РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.01.2023Справа № 910/9746/22
Суддя Господарського суду міста Києва Морозов С.М. розглянувши без повідомлення сторін у спрощеному позовному провадженні справу

За позовом Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Дніпровського району м. Києва, м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гріненерго-Карт Україна", м. Київ

про стягнення 89 029,52 грн, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

26.09.2022 року Комунальне підприємство по утриманню зелених насаджень Дніпровського району м. Києва (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гріненерго-Карт Україна" (відповідач) суми боргу в розмірі 74 174,40 грн та суми пені в розмірі 14 855,12 грн, у зв`язку неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за Договором №24/12/2021 від 24.12.2021 року в частині отоварення паливних талонів.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.09.2022 року, матеріали справи №910/9746/22 передано на розгляд судді Морозову С.М.

Згідно з п. 1 ч. 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються що малозначні справи.

Частиною 1 ст. 250 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.10.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами.

24.11.2022 року відповідачем засобами поштового зв`язку надіслано до суду відзив на позовну заяву (відзив отримано судом 29.10.2022 року), в якому зазначено, що Договір з боку відповідача виконаний і позивач не може розірвати договір, оскільки порушення зобов`язання спричинене форс-мажорними обставинами (військова агресія російської федерації проти України). Наявність обставин непереборної сили підтверджується листом Т-ПП України №2024/02.01 від 28.02.2022 року. Відповідачем було передано на потреби Збройних Сил України всі залишки палива з АЗС, внаслідок чого на АЗС фірмових категорій 1 та 2 пальне було відсутнє і відвантаження пального всім клієнтам було зупинено. Окрім того, відповідач наполягав на тому, що дія форс-мажору автоматично продовжує строк виконання обов`язків по даному Договору. Також у відзиві зазначено, що відповідач не відмовляється від виконання зобов`язань за Договоро після зникнення обставин непереборної сили.

07.12.2022 року від подзивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якому зазначено, що з метою отоварення талонів та забезпечення належної роботи автотранспорту підприємства працівники здійснювали виїзд на усі найближчі ГАЗС Глуско, навіть якщо відстань перевищувала 5 км від місцезнаходження підприємства, проте отоварити талони позивачу так і не вдалось. У подальшому АЗС Глуско взагалі перестали функціонувати, були демонтовані офіційні вивіски.

14.12.2022 року від позивача до суду надійшли додаткові пояснення до позову, в яких зазначено, що за паливні картки сплачено бюджетні когшти, які вкрай необхідно повернути на рахунки органів казначейської служби, оскільки ці кошти, у подальшому, можуть бути спрямовані на підтримку оборонного сектору держави в умовах воєнного стану.

22.12.2022 року від відповідача до суду надійшли заперечення, в яких зазначено, що обставини, спричинені форс-мажором, мали наслідком відрізаність від традиційних шляхів постачання палива, удари по нафтобазах і Кременчуцькому нафтопереробному заводу, виникнення дефіциту товару на ринку палива через знищення запасів сировини та нафтопереробних потужностей. Окрім того, відповідач не був обізнаний, про те, що позивач не зміг отоварити паливні талони на АЗС.

09.01.2023 року від позивача до суду надійшли додаткові пояснення, в яких зазначено, що наведені відповідачем у запереченнях на відповідь на відзив доводи не спростовують наведених позивачем обставин та правових підстав позову.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Питання щодо винесення рішення в справі відбувається з перевищенням встановленого строку у зв`язку з введенням на території України воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року станом на 30 діб Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", а в подальшому, продовженням строку дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб відповідно до Закону України про затвердження Указу президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" №2119-ІХ (реєстр. №7168). Надалі строк дії воєнного стану в Україні, згідно Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 19.04.2022 №7300, продовжено з 05:30 години 25 квітня 2022 року строком на 30 діб до 25 травня 2022 року. В подальшому, 22 травня 2022 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 22.05.2022 № 2263-ІХ, за яким воєнний стан в Україні продовжено з 05:30 година 25 травня 2022 року строком на 90 діб, - до 23 серпня 2022 року. В наступному, Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15.08.2022 № 2500-ІХ затверджено Указ Президента «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 12.08.2022 №573/2022, за яким воєнний стан в Україні продовжено з 05:30 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, - до 21 листопада 2022 року. Законом України №8189 «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб до 19 лютого 2023 року.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

24.12.2021 року між Комунальним підприємством по утриманню зелених насаджень Дніпровського району м. Києва (надалі - замовник) та Товариством з обмеженою ідповідальністю «Глуско-Карт Україна» (правонаступник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Гріненерго-Карт Україна») (надалі - постачальник) був укладений Договір №24/12/2021 (надалі - Договір), відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язується поставити замовнику у 2022 році згідно заявок замовника газове паливо 09120000-6 за ДК 021:2015 (газ скрааплений пропана) (далі - товар) у кількості та за цінами, які відповідють тендерній пропозиції постачальника та визначені спецйифікацією, а замовник зобов`язаний прийняти і оплатити товар на умовах цього Договору. Відпуск нафтопродуктів замовнику на ГАЗС здійснюється шляхом обміну талонів або скретч-карток віповідного бренду ГАЗС наміналом 10 літрів, 20 літрів.

Згідно з пунктами 1.2. та 3.1. Договору загальна вартість товару з ПДВ становить 454 500,00 грн: 314 820,00 грн - кошти спеціального фонду місцевого бюджету, 139 680,00 грн - власні кошти підприємства.

Відповідно до п. 5.1. Договору місце поставки талонів або скретч-карток на товар: 02125, м. Київ, просп. Визволитеів, 6.

Відпуск нафтопродуктів замовнику здійснюється з ГАЗС, що розміщені на відстані, що не перевищуєп`яти кілометрів від місцезнаходження замовника. (п. 5.3. Договору).

Пунктом 5.4. Договору встановлено, що відпуск нафтопродуктів замовнику з ГАЗС за допомогою талонів або скретч-карток відповідного бренду ГАЗС повинен здійснюватись щоденно та цілодобово.

Відповідно до пункту 5.6. Договору період здійснення поставок товару: з дати укладення договору до 31.12.2022 року.

Договір про закупівлю набирає чинності з дня його підписання і діє до 31.12.2022 року, але у будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. (п. 10.1. Договору).

Відповідно до умов Договору позивачем складено замовлення на поставку товару №077/230-45 від 11.01.2022 року, а саме на газ скраплений пропан номіналом 10 літрів в кількості 2000 на суму 36 360,00 грн з ПДВ та на газ скраплений пропан номіналом 20 літрів в кількості 3000 на суму 54 540,00 грн з ПДВ.

Відповідно до видаткової накладної №Т-15252 від 12.12.2022 року відповідачем передано позивачу талони на газ пропан (номінал 10 літрів та 20 літрів) на 5000 літрів на суму в розмірі 90 900,00 грн з ПДВ.

Відповідно до платіжного доручення №10 від 24.02.2022 року позивачем сплачено на користь відповідача суму коштів в розмірі 90 900,00 грн.

Як стверджує позивач, відповідач припинив виконання зобов`язання по вищезазначеному Договору, а саме ГАЗС постачальника припинили відпуск палива покупцю по талонах, які є підставою для відвантаження палива з всіх АЗС постачальника.

Позивачем було складено акти комісійного виїзду щодо відмови відпуску газового палива по талонам від 02.03.2022 року та від 28.03.2022 року.

29.03.2022 року позивачем було складено повідомлення №077/230-282 про дострокове розірвання договору, у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором.

11.07.2022 року позивачем направлено на адресу відповідача претензію про повернення коштів за неотоварені талони.

За доводами позивача, станом на момент пред`явлення даної позовної заяви, відповідачем залишились неотоварені талони в кількості 4080 літрів на загальну суму 74 174,40 грн.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач просить стягнути з відповідача суму основної заборгованості в розмірі 74 174,40 грн та суму пені в розмірі 14 855,12 грн.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач зазначає, що Догововір ним буде виконано після закінчення обставин непереборної сили, а відповідальність за неотоварення товалонів не може бути покладена на нього, в силу дії форс-мадорних обставин.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд дійшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору, суд дійшов до висновку, що останній за своєю правовою природою є договором поставки.

Згідно ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 662 Цивільного кодексу України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу (ч. 1 ст. 691 Цивільного кодексу України).

З наявних в матеріалах справи документів вбачається, що відповідач передав позивачу талони на загальну суму 90 900,00 грн (видаткова накладна №Т-15252 від 12.01.2022 року), які були повністю оплачені позивачем згідно платіжного доручення №10 від 24.02.2022 року на суму 90 900,00 грн.

Із змісту укладеного між сторонами Договору слідує, що товар відпускається по талонах і постачальник зобов`язаний забезпечити передачу товару через АЗС покупцю щоденно та цілодобово, у відповідності до кількості, визначеної в пред`явлених талонах/скретч-картках на пальне.

В той же час, за твердженнями позивача, право на отримання палива було реалізоване останнім частково у зв`язку з відсутністю відпуску газу по придбаним талонам на АЗС.

Так, не отовареними відповідачем є талони в кількості 4080 літрів газу на суму 74 174,40 грн.

Окрім того, позивачем було складено акти комісійного виїзду щодо відмови відпуску газового палива по талонам від 02.03.2022 року та від 28.03.2022 року.

При цьому матеріали справи не містять, а відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту отримання (відпуску) позивачем оплаченого на підставі Договору газу на загальну суму 74 174,40 грн у кількості 4080 літрів.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

За змістом ст. 667 Цивільного кодексу України якщо право власності переходить до покупця раніше від передання товару, продавець зобов`язаний до передання зберігати товар, не допускаючи його погіршення. Необхідні для цього витрати покупець зобов`язаний відшкодувати продавцеві, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

Оскільки, законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.

Відсутність дій відповідача щодо фактичного передання товару на АЗС постачальника на території України у визначений договором строк, надає позивачу право на "законне очікування", що йому будуть повернуті кошти попередньо сплачені останнім. Не повернення відповідачем цих коштів прирівнюється до порушення права на мирне володіння майном (рішення Європейського суду з прав людини у справах "Брумареску проти Румунії", "Пономарьов проти України", "Агрокомплекс проти України").

При цьому, пунктом 5.6. Договору передбачено, що період здійснення поставок товару до 31.12.2022 року.

Додаткових Договорів сторонами укладено не було та нових строків не погоджено, у зв`язку з чим заперечення відповідача щодо того, що в подальшому ним будуть виконані всі зобов`язання за Договором, не знаходять свого підтвердження в матеріалах справи.

Стаття 525 Цивільного кодексу України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Отже, враховуючи те, що відповідачем не було виконано своїх зобов`язань за Договором стосовно передачі (відпуску) позивачеві оплаченого товару - газу в повному обсязі, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 74 174,40 грн визнаються судом законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо заявленої позовної вимоги про стягнення з відповідача 14 855,12 грн суми пені, то суд зазначає наступне.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (частина 1 статті 550 ЦК України).

Приписами статті 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до частини 7 статті 269 Господарського кодексу України (далі - ГК України) у разі поставки товарів неналежної якості покупець (одержувач) має право стягнути з виготовлювача (постачальника) штраф у розмірі, передбаченому статтею 231 цього Кодексу, якщо інший розмір не передбачено законом або договором.

Частиною 2 статті 231 ГК України встановлено, що у разі, коли порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Однак, відповідач зазначав, що в період, зазначений в позовній заяві, діяли форс-мажорні обставини, які виключають покладення на нього відповідальності за невчасне виконання обов`язків за Договором.

Відповідно до пунктів 18.1. Договору сторони не відповідають за невиконання або неналежне виконання дійсного цього Договору, якщо це невиконання єнаслідком причин, що знаходяться поза сферою контролю невиконуючої сторони, таких, як стихійні лиха, екстремальні погодні умови, пожежі, війни, страйки, військові дії, громадське безладдя, втручання з боку влади, а також інші не перераховані подібні обставини.

Як вбачається з сайту Торгово-промислової палати України (https://ucci.org.ua/uploads/files/621cba543cda) листом від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 Торгово-промислова палата України засвідчила наявність форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили), а саме: військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Враховуючи це, Торгова-промислова палата України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Таким чином, враховуючи умови укладеного сторонами Договору, наявність висновку Торгово-промислової палати України про підтвердження форс-мажорних обставин, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача 14 855,12 грн пені.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, дослідивши всі обставини справи, перевіривши їх наявними доказами, судом встановлено часткову обґрунтованість заявленого позову, відтак до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає сума основного боргу в розмірі 74 174,40 грн.

Судовий збір, у розмірі 2 481,00 грн, відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237-238, 240-241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гріненерго-Карт Україна (ідентифікаційний код 32489155, місцезнаходження: 03110, м. Київ, вул. Солом`янська, буд. 11) на користь Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Дніпровського району м. Києва (ідентифікаційний код 03359813, місцезнаходження: 02125, м. Київ, просп. Визволителів, буд. 6) суму коштів в розмірі 74 174,40 грн (сімдесят чотири тисячі сто сімдесят чотири гривни 40 копійок) та суму судового збору в розмірі 2 481,00 грн (дві тисячі чотириста вісімдесят одна гривна 00 копійок).

3. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С. МОРОЗОВ