УХВАЛА

м. Київ

10.01.2023Справа № 910/9562/22

За заявоюПриватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України»
провідстрочення виконання рішення суду
у справі 910/9562/22
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Укрінфоконсалт»
до Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України»
пропро стягнення 19000000,00 грн
Суддя Смирнова Ю.М.

Представники учасників справи:

від позивачаКостинюк О.І.
від відповідача (заявника)Шаповал І.О.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.11.2022 по справі №910/9562/22 позов задоволено повністю, стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрінфоконсалт» заборгованість у розмірі 19000000,00 грн, судовий збір у розмірі 285000,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 45000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.11.2022 відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрінфоконсалт» про ухвалення додаткового рішення у справі №910/9562/22 про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 13500,00 грн.

27.12.2022 на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 09.11.2022 було видано відповідний наказ.

22.12.2022 від Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» надійшла заява про відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 09.11.2022 у справі №910/9562/22.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.12.2022 судове засідання для розгляду заяви про відстрочення виконання судового рішення у справі №910/9562/22 призначено на 04.01.2023.

04.01.2023 від позивача надійшли письмові пояснення щодо заяви про відстрочення виконання судового рішення.

05.01.2023 від заявника надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, а саме: звіту про фінансові результати господарської діяльності Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» за 9 місяців 2022 року; повідомлення Державної авіаційної служби України з інформацією щодо закриття повітряного простору України; повідомлення Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 24.02.2022 щодо закриття повітряного простору України для цивільних користувачів повітряного простору.

У судове засідання, призначене на 10.01.2023, представник заявника (відповідача) з`явився, заяву про відстрочення виконання судового рішення підтримав в повному обсязі, а також підтримав раніше подане клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

Клопотання заявника про долучення доказів до матеріалів справи судом задоволено.

Представник позивача у судове засідання з`явився, проти задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду заперечував.

Розглянувши заяву, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні представників учасників справи, суд зазначає таке.

В обґрунтування поданої заяви відповідач (заявник) зазначає, що авіакомпанією МАУ не оспорювався обов`язок повернення присуджених судом до стягнення коштів у сумі 19000000,00 грн, однак, за твердженням відповідача, термін повернення пов`язувався з отриманням відповідачем коштів від продажу 100 відсотків корпоративних прав в ТОВ «Інтеравіа», а станом на даний час здійснено лише частковий продаж відповідних корпоративних прав.

Як зазначає відповідач, військова агресія російської федерації проти України, введення воєнного стану, закриття починаючи з 24.02.2022 повітряного простору України призвело до повної зупинки регулярного пасажирського сполучення, всіх чартерних рейсів з/до України і фактично операційна діяльність авіакомпанії була зупинена, що спричинило значні фінансові втрати.

Відповідач стверджує, що незважаючи на наявні обставини непереборної сили, в авіакомпанії проводяться (за можливості) всі необхідні розрахунки з працівниками МАУ, а також критичні платежі, невиплата яких може спричинити накладення на авіакомпанію великих штрафних санкцій, а тому, за твердженням відповідача, виконання рішення суду у справі №910/9562/22 може призвести до неможливості вищевказаних розрахунків та ще більше ускладнить фінансовий стан авіакомпанії.

Посилаючись на вказані обставини, відповідач просить суд відстрочити виконання рішення Господарського суду міста Києва від 09.11.2022 у справі №910/9562/22 строком на 11 місяців з дня ухвалення відповідного рішення.

В свою чергу, заперечуючи проти відстрочення виконання рішення суду у даній справі, позивач зазначає, що військова агресія російської федерації проти України є об`єктивними обставинами, в яких доводиться існувати всім учасникам судового процесу у справі №910/9562/22, в тому числі і Товариству з обмеженою відповідальністю «Укрінфоконсалт».

Також позивач зазначає, що строк виконання відповідачем обов`язку щодо повернення коштів настав ще задовго до введення в Україні воєнного стану, і протягом майже 4 років відповідачем не вжито жодних дій для добровільного погашення заборгованості навіть частково.

Крім того, позивач вказує, що відповідачем жодним чином не обґрунтовано, чому саме строк відстрочення виконання рішення має становити 11 місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Частинами 3 - 5 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

З аналізу вказаної норми права вбачається, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом.

При цьому, відстрочення виконання рішення є правом, а не обов`язком суду, яке реалізується виключно у виняткових випадках та за наявності доказів, що підтверджують існування вищевказаних підстав.

За приписами ст.ст. 74, 76-79 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення існування обставин, що можуть бути підставами для відстрочення виконання судового рішення, покладається саме на заявника.

При цьому, відстрочення виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

Враховуючи те, що існування заборгованості, підтверджене обов`язковими та такими, що підлягають виконанню, судовими рішеннями, надає особі, на чию користь воно було винесено, «легітимні сподівання» на те, що заборгованість буде йому сплачено та така заборгованість становить «майно» цієї особи у розумінні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції (рішення у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008), то з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд та права на повагу до приватної власності суд, який надає відстрочку чи розстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити: 1) чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами; 2) чи передбачена домовленістю сторін чи у національному законодавстві компенсація «потерпілій стороні» за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми; 3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача як «потерпілої сторони»; 4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.

Тобто, у цьому контексті для виправдовування затримки виконання рішення суду недостатньо лише зазначити про відсутність у боржника коштів. Обов`язково мають враховуватися і інтереси іншої сторони спору, на користь якої прийнято рішення.

Водночас, оскільки п. 1 ст. 6 Конвенції захищає виконання остаточних судових рішень, вони не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати (рішення ЄСПЛ у справі «Горнсбі проти Греції», у справі «Ясюнієне проти Литви»).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.07.2018 у справі № 905/915/17.

Суд зазначає, що в ході розгляду заяви відповідачем не доведено належними та допустимими доказами існування обставин, які в розумінні ст.331 Господарського процесуального кодексу України можуть бути підставами для відстрочення виконання рішення суду у даній справі.

Складне фінансове становище відповідача, яким обґрунтована винятковість обставин, що ускладнюють виконання судового рішення, не може бути безумовною підставою для надання відстрочки виконання судового рішення.

Як слушно зауважив позивач, зміст заяви відповідача фактично зводиться до того, що його операційна діяльність була зупинена, однак в той же час відповідач сам вказує на здійснення ним діяльності в частині здійснення платежів і розрахунків.

Наявна у справі фінансова звітність Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» за 9 місяців 2022 року хоча і свідчить про значне зменшення доходу відповідача порівняно з попереднім періодом, в той же час підтверджує, що відповідач продовжує ведення певної господарської діяльності, за яку отримує дохід.

При цьому, наданий відповідачем Звіт про фінансові результати не підтверджує відсутності у відповідача майна, за рахунок якого можливим було б задоволення вимог стягувача та погашення існуючої заборгованості.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заява Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» про відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 09.11.2022 по справі №910/9562/22 задоволенню не підлягає.

У відповідності до ч. 7 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.234, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» про відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 09.11.2022 по справі №910/9562/22 відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Ю.М. Смирнова