СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2023 року м. Харків Справа № 922/830/22

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Радіонова О.О., суддя Зубченко І.В. , суддя Медуниця О.Є.

за участю секретаря судового засідання Семенова О.Є.

за участю представників сторін

від позивача не з`явився

від відповідача не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Східна Торгівельна Компанія», м.Харків (вх. №1095 Х/3) на рішення Господарського суду Харківської області від 15.09.2022 року у справі № 922/830/22 (суддя Байбак О.І., повний текст складено та підписано 15.09.2022 року)

за позовом Акціонерного товариства «Дніпроазот», Дніпропетровська область, м.Кам`янське,
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Східна Торгівельна Компанія», м.Харків
про 1633001,05 грн

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Дніпроазот" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Східна Торгівельна Компанія" (далі - відповідач) 1633001,05 грн., з яких: 759480,00 грн. - заборгованості; 4346,90 грн. - 3% річних; 84069,12 грн. - інфляційних втрат за лютий, березень та квітень 2022 року; 28979,35 грн. - пені; 741636,00 грн. - штрафу; 14489,68 грн. процентів.

Позов обґрунтовано з посиланням на порушення відповідачем умов укладеного між сторонами договору поставки хімічної продукції № 155535 від 04.01.2022 щодо оплати поставленого позивачем товару.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 30.05.2022 зазначену позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено розглядати зазначену справу за правилами загального позовного провадження.

Позивач звернувся до суду з заявою № 016/юр-Ш/830 від 12.07.2022 (вх. № 6598 від 14.07.2022) про зменшення розміру позовних вимог (т.1,а.с.159-170).

В подальшому, позивач звернувся до суду з ще однією заявою (вх. № 6739 від 18.07.2022) про зменшення розміру позовних вимог (т. 1, а.с.181-192), в якій просить суд не враховувати при розгляді справи подану заяву № 016/юр-Ш/830 від 12.07.2022; та за наслідками розгляду справи стягнути відповідача:

159480,00 грн. - основного боргу;

6043,67 грн. - 3% річних;

82502,23 грн. - інфляційних втрат;

40291,13 грн. пені;

74163,60 грн. штрафу;

20145,57 грн. - процентів.

Дана заява обґрунтована з посиланням на те, що відповідачем було частково сплачено основний борг після звернення позивача до суду з позовом у даній справі.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 21.07.2022 задоволено заяву позивача (вх. № 6739 від 18.07.2022) про зменшення розміру позовних вимог, продовжено розгляд позовних вимог у даній справі з її урахуванням та відкладено підготовче засідання на 15.08.2022 (т.1, а.с.207-209).

В подальшому, позивач надіслав на адресу суду ще одну заяву про зменшення розміру позовних вимог (вх. № 7877 від 08.08.2022) (т.2, а.с.1-2), в якій за наслідками розгляду справи просить суд стягнути з відповідача: 6043,67 грн. - 3% річних; 82502,23 грн. - інфляційних втрат; 40291,13 грн. - пені; 74163,60 грн. - штрафу; 20145,57 грн - процентів.

Дана заява обґрунтована з посиланням на те, що відповідачем було частково сплачено основний борг після звернення позивача до суду з позовом у даній справі.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 15.08.2022 задоволено заяву позивача (вх. № 7877 від 08.08.2022) про зменшення розміру позовних вимог, продовжено розгляд позовних вимог у даній справі з її урахуванням (т.2, а.с.17-19).

Рішенням Господарського суду Харківської області від 15.09.2022 позов задоволено частково (т.2, а.с.32-39).

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Східна Торгівельна Компанія" на користь Акціонерного товариства "Дніпроазот" 6043,67 грн 3% річних; 82502,23 грн інфляційних втрат; 40291,13 грн пені; 74163,60 грн. штрафу; 3045 грн судового збору.

В іншій частині позову відмовлено.

Встановивши обставини прострочення оплати продукції відповідачем, з урахування вимог ст. 625 ЦК України, суд дійшов висновку про те, що позивач має право на нарахування 3% річних та інфляційних за весь час прострочення, а тому перевіривши розрахунок, наданий позивачем інфляційних та 3% річних, суд дійшов висновку про задоволення позову в цій частині та стягнення з відповідача на користь позивача 6043,67 грн. 3% річних, 82502,23 грн. інфляційних втрат за загальний період прострочення виконання зобов`язання з оплати за кожною з видаткових накладних окремо з 13.02.2022 по 31.05.2022.

За висновком суду нарахування позивачем відповідачу пені та штрафу за допущені порушення умов договору є таким, що відповідають умовам договору та вимогам чинного законодавства. Перевіривши розрахунок пені та штрафу, суд констатував, що він відповідає вимогам чинного законодавства України, умовам укладеного між сторонами договору та є таким, що не містить арифметичних помилок, тому задовольнив позов в даній частині щодо стягнення з відповідача на користь позивача 40291,13 грн. пені за загальний період прострочення виконання зобов`язання з оплати за кожною з видаткових накладних окремо з 13.02.2022 по 31.05.2022, а також 74163,60 грн. штрафу.

Що стосується стягнення процентів, то суд дійшов висновку про те, що проценти за користування чужими грошовими коштами, які за умовами пункту 8.7 укладеного між сторонами у справі договору за своєю правовою природою, ураховуючи спосіб їх обчислення, підпадають під визначення пені. Однак, п. 5.2 Договору сторонами договору вже передбачено сплату постачальником пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня, від вартості неоплаченої в строк хімічної продукції, за кожен день прострочення платежу.

Отже, за висновком суду, умовами договору передбачено подвійне стягнення пені за несвоєчасне виконання зобов`язання покупцем, що не узгоджується з приписами ст. 61 Конституції України, відповідно до якої ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач, ТОВ «Східна торгівельна компанія» звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 15.09.2022 у справі № 922/830/22 повністю та ухвалити нове рішення, яким відмовити Акціонерному товариству «Дніпроазот» у задоволені позовних вимог до ТОВ «Східна торгівельна компанія» про стягнення 6043,67 грн 3% річних, 82502,23 грн інфляційних витрат, 40291,13 грн пені, 74 163,60 грн штрафу та 3045 грн судового збору у повному обсязі.

Скаржник вважає судове рішення прийнятим на підставі не повністю досліджених доказів, з порушенням норм матеріального права, при недотриманні норм процесуального права, виходячи з наступного.

Обставини, що зумовили виникнення заборгованості по оплаті: кардинальна зміна економічної ситуації в Україні, яка зумовлено інфляцією, що наразі досягла 23,8% та девальвацією гривні щодо долара США до 34,1% порівняно з курсом станом на 01.01.2022; не менш значущу роль відіграло збільшення відсотків виплат за користування кредитами, зростання цін на енергоносії (зокрема, паливо), порушення логістичних та виробничих процесів, блокування морських портів, що призвело до удорожчання логістичної складової, підвищення цін на товари, матеріали та послуги третіх осіб. Крім того, у зв`язку з військовою агресією Російської федерації проти України, компанія зазнала значних фінансових втрат, оскільки частина діяльності компанії здійснювалась на Херсонській та Запорізькій областях, частина території яких наразі перебуває під окупацією загарбників.

Однак, відповідач у серпні 2022 року повністю розрахувався із позивачем за поставлену останнім продукцію. Відповідачу не було відомо про нарахування позивачем штрафних санкцій за несвоєчасне виконання договору поставки, оскільки відповідачу не надходило жодної претензії або іншого звернення щодо боргу та нарахування штрафних санкцій.

06 вересня 2022 року представнику відповідача було надано доступ до ознайомлення із матеріалами справи в електронному вигляді, однак не в повному обсязі.

Самі заяви про зменшення (уточнення) позовних вимог, про якій йде мова в ухвалах суду від 21 липня та 15 серпня 2022, відсутні в електронному кабінеті.

У зв`язку з відсутністю в доступі для ознайомлення заяв позивача про зменшення (уточнення) позовних вимог, які зазначені судом першої інстанції у вищезазначених ухвалах, відповідач був позбавлений можливості скористуватися своїм правом на подання відзиву, що є грубим порушенням норм процесуального права, а саме ст.42 ГПК України.

Ознайомившись з матеріалами справи частково, не маючи можливості ознайомитись з текстом заяв позивача про зменшення (уточнення) позовних вимог, із його аргументами і доводами, методом здійснення розрахунку 3% річних, інфляційних витрат, пені, штрафу та процентів, відповідач позбавлений можливості здійснити перевірку розрахунку нарахованих позивачем відповідачу 3% річних, інфляційних витрат, пені, штрафу та процентів.

15.09.2022 на поштову адресу позивача була направлена пропозиція щодо укладання мирової угоди у справі № 922/830/22 , а також представником відповідача було направлено до суду за допомогою електронного суду клопотання про перенесення розгляду судової справи та надання часу для примирення сторін із долученням копії вказаної пропозиції та доказів її відправлення.

Та, незважаючи на це, суд першої інстанції проігнорував клопотання відповідача.

Скаржник вважає, що розгляд справи було здійснено судом першої інстанції з порушенням приписів ст.13 ГПК України, а саме без належного повідомлення відповідача про час та місце судових засідань, що призвело до порушення засад змагальності сторін і позбавило останнього можливості щодо реалізації визначених законом прав: участі у розгляді справи, подання доказів, клопотань, заперечень тощо.

Так, позивачем у здійсненні розрахунку 3% річних допущено арифметичні невірності, а судом першої інстанції не вірно здійснено перерахунок здійсненого позивачем розрахунку.

Відповідач надає суду розрахунок 3% річних (додаток до апеляційної скарги), який складає 5 946,06 грн. Різниця у сумі між розрахунком, здійсненим відповідачем і розрахунком, здійсненим позивачем та перевіреним судом першої інстанції складає 97,61 грн.

Теж саме стосується розрахунку пені за умовами договору (п.5.2) та інфляційних витрат. Так, пеня за умовами п.5.2 договору складає 39 640,37 грн., тобто з перерахунком відповідача є меншою на 650,76 грн. ніж у розрахунку позивача. Інфляційні складають 78 997,76 грн., тобто менше на 3 504,47 грн.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.10.2021 року визначено колегію у складі: Радіонова О.О. головуючий суддя (доповідач), суддя Чернота Л.Ф., суддя Медуниця О.Є.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.10.2022 апеляційну скаргу ТОВ «Східна Торгівельна компанія» на рішення Господарського суду Харківської області від 15.09.2022 у справі № 922/830/22 залишено без руху через відсутність доказів сплати судового збору при поданні апеляційної скарги у розмірі 4 567,51 грн.

26.10.2022, у встановлений судом строк на адресу Східного апеляційного господарського суду від апелянта надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, у якій останній надав платіжне доручення № 438999323 від 24.10.2022 про сплату судового збору у розмірі 4 567,53 грн., що свідчить про виконання скаржником вимог ухвали суду від 19.10.2022.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 31.10.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Східна Торгівельна компанія» на рішення Господарського суду Харківської області від 15.09.2022 у справі № 922/830/22; встановлено строк позивачу до 15.11.2022 включно для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами його надсилання іншим сторонам у справі та призначено справу до розгляду на 17.01.2023 о 14:15 у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: м.Харків, пр.Незалежності,13 в залі засідань № 131.

У строк, встановлений судом, від позивача на адресу Східного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу № 016/юр-830Л від 14.11.2022, в якому останній просив суд залишити без змін рішення Господарського суду Харківської області від 15.09.2022 у даній справі, а апеляційну скаргу без задоволення; проводити судове засідання, що призначено на 17.01.2023 о 14:15 (та подальші засідання у випадку їх призначення) в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою власних технічних засобів адвоката Шаверіна Д.С.

Відзив судом розглянутий, прийнятий до уваги та залучений до матеріалів справи.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 21.11.2021 у справі №922/830/22 задоволено клопотання представника позивача, адвоката Шаверіна Д.С. про участь у судовому засіданні 17.01.2023 о 14:15 поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в режимі відеоконференції.

Зокрема, у відзиві на апеляційну скаргу позивач з посиланням на п.3.11, 2.3,5.2 Договору № 155535 від 04.01.2022 надає детальний розрахунок 3% річних, інфляційних та пені за кожною спірною накладною-вимогою. Розрахунок штрафу у розмірі 74 163,60 грн. та судового збору у сумі 3045 грн в апеляційній скарзі не заперечується відповідачем.

Також позивач зазначає, що відповідач 29.08.2022 ознайомився із ухвалою суду від 15.08.2022, у якій було призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 15.09.2022 о 13:00, однак, знаючи дату та час слухання справи, відповідач у судове засідання не з`явився.

Крім того, 31.08.2022 відповідач подав заяву про ознайомлення з матеріалами справи та 06.09.2022 ознайомився із матеріалами справи, однак правом на подання відзиву та на участь у судовому засіданні 15.09.2022 не скористався.

Щодо запропонованої відповідачем мирової угоди, позивач зазначив, що вона отримана позивачем 19.09.2022, тобто вже після винесення 15.09.2022 судом першої інстанції рішення. Крім того, позивач не погоджується із нею. Позивач неодноразово письмово повідомляв про наявність заборгованості відповідача, що підтверджено доказами у справі, однак відповідач жодної відповіді не надав ані на письмові, ані на усні нагадування.

Позивач зазначає, що здійснює свою діяльність в умовах військової агресії проти України, однак виконує зобов`язання перед контрагентами.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 11.01.2023 у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Чернота Л.Ф., визначено наступний склад суду: головуючий суддя Радіонова О.О., суддя Зубченко І.В., суддя Медуниця О.Є.

12.01.2023 від представника відповідача, адвоката Фраскевич Ю.І. до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання про визнання поважними причин неявки представника в судове засідання 17.01.2023 та відкладення розгляду справи № 922/830/22 на іншу дату.

Судова колегія, розглянувши зазначене клопотання, відмовила у його задоволенні з наступного.

Відповідно до ч. 12 ст.270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Крім того, явка сторін у судове засідання по даній справі не була визнана судом обов`язковою.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, на зв`язок не вийшов, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст.197 ГПК України ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

Фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч.3 ст.222 ГПК України, складено протокол судового засідання (ст.223 ГПК України).

Відповідно до ч.1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши апеляційну скаргу та матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

Як свідчать матеріали справи, між позивачем як постачальником, та відповідачем як покупцем укладено Договір поставки хімічної продукції № 155535 від 04.01.2022 (далі - Договір), відповідно до умов якого (п. 1.1.-1.2.) постачальник зобов`язався поставляти покупцю гіпохлорит натрію технічний (далі - хімічна продукція), а покупець зобов`язався прийняти хімічну продукцію та оплатити її вартість (т.1, а.с.13-16).

Відповідно до п. 3.1, Договору, хімічна продукція поставляється на умовах EXW склад постачальника (Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. С.Х.Горобця, 1).

Пунктом 3.11 Договору передбачено, що постачальник вважається таким, що виконав свої зобов`язання по поставці хімічної продукції покупцю з моменту надання певної кількості хімічної продукції в розпорядження покупця або вказаної ним особи (перевізникові, вантажоодержувачеві) на складі Постачальника. Датою поставки хімічної продукції є дата оформлення накладної на відпуск хімічної продукції (дата накладної-вимоги на відпуск хімічної продукції).

Пунктом 2.3 Договору встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити поставлену (передану) йому хімічну продукцію протягом 30 календарних днів від дати поставки цієї хімічної продукції.

Пунктом 5.2 Договору передбачено, що у разі порушення строків оплати хімічної продукції покупець зобов`язаний сплатити постачальникові пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня, від вартості неоплаченої в строк хімічної продукції, за кожен день прострочення платежу. За прострочення оплати хімічної продукції більш ніж на 30 календарних днів, покупець додатково до пені і не виключаючи її, сплачує постачальникові штраф у розмірі 7% від неоплаченої суми в строк хімічної продукції.

Згідно з пунктом 8.7 Договору сторони, керуючись приписами ст.ст. 536, 692 ЦК України, погодили, що покупець сплачує постачальнику проценти за весь строк користування чужими грошовими коштами у розмірі облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який нараховуються проценти. При цьому, часом користування чужими грошовими коштами визнається проміжок часу, що починається з першого дня прострочення виконання покупцем своїх грошових зобов`язань за договором і закінчується у день повного виконання ним цих зобов`язань, а базою для обчислення процентів є сума прострочених Покупцем до сплати грошових коштів.

Як свідчать матеріали справи, позивач на виконання умов договору за відповідними заявками відповідача поставив останньому хімічну продукцію за наступними товарно-транспортними накладними: № 162274 від 05.01.2022 на суму 121320 грн., № 162392 від 11.01.2022 на суму 118320 грн., № 162493 від 13.01.2022 на суму 118680 грн., № 162643 від 18.01.2022 на суму 118440 грн., № 162747 від 20.01.2022 на суму 118800 грн., № 163025 від 27.01.2022 на суму 120120 грн., № 163123 від 31.01.2022 на суму 118680 грн., № 163170 від 01.02.2022 на суму 119280 грн., № 163278 від 03.02.2022 на суму 118200 грн., № 163464 від 08.02.2022 на суму 117600 грн., № 163575 від 10.02.2022 на суму 120120 грн., № 163704 від 15.02.2022 на суму 110760 грн., № 163791 від 17.02.2022 на суму 116640 грн., № 163892 від 21.02.2022 на суму 118080 грн., а всього на загальну суму 1655040 грн. (т.1, а.с.27-95).

Відповідач здійснив оплату даної продукції за наступними платіжними дорученнями: від 04.02.2022 на суму 121320,00 грн., від 09.02.2022 на суму 118320,00 грн., від 14.02.2022 на суму 118680,00 грн., від 17.02.2022 на суму 118440,00 грн., від 21.02.2022 на суму 118800,00 грн., від 19.04.2022 на суму 100000,00 грн., від 27.04.2022 на суму 100000,00 грн., від 10.05.2022 на суму 100000,00 грн., від 13.05.2022 на суму 100000 грн., від 20.05.2022 на суму 100000 грн., від 25.05.2022 на суму 100000 грн., від 16.06.2022 на суму 100000 грн., від 01.07.2022 на суму 100000 грн., від 11.07.2022 на суму 100000 грн., від 29.07.2022 на суму 159 480 грн.(т.1, а.с.18-25, а.с.174-175,198,т.2, а.с.6)

Однак, здійснюючи оплату поставленої продукції відповідач порушив п. 2.3. договору, а саме допустив прострочення оплати.

В зв`язку з зазначеними обставинами позивач на підставі п. п. 5.2., 8.7. договору, ст. 692, 536, 625 ЦК України нарахував відповідачу 6043,67 грн. 3% річних, 82502,23 грн. інфляційних втрат, 40291,13 грн. пені, 74163,60 грн. штрафу, 20145,57 грн. процентів.

Обставини щодо стягнення зазначених нарахувань стали підставами для звернення позивача до суду з позовом у даній справі.

Спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Господарського процесуального кодексу України.

За приписами ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Як зазначено в статті 174 ГК України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

В частині 1 статті 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір поставки хімічної продукції № 155535 від 04.01.2022 за своєю правовою природою є договором поставки.

Згідно з статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до положень статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з статтею 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Згідно з частиною першою статті 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Згідно із статтею 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

За змістом пункту 1 частини першої статті 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним, зокрема у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

Положеннями частини 1 статті 691 ЦК України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

З наведеного вище слідує, що двосторонній характер договору купівлі-продажу зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. Так, з укладенням такого договору продавець приймає на себе обов`язок передати покупцеві певну річ і водночас набуває права вимагати її оплати, а покупець у свою чергу зобов`язаний здійснити оплату придбаної речі та водночас набуває права вимагати від продавця її передачі.

За умовами ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

За змістом ст. ст. 598-599 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Стосовно вимог позивача щодо стягнення з відповідача штрафних санкцій, господарським судом зазначено наступне.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно приписів ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

За змістом ст. ст. 1, 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Крім того, згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 5.2 Договору передбачено, що у разі порушення строків оплати хімічної продукції покупець зобов`язаний сплатити постачальникові пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня, від вартості неоплаченої в строк хімічної продукції, за кожен день прострочення платежу. За прострочення оплати хімічної продукції більш ніж на 30 календарних днів, покупець додатково до пені і не виключаючи її, сплачує постачальникові штраф у розмірі 7% від неоплаченої суми в строк хімічної продукції.

Апелянт не спростовує того, що оплата за поставлену продукцію була здійснена з порушенням умов п.2.3 договору.

Посилання скаржника на те, що виникнення заборгованості по оплаті виникли, зокрема, у зв`язку з кардинальною зміною економічної ситуації в Україні, яка зумовлено інфляцією; збільшенням відсотків виплат за користування кредитами, зростанням цін на енергоносії (зокрема, паливо), порушенням логістичних та виробничих процесів, блокуванням морських портів, що призвело до удорожчання логістичної складової, підвищенням цін на товари, матеріали та послуги третіх осіб, не приймаються колегією суддів, оскільки відповідно до ст.42 Господарського кодексу України підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власник ризик діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Перевіривши за допомогою інструменту Калькулятори системи інформаційно-правового забезпечення Ліга: закон розрахунок пені, апеляційний суд дійшов висновку про те, що він не відповідає вимогам чинного законодавства України з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якої пов`язано його початок.

Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день (ч.5 ст. 254 ЦК України).

При цьому вказане правило діє лише у випадку, коли вихідним, святковим або іншим неробочим днем є саме останній день строку.

Так, за розрахунком позивача за накладними вимогами № 162493 від 13.01.2022 та № 162747 від 20.01.2022, пеня за прострочку складає 1 день. При цьому, позивач не враховує, що 13.02.2022 та 20.02.2022 вихідні дні. Датою розрахунку є відповідно 14.02.2022 та 21.02.2022, тобто перший за ним робочий день. Тому відповідач обґрунтовано вважає, що за цими накладними оплата здійснена своєчасно.

Аналогічно позивач здійснює помилку у розрахунку стосовно останнього дня строку оплати за накладними вимогами №163025 від 27.01.2022, №163278 від 03.02.2022, № 163575 від 10.02.2022, № 163791 від 17.02.2022.

Таким чином, висновок суду щодо стягнення з відповідача на користь позивача 40291,13 грн. пені за загальний період прострочення виконання зобов`язання з оплати за кожною з видаткових накладних окремо з 13.02.2022 по 31.05.2022, не відповідає вимогам чинного законодавства.

Здійснивши перерахунок пені, суд апеляційної інстанції, враховуючи наведені вище приписи законодавства дійшов висновку, що до стягнення з відповідача підлягає пеня у розмірі 39 640,37 грн., що менше ніж за розрахунком позивача на суму 650,76 грн.

Щодо вимог про стягнення інфляційних та 3% річних.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз статті 625 ЦК України вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

В зв`язку з тим, що відповідач допустив прострочення оплати продукції, тому висновок суду про те, що зазначені обставини, з урахування вимог ст. 625 ЦК України надають право позивачу на нарахування 3% річних, та інфляційних за весь час прострочення, є правомірним.

Перевіривши за допомогою інструменту Калькулятори системи інформаційно-правового забезпечення Ліга: закон здійснений позивачем розрахунок річних, суд констатує його арифметичну помилку у розрахунку 3% річних, що складає 5 946,06 грн, що менше розміру, заявленого позивачем (6 043,67 грн) на суму 97,61 грн.

Висновок суду про стягнення з відповідача на користь позивача 82502,23 грн. інфляційних втрат за загальний період прострочення виконання зобов`язання з оплати за кожною з видаткових накладних окремо з 13.02.2022 по 31.05.2022 є обґрунтованим та арифметично вірним.

Доводи апелянта про те, що позивач не звертався до нього з претензією щодо заборгованості за договором № 155535 від 04.01.2022, спростовуються листом позивача від 07.02.2022 № 310/01-6 (т.1, а.с.96-97).

На адресу відповідача позивачем були направлені заява про зменшення розміру позовних вимог від 12.07.2022 № 016/юр-Ш/830 (т.1, а.с.159-178); заява про зменшення розміру позовних вимог від 15.07.2022 № 016/юр-Ш/830-2 (т.1, а.с.181-199); заява про зменшення розміру позовних вимог від 05.08.2022 № 016/юр-59/П-2022 (т.2, а.с.1-8), які відповідачем отримані, що підтверджено рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, що містяться в матеріалах справи.

А відтак твердження скаржника про те, що відповідач був позбавлений можливості скористуватися своїм правом на подання відзиву та контррозрахунку, що, на його думку, є грубим порушенням норм процесуального права, а саме ст.42 ГПК України, не відповідає обставинам справи.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі від 30.05.2022 була отримана відповідачем 09.06.2022 (т.1, а.с.149); ухвала суду від 27.06.2022 була отримана відповідачем (т.1, а.с.210-211); ухвала суду від 21.07.2022 була отримана відповідачем 08.08.2022 (т.2, а.с.13). Слід зазначити, що 31.08.2022 за вх. 8989 зареєстроване клопотання/заява про ознайомлення в електронному вигляді з матеріалами справи представника відповідача Бродської А.В. (т.2, а.с.20-21), тобто відповідач був ознайомлений з тим, що наступне засідання суду відбудеться 15 вересня 2022 о 13:00 згідно ухвали суду від 15.08.2022.

Таким чином, судом першої інстанції були здійснені всі заходи щодо належного повідомлення учасників справи про дату, час та місце судового засідання з дотриманням принципів господарського судочинства щодо рівності перед законом і судом та змагальності сторін.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що рішення Господарського суду Харківської області від 15.09.2022 у справі №922/830/22 ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права в частині стягнення пені та 3% річних, а тому в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про стягнення з відповідача пені у сумі 39 640,37 грн. та 3% у сумі 5 946,06 грн.

Витрати по сплаті судового збору розподіляються у відповідності до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статями 269, 270, 275, 277, 281, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Східна Торгівельна Компанія», м. Харків на рішення Господарського суду Харківської області від 15.09.2022 у справі №922/830/22 задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Харківської області від 15.09.2022 у справі №922/830/22 в частині стягнення з відповідача пені у сумі 40 291,13 грн та 3% річних у сумі 6 043,67 грн скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Східна Торгівельна Компанія" (адреса: 61052, м. Харків, вул. Суздальські ряди, буд. 12/1, офіс 2-10; ) на користь Акціонерного товариства "Дніпроазот" (адреса: 51909, Дніпропетровська обл., м. Кам`янське, вул. С. Х. Горобця, буд. 1; ) пеню у розмірі 39 640,37 грн та 3% річних у сумі 5 946,06 грн, судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 3033,88.

В іншій частині рішення Господарського суду Харківської області від 15.09.2022 у справі №922/830/22 залишити без змін.

Стягнути з Акціонерного товариства "Дніпроазот" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Східна Торгівельна Компанія" судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 16,84 грн.

Господарському суду Харківської області видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів через Східний апеляційний господарський суд з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 17.01.2023.

Головуючий суддя О.О. Радіонова

Суддя І.В. Зубченко

Суддя О.Є. Медуниця