, у тому числі того, що є предметом забезпечення, черговість, строки реалізації такого майна та кошти, які планується отримати від його реалізації; 2) зміну способу та порядку виконання зобов`язань, у тому числі розміру та строків погашення боргів; 3) відстрочення чи розстрочення або прощення (списання) боргів чи їх частини; 4) виконання зобов`язань боржника третіми особами, зокрема шляхом укладення договору поруки, гарантії та інших правочинів згідно з цивільним законодавством; 5) інші заходи, спрямовані на покращення майнового стану боржника та задоволення вимог кредиторів (перекваліфікація, працевлаштування тощо).

Однак, поданий заявником проект плану реструктуризації боргів, який таких заходів фактично не містить, свідчить, на переконання суду, про те, що боржник не розглядає ніяких заходів відновлення платоспроможності, а має на меті уникнути погашення боргів перед кредиторами шляхом їх повного списання.

У постанові Верховного Суду від 25.08.2021 у справі № 925/473/20 викладено правовий висновок, що відсутність розробленого боржником реального та обґрунтованого проекту плану реструктуризації та його неподання на розгляд кредиторам свідчить, що мета процедури реструктуризації боргів, передбачена КУзПБ, не виконується. Невиконання мети попередньої процедури (реструктуризації боргів) виключає можливість переходу до іншої процедури (погашення боргів) у провадженні про неплатоспроможність фізичної особи.

Наявна у плані реструктуризації пропозиція припинити начислення штрафних санкцій не може розглядатися як умова реструктуризації боргів, оскільки у відповідності до пункту 3 частини 5 статті 119 КУзПБ в ухвалі про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника суд зазначає про введення мораторію на задоволення вимог кредиторів, під час якого у відповідності до абзацу 4 частини 3 статті 41 цього Кодексу не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій.

Тобто, з відкриттям провадження у справі і введенням мораторію на задоволення кредиторів автоматично припиняється нарахування штрафних санкцій, та й стаття 124 КУзПБ не передбачає таких заходів реструктуризації боргів.

Наявне у плані реструктуризації положення, що боржнику надається достроково платити суму боргу за пропорційною системою, є беззмістовним, оскільки жодним чином не визначено умов такої пропорційної системи при відсутності зазначення боржником будь-яких джерел погашення вимог кредиторів. Отже, на переконання суду, такі заходи як припинення начислення штрафних санкцій і плата боргу за пропорційною системою є ілюзорними і включені до плану реструктуризації про людське око, для надання йому зовнішньої схожості з планом реструктуризації, який хоча б якійсь мірі відповідав вимогам статті 124 КУзПБ.

Відтак, суд доходить до висновку про невиконання заявником вимоги підпункту 2.10 пункту 2 резолютивної частини ухвали від 30.12.2022.

Таким чином, заявником не усунуто вказані в ухвалі від 30.12.2022 недоліки заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у спосіб, визначений підпунктами 2.2, 2.3, 2.4, 2.9, 2.10 пункту 2 резолютивної частини цієї ухвали.

При цьому, суд наголошує, що оцінка заяви ОСОБА_1 про неплатоспроможність та доданих до неї документів на відповідність вимогам статті 116 КУзПБ та їх достатності для прийняття заяви до розгляду здійснюється судом під час вирішення питання про наявність підстав для прийняття її до розгляду, а не в підготовчому засіданні, коли вирішується питання про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Відповідно до статті 113 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Згідно з частиною 3 статті 37 КУзПБ, яка застосовується на підставі статті 113 цього Кодексу, господарський суд залишає без руху заяву про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність з підстав, передбачених статтею 174 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням вимог цього Кодексу.

Відповідно до частини 1, 2 статті 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Частинами 3, 4 статті 174 ГПК України передбачено, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою. Зазначені положення статті 174 ГПК України роз`яснені ОСОБА_1 в ухвалі від 30.12.2022.

За змістом частин 1, 2 статті 38 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд не пізніше п`яти днів з дня закінчення строку на усунення недоліків заяви повертає її та додані до неї документи без розгляду, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до частини 3 цієї статті Кодексу України з процедур банкрутства повернення заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство не перешкоджає повторному зверненню з такою заявою до господарського суду у встановленому порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 37, 38, 113 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст. 3, 12, 174, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Повернути ОСОБА_1 заяву від 26.12.2022 про неплатоспроможність боржника - фізичної особи або фізичної особи - підприємця з доданими до неї документами без розгляду.

2. Роз`яснити ОСОБА_1 , що повернення заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи не перешкоджає повторному зверненню з такою заявою до господарського суду у встановленому порядку.

Порядок набрання ухвалою законної сили та її оскарження

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено Господарським процесуальним кодексом України чи Законом України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом (ч. 1 ст. 235 ГПК України).

Ухвала може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України). Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції у письмовій формі (ст. 257 ГПК України).

Ухвала підписана 12.01.2023.

Суддя Т.І. Ковальчук