РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.01.2023Справа № 910/13629/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., за участю секретаря судового засідання Дупляченко Ю.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, - Акціонерне товариство "К.Енерго", про стягнення 347 963,63 грн,

за участю представників:

позивача: Грищенка О.М.;

відповідача: Кального Д.В.;

від третьої особи: не з`явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У грудні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" (далі - Товариство), як правонаступник Публічного акціонерного товариства "Київенерго", що в подальшому змінило своє найменування на Акціонерне товариство "К.Енерго", звернулося до Господарського суду міста Києва з вказаним позовом, у якому, посилаючись на статті 11, 512-515, 525, 610, 901, 902, Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статтю 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), просило стягнути з Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (далі - Інститут): 300 300,00 грн, що були перераховані на користь останнього як переоплата за надання послуг експертизи № 20225/18-42/20226/18-43 згідно з платіжним дорученням від 10 жовтня 2018 року № та 32 846,92 грн, які були перераховані відповідачу як передоплата за надання послуг експертизи № 16973/16974/18-71/16975/18-72 згідно з платіжним дорученням від 29 серпня 2018 року № 13056 на суму 150 150,00 грн. Також позивач просив стягнути з Інституту 14 816,71 грн інфляційних втрат, нарахованих на суму боргу в розмірі 300 300,00 грн у період з вересня 2022 року по жовтень 2022 року, підставі статті 625 ЦК України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12 грудня 2022 року відкрито провадження у справі № 910/13629/22 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Судове засідання призначено на 12 січня 2023 року. Також вказаною ухвалою залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, Акціонерне товариство "К.Енерго" (далі - АТ "К.Енерго").

22 грудня 2022 року через загальний відділ діловодства суду Товариство подало супровідний лист від 16 грудня 2022 року № 15-1/12, разом з яким надало докази направлення копій позовної заяви з доданими до неї документами на адресу третьої особи.

28 грудня 2022 року на адресу суду від Інституту надійшов відзив від 26 грудня 2022 року № 10113/13427-1-22/11, у якому відповідач просив суд закрити провадження в справі в частині основного боргу в розмірі 300 300,00 грн, що були сплачені за проведення економічного дослідження № 20225/18-43/20226/18-43, у зв`язку з його добровільною сплатою 22 грудня 2022 року. Також відповідач зазначив, що за його розрахунком обґрунтований розмір інфляційних втрат, нарахованих на вказану суму боргу, що підлягають стягненню, становить 13 355,84 грн. В іншій частині позову щодо стягнення 32 846,92 грн Інститут просив відмовити в зв`язку з необґрунтованістю зазначеної вимоги.

29 грудня 2022 року на адресу суду від Інституту надійшло клопотання від 27 грудня 2022 року про доручення до матеріалів справи доказів направлення копій відзиву з доданими до нього документами на адресу третьої особи.

У цей же день на адресу суду від Товариства надійшла заява від 29 грудня 2022 року № 29-1/12, у якій позивач підтвердив факт сплати Інститутом 300 300,00 грн, та просив суд закрити провадження у справі в частині вказаної суми на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

10 січня 2023 року на електронну адресу суду та 11 січня 2023 року через загальний відділ діловодства суду від Інституту надійшли письмові пояснення від 10 січня 2023 року № 190/267-12-23/11, у яких відповідач також просив суд закрити провадження в справі у частині стягнення основного боргу в розмірі 300 300,00 грн у зв`язку з відсутністю предмета спору, та зазначив, що обґрунтований розмір інфляційних втрат, які підлягають стягненню на користь позивача становить 13 355,84 грн. У задоволенні позову в частині стягнення 32 846,92 грн просив відмовити в зв`язку з необґрунтованістю цих позовних вимог.

11 січня 2023 року на електронну адресу суду від позивача надійшла заява від вказаної дати № 11-1/01, у якій Товариство погоджувалось із розрахунком відповідача щодо розміру інфляційних втрат у сумі 13 355,84 грн, у зв`язку з чим, керуючись пунктом 4 частини 1 статті 231 ГПК України, відмовилось від позовних вимог щодо стягнення 1 406,87 грн інфляційних втрат, а також відмовилось від позовних вимог до відповідача щодо 32 846,92 грн основної заборгованості.

12 січня 2023 року в судовому засіданні позивач підтримав свої заяви про закриття провадження у справі та про відмову від частини позовних вимог, просив суд їх задовольнити та стягнути з відповідача інфляційні втрати в розмірі 13 355,84 грн.

Представник відповідача підтримав подані Товариством вищезазначені заяви, а також не заперечував проти задоволення позову в частині стягнення вказаної суми інфляційних втрат.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

29 серпня 2018 року та 10 жовтня 2018 року Публічне акціонерне товариство "Київенерго", яке пізніше змінило своє найменування на: Акціонерне товариство "К.Енерго" (далі - АТ "К.Енерго"), перерахувало на користь Інституту 300 300,00 грн, як передоплату за надання послуг експертизи № 20225/18-42/20226/18-43 згідно з платіжним дорученням від 10 жовтня 2018 року № , та 150 150,00 грн, як передоплату за надання послуг експертизи № 16973/16974/18-71/16975/18-72 згідно з платіжним дорученням від 29 серпня 2018 року № 13056.

27 липня 2021 року відбувся електронний аукціон, замовником якого був арбітражний керуючий Паркулаб Володимир Григорович, щодо продажу права вимоги на загальногосподарську дебіторську заборгованість у розмірі 38 940 309,12 (лот № 69). Дана обставина підтверджується наявною у матеріалах справи копією відповідного протоколу проведення електронного аукціону № UA-PS-2021-07-16-000066-1.

З вказаного протоколу вбачається, що переможцем зазначеного аукціону стало Товариство за ціною реалізації 70 928,92 грн. Цей протокол підписано уповноваженими представниками позивача і Товариства з обмеженою відповідальністю "Е-Тендер" та скріплений їх печатками.

2 серпня 2021 року між позивачем та АТ "К.Енерго" підписано та скріплено печатками відповідний акт приймання на вказаному аукціоні.

Зі змісту цього акта вбачається, що на підставі протоколу проведення електронного аукціону від 27 липня 2021 року № UA-PS-2021-07-16-000066-l АТ "К.Енерго" передало у власність Товариства об`єкт продажу (лот № 69): право вимоги на загальногосподарську дебіторську заборгованість, підтверджену первинними документами та/або рішеннями суду, АТ "К.Енерго" до осіб, перелік (найменування із ідентифікаційними/ідентифікуючими ознаками/даними) котрих із зазначенням підстав (документів) та дат виникнення заборгованостей, а також розмірів/сум відповідних заборгованостей було розміщено в оголошені про проведення аукціону № UA-PS-2021-07-16-000066-1.

Підписанням цього акта сторони посвідчили передачу АТ "К.Енерго" на користь позивача права грошової вимоги на загальногосподарську дебіторську заборгованість на суму 38 940 309,12 грн. Деталізація змісту та сутності переданого права грошової вимоги на загальногосподарську дебіторську заборгованість АТ "К.Енерго" міститься у додатку № 1 до протоколу від 9 квітня 2021 року № 5 комітету кредиторів АТ "К.Енерго" (справа № 905/1965/19), а також у додатку № 1 до цього акту про придбання майна на аукціоні. Зокрема, до цієї дебіторської заборгованості були включені 300 300,00 грн, сплачені Інституту згідно з платіжним дорученням від 10 жовтня 2018 року № та 150 150,00 грн (сума залишку - 32 846,92 грн), сплачені Інституту згідно з платіжним дорученням від 29 серпня 2018 року № 13056.

У вказаному акті зазначено, що право власності на об`єкт продажу переходить від АТ "К.Енерго" до Товариства після підписання даного документа.

Вищезазначена вартість цього лоту була сплачена позивачем на користь АТ "К.Енерго", що підтверджується копією платіжного доручення від 2 серпня 2021 року № 11815 на суму 70 928,93 грн.

3 вересня 2022 року Товариство звернулося до Інституту з вимогою від 2 вересня 2022 року № 02-1/09, в якій вимагало не пізніше 3 календарних днів з моменту отримання цієї претензії перерахувати на користь позивача 333 146,92 грн (300 300,00 грн + 32 846,92 грн) у зв`язку з ненаданням у повному обсязі оплачених послуг з експертизи.

У своїй відповіді від 2 вересня 2022 року № 02-1/09 Інститут відмовив у поверненні 32 846,92 грн, посилаючись на те, що економічне дослідження № 16973/16974/18-71/16975/18-72 було виконане в повному обсязі, що підтверджується підписаним сторонами відповідним актом. Також у вказаній відповіді Інститут запропонував розстрочити повернення 300 300,00 грн на 6 місяців.

20 жовтня 2022 року Товариство звернулося до відповідача листом-пропозицією № 20-1/10, в якому погодило запропоноване розстрочення вказаної суми коштів та надало проект відповідної угоди. Проте цей правочин так і не був підписаний відповідачем.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Частиною 1 статті 513 ЦК України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється в такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суд звертає увагу на те, що права та обов`язки первісного кредитора у зобов`язанні переходять до нового кредитора з моменту набуття останнім відповідного права вимоги, та в тому обсязі, в якому такі права належали первісному кредитору станом на момент їх відступлення.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до частини 2 статті 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, зокрема, у разі відсутності предмету спору.

Оскільки Інститут після звернення Товариства до суду з цим позовом частково погасив суму спірного основного боргу в розмірі 300 300,00 грн згідно з платіжним дорученням від 22 грудня 2022 року № 1652, суд дійшов висновку про відсутність предмету спору у даній справі в частині зазначеної суми основного боргу, у зв`язку з чим вважає за необхідне провадження у ній щодо вказаної суми закрити на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 ГПК України.

Статтею 191 ГПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову суд роз`яснює наслідки відповідної процесуальної дії, перевіряє, чи не обмежений представник позивача у повноваженнях на її вчинення.

Зі змісту заяви позивача від 11 січня 2023 року № 11-1/01 про відмову від позову вбачається, що в ній Товариство відмовляється від позовних вимог щодо стягнення з Інституту 32 846,92 грн основної заборгованості й 1 460,87 грн інфляційних втрат та просить суд стягнути з відповідача 13 355,84 грн інфляційних втрат.

Судом встановлено, що представник позивача - адвокат Грищенко Олександр Миколайович, представляє Товариство на підставі довіреності від 24 серпня 2022 року, в якій надано право відмовлятися від позову повністю та/або частково, а відтак вказаний представник має повноваження на вчинення такої процесуальної дії.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

За висновком суду, відмова позивача від частини його позовних вимог не суперечить чинному законодавству і не порушує чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси, у зв`язку з чим суд приймає відмову Товариства від вказаних вимог та закриває провадження у справі № 910/13629/22 у частині стягнення 32 846,92 грн та 1 460,87 грн інфляційних втрат.

Суд також звертає увагу позивача на те, що відповідно до частини 3 статті 231 ГПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Також позивач просив суд стягнути з відповідача 13 355,84 грн інфляційних втрат, нарахованих на суму боргу в розмірі 300 300,00 грн у період з вересня 2022 року по жовтень 2022 року.

За умовами частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки заявлений Товариством до стягнення розмір інфляційних втрат є арифметично вірними, відповідає вимогам чинного законодавства, а також визнається Інститутом, позов у частині стягнення з відповідача вказаної компенсаційної виплати підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, позов Товариства підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з частиною 4 статті 231 ГПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Однак, зважаючи на відсутність у матеріалах справи клопотання позивача про повернення йому сплаченої суми судового збору, суд позбавлений можливості вирішити вказане питання по суті на час прийняття даного рішення.

Відтак, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 200,34 грн, пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись статтями 86, 129, 191, 231, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (03057, місто Київ, вулиця Сім`ї Бродських (Смоленська), будинок 6; ідентифікаційний код 02883096) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" (03187, місто Київ, проспект Академіка Глушкова, будинок 40, офіс 315; ідентифікаційний код 38039872) 13 355 (тринадцять тисяч триста п`ятдесят п`ять) грн 84 коп. інфляційних втрат та 200 (двісті) грн 34 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Провадження у справі в частині стягнення з Київського науково-дослідного інституту судових експертиз на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" 333 146,92 грн основного боргу та 1 460,87 грн інфляційних втрат закрити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 17 січня 2023 року.

СуддяЄ.В. Павленко