ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2023м. ХарківСправа № 922/2884/21 (922/157/22)

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Кісельовій С.М.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства «Укрсиббанк» (Україна, 04070, місто Київ, ВУЛИЦЯ АНДРІЇВСЬКА, будинок 2/12, ідентифікаційний код особи 09807750) треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Акціонерне товариство "Альфа-Банк" (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська 100 ідентифікаційний код в ЄДР: 23494714). АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" (код за , місцезнаходження: 04070, м. Київ вул. Андріївська, 4)
до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , номер РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 )
про визнання правочину фіктивним в межах справи про неплатоспроможність ОСОБА_2
за участю представників:

не з`явилися

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до Господарського суду Харківської області з заявою про відкриття провадження у справі про її неплатоспроможність відповідно до положень Кодексу України з процедур банкрутства.

Ухвалою суду від 26.07.2021 прийнято заяву про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність до розгляду.

Ухвалою від 30.08.2021 було відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_2 .

18.01.2022 до Господарського суду Харківської області звернулося АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРСИББАНК» з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та просить суд:

1. Визнати Договір про безвідсоткову позику в розмірі 1 000 000 грн, що був укладений 03.12.2018 року між ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 та ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 - недійсним.

2. Визнати Протокол № 1 зборів кредиторів у справі № 922/2884/21 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_2 від 21.12.2021 року - недійсним.

3. Стягнути з ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 та ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь AT «УКРСИББАНК», код в ЄДР 09807750 сплачений судовий збір в сумі 10 962 гри., по 5481 грн. з кожного.

В обґрунтування поданої заяви позивач вказує, що ОСОБА_1 не є кредитором ОСОБА_2 , його грошові вимоги не є дійсними з огляду на фіктивність правочину, що був начебто вчинений 03.12.2018 року за договором про безвідсоткову позику в розмірі 1 000 000 грн. AT «УКРСИББАНК» вважає, що ОСОБА_1 , який має вирішальний голос в 600 голосів поміж інших кредиторів Боржника - банків: AT «УКРСИББАНК», АТ «ПУМБ», AT «АЛЬФА БАНК» своїм рішенням щодо переходу до стадії погашення боргів ОСОБА_2 вплинув на права інших кредиторів, в тому числі AT «УКРСИББАНК». AT «УКРСИББАНК» наполягає на тому, що декларації Боржника не містять достовірних данних щодо майнового стану ОСОБА_2 , в деклараціях не відображено майно, яке було придбано Боржником за рахунок отриманих грошових позик, тощо. Дані невідповідності в деклараціях Боржника вплинули на розроблений проект плану рестурктуризації боргів, який не задовольняє кредитора AT «УКРСИББАНК» та не був би ним схвалений. За умови вчасного отримання AT «УКРСИББАНК» запиту керуючого реструктуризацією про голосування з питань порядку денного, AT «УКРСИББАНК» не схвалив би запропонований план рестурктуризації боргів та наполягав би на закритті провадження у справі.

Ухвалою суду від 19.01.2022 прийнято позовну заяву до розгляду в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання по справі призначено на 07.02.2022 о 11:30, встановлено сторонам строк на подання заяв по суті справи. Підготовче засідання у справі відкладалося.

У призначене на 22.08.2022 судове засідання учасники справи своїх представників не направили. Засідання відкладалося з 22.08.2022 по 03.10.2022 у зв`язку із витребуванням доказів.

Ухвалою від 05.12.2022 було закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 19.12.2022 р. о 10:40.

15.12.2022 від представника АТ «УКРСИББАНК» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи з метою надання можливості представнику участі в засіданні в режимі відеоконференції.

У призначене на 19.12.2022 учасники справи своїх представників не направили. Засідання відкладалося з 19.12.2022 по 16.01.2023.

У призначене на 16.01.2023 судове засідання учасники справи своїх представників не направили.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази та викладені доводи, судом встановлено наступне.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 30.08.2021 року відкрито провадження по справі № 922/2884/21 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_2 (надалі - Боржник). Ухвала оприлюднена на сайті ВГСУ 01.09.2021 року.

29.11.2021 року Ухвалою господарського суду Харківської обл. визнані наступні грошові вимоги кредиторів:

- АТ "ПУМБ" (вх.№ 21695 від "16" вересня 2021 р.) на суму 88283,75 грн та 4540,00 судового збору;

- ОСОБА_1 (вх.№ 22958 від "30" вересня 2021 р.) на суму 600000,00 грн та 4540,00 судового збору;

- AT "Укрсиббанк" (вх.№ 22309 від "22" вересня 2021 р.) на суму 34281,00 грн (з яких: 34131,00 грн - заборгованість, 150,00 грн - заборгованість по комісії) та 4540,00 грн судового збору;

- АТ "Альфа-Банк" (вх.№ 23137 від "04" жовтня 2021 р.) на суму 66535,44 грн та 4540,00 грн судового збору.

Позивач вказував, що 10.12.2021 року керуючим реструктуризацією боргів було надіслано на адресу AT «УКРСИББАНК» план реструктуризації боргів фізичної особи ОСОБА_2 та запропоновано AT «УКРСИББАНК» до 21.12.2021 року надіслати керуючому реструктуризації свої зауваження з приводу схвалення проекту плану рестурктуризації боргів та висловити свою думку по питанням порядку денного. AT «УКРСИББАНК» із запізненням 21.12.2021 року отримав поштове відправлення керуючого реструктуризації, а тому був позбавлений можливості висловити свої заперечення щодо затвердження плану реструктуризації боргів, поставити на вирішення питання розгляду керуючим рестурктуризацією боргів зауважень AT «УКРСИББАНК» вих. № 25-7/955 від 07.12.2021 року до декларацій Боржника, висловити свою думку з приводу доцільності закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_2 11.12.2021 року керуючим реструктуризації боргів отримано зауваження «УКРСИББАНК» вих № 25-7/955 від 07.12.2021 року до декларацій майна Боржника, які залишені без розгляду. Натомість, 05.01.2022 року на адресу AT «УКРСИББАНК» надійшов від керуючого реструктуризацією Протокол зборів кредиторів у справі № 922/2884/21 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_2 від 21.12.2021 року.

Згідно даного Протоколу зборів кредиторів, кредитор ОСОБА_1 , як кредитор з вирішальною кількістю голосів в 600 голосів проголосував:

1. Схвалення звіту керуючого реструктуризації боргів за результатом проведеної інвентаризації, оцінки майна та перевірки декларації майна Боржника - «ЗА»

2. Схвалення звіту про нарахування і виплату грошової винагороди арбітражному керуючому - «ЗА»

3. Про прийняття рішення схвалення плану реструктуризації боргів боржника -«ПРОТИ»

4. Про прийняття про звернення з клопотанням до господарського суду про перехід до процедури погашення боргів - «ЗА»

5. Про прийняття рішення про закриття провадження у справі про неплатоспроможність - «ПРОТИ»

AT «УКРСИББАНК» вважає, що ОСОБА_1 , який має вирішальний голос в 600 голосів поміж інших кредиторів Боржника - банків: AT «УКРСИББАНК», АТ «ПУМБ», AT «АЛЬФА БАНК» своїм рішенням щодо переходу до стадії погашення боргів ОСОБА_2 вплинув на права інших кредиторів, в тому числі AT «УКРСИББАНК». AT «УКРСИББАНК» вважає, що ОСОБА_1 не є кредитором ОСОБА_2 , його грошові вимоги не є дійсними з огляду на фіктивність правочину, що був начеб то вчинений 03.12.2018 року за договором про безвідсоткову позику в розмірі 1 000 000 грн. AT «УКРСИББАНК» наполягає на тому, що декларації Боржника не містять достовірних данних щодо майнового стану ОСОБА_2 , в деклараціях не відображено майно, яке було придбано Боржником за рахунок отриманих грошових позик, тощо. Дані невідповідності в деклараціях Боржника вплинули на розроблений проект плану рестурктуризації боргів, який не задовольняє кредитора AT «УКРСИББАНК» та не був би ним схвалений. За умови вчасного отримання AT «УКРСИББАНК» запиту керуючого реструктуризацією про голосування з питань порядку денного, AT «УКРСИББАНК» не схвалив би запропонований план рестурктуризації боргів та наполягав би на закритті провадження у справі. При цьому, кредитор ОСОБА_1 , вимоги якого визнано Боржником та Господарським судом Харківської обл. в сумі 600000,00 грн своїм вирішальним голосом визначив подальшу стадію процедури неплатоспроможності щодо переходу до процедури погашення боргів ОСОБА_2 .

Позивач стверджує, що результат голосування ОСОБА_1 вплинув на вирішення поставлених питань порядку денного зборів кредиторів Боржника, і за умови доведення недійсності його грошових вимог, буде наявна правова підстава для проведення повторних зборів кредиторів Боржника. За таких підстав Протокол №1 зборів кредиторів у справі № 922/2884/21 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_2 підлягають визнанню недійсним, як вчиненого без достатніх правових підстав.

АТ «УКРСИББАНК» вважає, що грошові вимоги в сумі 600 000 грн ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - недійсні (відсутні), договір, який начебто був укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 03.12.2018 року про безвідсоткову позику в розмірі 1 000 000 грн, зі строком повернення позики не пізніше 31.12.2020 року. Мета отримання позики - закупівля товару для здійснення підприємницької діяльності та інші витрати, на думку AT «УКРСИББАНК» має ознаки фіктивного правочину.

Відповідно до договору від 03.12.2018 року про безвідсоткову позику в розмірі 1 000 000 грн, ОСОБА_1 передав позику Боржнику під час підписання договору.

В силу положень ст. 1046-1047 ЦК України підтвердження укладання договору позики є розписка або документ, який посвідчує передання позикодавцем визначеної грошової суми. В заяві про неплатоспроможність фізичної особи Боржниця ОСОБА_2 зазначила, що отримані у ОСОБА_1 в борг грошові кошти в сумі 1000 000 грн. вона частково витратила на закупівлю товарів для здійснення нею підприємницької діяльності, частину витратила на інші особисті потреби.

При цьому, згідно відомостей єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань ОСОБА_2 код ЄДРПОУ ОСОБА_2 набула статусу фізичної особи - підприємця 25.03.2019 року, види діяльності: роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу інтернет, реєстрацію припинення фізичної особи -підприємця Наумової К.В припинено 21.06.2021 року. Повторну Реєстрацію фізичної особи - підприємця Наумової К.В. проведено 08.12.2021 року, вид діяльності: рекламні агентства (основний). Тобто, на думку позивача, отримання ОСОБА_2 03.12.2018 року грошових коштів та витрата їх на закупівлю товарів для здійснення підприємницької діяльності, не маючи на той час статуту фізичної особи-підприємця. а також не зазначення ОСОБА_2 цих товарів в Деклараціях про майновий стан боржника, свідчить про те. що такі грошові кошти не отримувались і не витрачались Боржницею. Крім того, основні види діяльності ФОП Наумової К.В. не передбачали роздрібний або оптовий продаж товарів. Отже, отримання грошових коштів в сумі 1 000 000 грн та їх цільове використання не підтверджується реальним настанням правових наслідків, що начеб то було обумовлено між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за договором безвідсоткової грошової позики.

Також, на думку позивача, на фіктивність правочину вказує начебто часткове виконання ОСОБА_2 зобов`язань перед ОСОБА_1 в сумі 400 000 грн. про що були складені відповідні розписки. Матеріалами справи про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_2 не підтверджується її майновий стан, який би дозволяв реально виконувати в таких обсягах зобов`язання. Тобто, у Боржника був відсутній матеріальні активи та відповідний рівень заробітку. При цьому, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 також не має у власності нерухомості, земельних ділянок. Відповідно до відомостей єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 номер РНОКПП НОМЕР_3 не зареєстрований як фізична особа підприємець.

Позивач наголошував, що отримання ОСОБА_1 грошових коштів, які б забезпечували йому можливість надання безвідсоткової грошової позики Боржниці за відсутності надання нею забезпечення у вигляді застави, підлягає доведенню перед судом, в тому числі, шляхом отримання відомостей у фіскальних органів за період 2017-2018 роки про отримання ОСОБА_1 грошових коштів у вигляді винагород, дивідендів, орендної плати, відсотків, тощо, та витребування в КП ХМ БТІ інформації про зареєстровані об`єкти нерухомого майна за ОСОБА_1 , про що AT «УКРСИББАНК» подає відповідне клопотання. Дані відомості будуть беззаперечно підтверджувати дійсний майновий стан ОСОБА_1 на момент укладання оспорюваного правочину.

Відповідно до ч. 4 ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства грошове зобов`язання - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. Правочин щодо майна (робіт, послуг), ринкова вартість яких на день вчинення правочину становить 10 і більше відсотків вартості активів боржника за даними останньої річної фінансової звітності. Якщо замість кількох правочинів боржник міг вчинити один значний правочин, то кожен із таких правочинів вважається значним (ч. 6. Ст.1 КУзПБ). Кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань боржника.

Таким чином, Договір про безвідсоткову позику в розмірі 1 000 000 грн, що був укладений 03.12.2018 року між ОСОБА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 та ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , на думку AT «УКРСИББАНК», має ознаки фіктивного правочину, який вчинений сторонами без настання правових наслідків за ним, а саме: надання грошової позики. З огляду на те. що недійсний правочин не створює правових наслідків і є недійсним з моменту його вчинення. AT «УКРСИББАНК» посилається на недійсність грошової вимоги ОСОБА_1 до Боржника ОСОБА_2 , і наслідком чого - є визнання Протоколу №1 зборів кредиторів у справі №922/2884/21 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_2 від 21.12.2021 року недійсним за рішенням суду.

Арбітражним керуючим Барішевським О.В. було подано заяву із запереченнями на заявлений позов, в якій зазначає, що відповідно до ст.45, ч.1 ст.122, 133 Кодексу України з процедур банкрутства керуючим реструктуризацією ОСОБА_2 розглянуто заяву ОСОБА_1 б/н від 30.09.2021 про визнання грошових вимог у справі про неплатоспроможність фізичної особи на загальну суму 600000,00 грн. та відшкодування витрат на оплату судового збору у розмірі 4540,00 грн. Заява Кредитора складається з грошових вимог за договором позики від 03.12.2018р., укладеному між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . На виконання вказаного договору ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 1000000,00 грн. Підпунктом г) п. 2 договору позики від 03.12.2018р. передбачено обов`язок боржника ОСОБА_2 повернути запозичені кошти кредитору ОСОБА_1 в строк до 31.12.2020р. Кредитор підтверджує часткове повернення з боку боржника коштів за договором позики від 03.12.2018р. в розмірі 100000,00грн. 05.12.2019р. та в розмірі 300000,00грн. 17.12.2020р. Загальна сума повернутих з боку ОСОБА_2 коштів за договором позики від 03.12.2018р. складає 400000,00грн. Внаслідок не повернення вчасно запозичених коштів заборгованість ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 за вказаним вище договором складає 600000,00грн. За результатами розгляду заяви Кредитора, керуючий реструктуризацією не має заперечень щодо суми заявлених вимог. Відповідно до ухвали Господарського суду Харківської області від 29.11.2021р. у справі № 922/2884/21 визнано грошові вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 на суму 600000,00грн. та 4540,00грн. судового збору. На підставі вказаної ухвали суду керуючим реструктуризацією вимоги у сумі 600000,00 грн. включено до реєстру вимог кредиторів у 2 (другу) чергу (п. 2 ч. 4 ст. 133 КУзПБ).

Арбітражний керуючий вважає позовні вимоги банку не обґрунтованими та не законними з огляду на відсутність будь-яких правових підстав для задоволення позовних вимог АТ «Укрсиббанк» про визнання недійсним (фіктивним) договору позики від 03.12.2018р., укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , та визнання недійсним протоколу № 1 від 21.12.2021р. зборів кредиторів у справі № 922/2884/21.

Позивач, обґрунтовуючи недійсність (фіктивність) договору позики посилається на відсутність зареєстрованих на праві власності за позикодавцем ОСОБА_1 об`єктів нерухомого майна та відсутністю у останнього доходів, які б забезпечували йому можливість надання безвідсоткової грошової позики. За клопотанням Позивача на підставі Ухвали Господарського суду Харківської області від 22.08.2022 року у справі № 922/2884/21 витребувано у КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради відомості про реєстрацію права власності на нерухоме майно ОСОБА_1 та копії документів, що підтверджують право власності на таке майно. У ОСОБА_1 та ОСОБА_2 судом витребувано оригінали Договору про безвідсоткову позику в розмірі 1 000 000 грн, що був укладений 03.12.2018 року, та оригінали розписок про часткове повернення боргу ОСОБА_2 для огляду судом при розгляді позовної заяви. У Київської ОДПІ м. Харкова, судом витребувано відомості - Довідку про суму виплачених доходів та утриманих податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ОСОБА_1 за періоди - 2017, 2018, 2019 роки.

У відповідності до положень Цивільного Кодексу України визначено правочин, як дію особи, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; шляхом укладання правочинів суб`єкти цивільних відносин реалізують свої правомочності, суб`єктивні цивільні права за допомогою передачі цих прав іншим учасникам.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Згідно зі статтею 628 зазначеного Кодексу зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

У статті 215 ЦК України унормовано, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

В силу припису статті 204 ЦК України правомірність правочину презюмується, тобто правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Отже, заявляючи позов про визнання недійсним договору (правочину), позивач має довести наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угод недійсними і настанням відповідних наслідків.

Недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

При вирішенні спорів про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, підлягає встановленню наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, за результатами вирішення спору в судовому рішенні вказується в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Для визнання недійсним у судовому порядку правочину необхідно встановити, що правочин не відповідає вимогам закону, або ж його сторонами (стороною) при укладенні було порушено господарську компетенцію.

З системного аналізу змісту статей 16, 203, 215 ЦК України слідує висновок, що для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці.

Відповідно до статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Фіктивний правочин є недійсним незалежно від мети його укладення, оскільки сторони не мають на увазі настання правових наслідків, що породжуються відповідним правочином. Таким може бути визнаний будь-який правочин, в тому числі нотаріально посвідчений. Якщо сторонами не вчинено ніяких дій на виконання фіктивного правочину, господарський суд приймає рішення лише про визнання фіктивного правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі коли на виконання правочину було передано якесь майно, такий правочин не може розцінюватися як фіктивний. Саме лише невчинення сторонами тих чи інших дій на виконання правочину не означає його фіктивності. Визнання фіктивного правочину недійсним потребує встановлення господарським судом умислу його сторін. З урахуванням того, що фіктивний правочин не спрямований на набуття, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків, він не створює цивільно-правових наслідків незалежно від того, чи він був визнаний судом недійсним. У розгляді відповідних справ суд має враховувати, що ознака фіктивності має бути притаманна діям усіх сторін правочину. Якщо хоча б одна з них намагалася досягти правового результату, то даний правочин не може визнаватися фіктивним. Позивач, який вимагає визнання правочину недійсним, повинен довести, що всі учасники правочину не мали наміру створити правові наслідки на момент його вчинення.

Отже, для визнання зобов`язання таким, що вчинено фіктивно, закон вимагає наявність наступних умов: вина осіб, що проявляється у формі умислу, який спрямований на вчинення фіктивного договору; такий умисел повинен виникнути у сторін до моменту укладення договору; метою укладення такого договору є відсутність правових наслідків, обумовлених договором. Відсутність хоча б однієї з цих умов не дає підстав стверджувати, що зобов`язання вчинялося фіктивно. У фіктивних правовідносинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 28.02.2018 у справі № 909/330/16 , від 01.11.2018 у справі №910/18436/16 ).

В той же час, позивачем не доведено наявність усіх зазначених умов для визнання спірного правочину фіктивним.

Окрім того, суд враховує позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду викладену в постанові від 26 квітня 2022 року по справі № 753/1349/20 згідно якої розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який підтверджує не тільки факт укладення договору позики та зміст його умов, але й факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Таким чином, наявна в матеріалах справи розписка про отримання коштів за оспорюваним договором є належним доказом дійсного його виконання сторонами, а отже відсутні підстави для тверджень щодо фіктивності виконання зобов`язань за ним.

Щодо інших доводів позивача суд зазначає, що вони не підтверджують фіктивність договору, оскільки наявність чи відсутність доходів у позикодавця за даними ДПС не може свідчити про те, що вказана позика не була укладена, а всі учасники правочину не мали наміру створити правові наслідки на момент його вчинення, докази на підтвердження законності походження грошових коштів не встановлюють обставини, які позивачем заявляються як підстави для визнання недійсним договору та не зможуть підтвердити вчинення або не вчинення учасниками спору певних дій, що входять до предмету доказування.

Враховуючи встановлені обставини, зазначені положення діючого законодавства України і умови укладеного сторонами Договору, не доведення позивачем наявності умов фіктивності договору позики, суд відмовляє у задоволенні позову про визнання договору безвідсоткової позики фіктивним та про визнання недійсним протоколу № 1 зборів кредиторів у справі № 922/2884/21 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_2 від 21.12.2021 року, як похідної вимоги.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 1, 2, 5, 7, 11, 13, 14, 15, 73, 74, 80, 86, 129, 165, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Укрсиббанк».

Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення його повного тексту. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається в строки та в порядку визначеному ст.ст. 256, 257 ГПК України з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повне рішення складено "18" січня 2023 р.

Суддя Л.С. Лаврова