УХВАЛА

м. Київ

16.01.2023Справа № 910/14870/22

Суддя Літвінова М.Є., розглянувши

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Імперія-Буд"

до 1. Фонду державного майна України

2. Державної казначейської служби України

про забезпечення позову

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Імперія-Буд" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Фонду державного майна України, Державної казначейської служби України та Товариства з обмеженою відповідальністю "Смарттендер", в якому просить суд:

- визнати недійсними результати електронного аукціону з продажу єдиного майнового комплексу "Дніпропетровськавтотранссервіс" № SPE001-UA-20221123- 93262, що відбувся 15.12.2022 року оформлені протоколом, сформованим 15.12.2022 р;

- стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "КОМПАНІЯ "ІМПЕРІЯ-БУД" грошові кошти у сумі 1068 600,00 грн.

10.01.2023 від позивача до суду надійшла заява про забезпечення позову, в якій Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Імперія-Буд просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом:

- заборони Фонду державного майна України (01133, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, 18/9; ідентифікаційний код 00032945) складати та завантажувати в електронну торгову систему акт про відмову Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ "ІМПЕРІЯ-БУД" (49044, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, БУЛЬВАР КАТЕРИНОСЛАВСЬКИЙ, будинок 2; ідентифікаційний код 42400932) як переможця електронного аукціону № SPE001-UA-262 від підписання договору купівлі-продажу;

- заборони Фонду державного майна України (01133, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, 18/9; ідентифікаційний код 00032945) та будь-яким органам приватизації затверджувати та опубліковувати через особистий кабінет протокол про результати електронного аукціону № SPE001-UA-262 з визначенням переможцем електронного аукціону № SPE001-UA-262 учасника з наступною за величиною ціновою пропозицією.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану заяву передано на розгляд судді Літвіновій М.Є.

Разом з тим, суддя Літвінова М.Є. у період з 02.01.2023 по 13.01.2023 перебувала на лікарняному.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких вона ґрунтується, суд прийшов до висновку про її задоволення з огляду на наступне.

Частиною першою статті 2 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з частиною першою статті 11 статті 2 Господарського процесуального кодексу України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Забезпечення позову за своєю правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Забезпечення позову - це, по суті, обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

Тобто, метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову. Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 26.10.2020 по справі №907/477/20.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає глава 10 Господарського процесуального кодексу України.

За приписами ст.136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст.137 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; виключено; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частинами 1, 3 ст.138 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа. У разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

За змістом ст.140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Тобто, за приписами чинного господарського процесуального законодавства таку процесуальну дію, як забезпечення позову, може бути вчинено як до пред`являння позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Наразі, суд зазначає, що у вирішенні питання про забезпечення позову слід здійснювати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18 висловлено правову позицію, відповідно до якої необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Водночас, якщо позивач звертається до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в цьому випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18, а також у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.10.2019 у справі № 904/2285/19, від 16.03.2020 у справі № 916/3245/19, від 21.10.2021 у справі № 910/20007/20, від 30.06.2022 у справі № 911/3616/21(911/184/22, від 13.09.2022 по справі №908/3213/21).

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Аналогічну правову позицію наведено у постановах від 30.03.2018р. Верховного суду по справі №905/2130/17 та від 13.02.2018р. по справі №911/2930/17.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "Право на ефективний засіб юридичного захисту встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи, або забезпечити ефективний захист чи поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі задоволення позову.

Слід зазначити, що згідно рішення Європейського суду з прав людини від 29 червня 2006 року у справі Пантелеєнко проти України засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31 липня 2003 року у справі Дорани проти Ірландії, було зазначено що поняття ефективний засіб передбачає запобігання порушенню або припинення порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи Каіч та інші проти Хорватії (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Тобто, у разі задоволення позовних вимог, судове рішення в частині визнання результатів електронного аукціону недійсними не вимагатиме примусового виконання, то в цьому випадку така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не підлягає дослідженню, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав.

Наразі, судом враховано, що предметом спору у справі №910/14870/22 є дійсність результатів електронного аукціону з продажу єдиного майнового комплексу "Дніпропетровськавтотранссервіс" № SPE001-UA-262, що відбувся 15.12.2022 року оформлені протоколом, сформованим 15.12.2022, яку оскаржує саме переможець цих торгів - Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Імперія-Буд".

У випадках, передбачених частиною дев`ятою статті 14 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна», орган приватизації завантажує рішення про відмову від укладення договору купівлі-продажу в електронній торговій системі. Якщо переможець електронного аукціону відмовився від підписання договору купівлі-продажу чи не підписав договір у встановлені строки, не сплатив ціну продажу об`єкта приватизації у встановлений строк, орган приватизації складає та завантажує відповідний акт в електронну торгову систему.

Таким чином, у випадку якщо протягом відповідного строку ТОВ «КОМПАНІЯ «ІМПЕРІЯ-БУД» не підпише договір купівлі-продажу об`єкта малої приватизації або не сплатить ціну продажу об`єкта приватизації, переможцем такого аукціону буде визначено учасника з наступною за величиною ціновою пропозицією.

У той же час, у випадку складення та завантаження органом приватизації до електронної торгової системи акту про відмову ТОВ «КОМПАНІЯ «ІМПЕРІЯ-БУД», як переможця електронного аукціону № SPE001-UA-262 від підписання договору купівлі- продажу та/або у випадку затвердження та опублікування через особистий кабінет органом приватизації нового протоколу про результати електронного аукціону № SPE001-UA- 262 з визначенням переможцем електронного аукціону № SPE001-UA-20221123- 93262 учасника з наступною за величиною ціновою пропозицією, аукціон буде вважатися таким, що відбувся, що в свою чергу позбавить можливості позивача без додаткового ініціювання судового спору з тими самими відповідачами, повернути гарантійний внесок у розмірі 1 068 600,00 грн.

Наразі, судом також враховано, що метою застосування заходів забезпечення, які визначені позивачем, фактично є упередження негативних наслідків невжиття заявлених заходів забезпечення як для заявника, так і для інших учасників електронного аукціону, які можуть бути визначені переможцем електронного аукціону № SPE001-UA-262 як учасники з наступною за величиною ціновою пропозицією.

Одночасно, надаючи оцінку способам забезпечення позову, які визначені заявником, суд вважає за необхідне акцентувати увагу на тому, що чинним господарським процесуальним законодавством не визначено прямої заборони на забезпечення позову у визначений заявником спосіб.

За таких обставин, виходячи з вищевикладеного у сукупності, суд дійшов висновку щодо задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Імперія-Буд" про забезпечення позову.

З приводу пропозицій щодо зустрічного забезпечення, суд зазначає, що застосування означених заходів у відповідності до ч.1 ст.141 Господарського процесуального кодексу України є правом, а не обов`язком суду для реалізації якого, у даному випадку, у господарського суду достатні підстави відсутні. Крім того, суд зазначає, що відповідач чи інша зацікавлена особа не позбавлені права та можливості звернутись до суду з окремим клопотанням про застосування заходів зустрічного забезпечення у відповідності до ст.141 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.2, 136, 137, 140, 235 Господарського процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Імперія-Буд" про забезпечення позову задовольнити повністю.

2. Вжити заходи забезпечення позову шляхом:

- заборони Фонду державного майна України (01133, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, 18/9; ідентифікаційний код 00032945) складати та завантажувати в електронну торгову систему акт про відмову Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ "ІМПЕРІЯ-БУД" (49044, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, БУЛЬВАР КАТЕРИНОСЛАВСЬКИЙ, будинок 2; ідентифікаційний код 42400932) як переможця електронного аукціону № SPE001-UA-262 від підписання договору купівлі- продажу;

- заборони Фонду державного майна України (01133, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, 18/9; ідентифікаційний код 00032945) та будь-яким органам приватизації затверджувати та опубліковувати через особистий кабінет протокол про результати електронного аукціону № SPE001-UA-262 з визначенням переможцем електронного аукціону № SPE001-UA-262 учасника з наступною за величиною ціновою пропозицією.

Стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ "ІМПЕРІЯ-БУД" (49044, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, БУЛЬВАР КАТЕРИНОСЛАВСЬКИЙ, будинок 2; ідентифікаційний код 42400932).

Боржник: Фонд державного майна України (01133, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, 18/9; ідентифікаційний код 00032945).

3. Ухвала відповідно до положень Закону України Про виконавче провадження є виконавчим документом, набирає законної сили 16.01.2023 та може бути пред`явлена до виконання до 16.01.2026.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її підписання.

СуддяМ.Є. Літвінова