РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.01.2023Справа № 910/8159/22

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Бондаренко - Легких Г.П., розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу № 910/8159/22

За позовом Служби автомобільних доріг у Хмельницькій області (29000, Хмельницька обл., місто Хмельницький, ВУЛИЦЯ СВОБОДИ, будинок 77; ідентифікаційний код: 25879878)

До Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛФІ СВІТ ЛАЙФ» (Україна, 65069, Одеська обл., місто Одеса, вул.Героїв оборони Одеси, будинок 90)

Про стягнення 616 689, 05 грн.

Без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Служба автомобільних доріг у Хмельницькій області (далі - позивач) звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Крейн Енерджі» (далі - відповідач) про стягнення 616 689, 05 грн.

Також позивач просить стягнути з відповідача понесені судові витрати.

30.08.2022 Господарський суд міста Києва, дослідивши матеріали позовної заяви, дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху, про що постановив відповідну ухвалу та встановив позивачу п`ятиденний строк з дня вручення ухвали від 30.08.2022 для усунення недоліків позовної заяви.

26.09.2022 на електронну адресу суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків, проте дана заява не містила ЕЦП, але містилися відомості, що оригінал даної заяви був направлений до Господарського суду міста Києва засобами поштового зв`язку.

28.09.2022 на електронну адресу суду від позивача надійшов лист (без ЕЦП), в якому останній повідомляв суд, що оригінал заяви про усунення недоліків позовної заяви, який ним був направлений поштою повернувся йому назад.

03.10.2022 від позивача засобами поштового зв`язку надійшла заява, до якої був доданий оригінальний примірник заяви про усунення недоліків позовної заяви, якою позивач усунув недоліки встановлені ухвалою суду від 30.08.2022.

07.11.2022 Господарський суд міста Києва відкрив провадження у справі та розгляд справи ухвалив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Судом був сформований витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з якого вбачається, що 11.11.2022 (тобто після відкриття провадження у справі, але до моменту винесення рішення судом) відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Крейн Енерджі», здійснено державну реєстрацію внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах; зміна повного найменування відповідача з Товариства з обмеженою відповідальністю «Крейн Енерджі» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Алфі Світ Лайф 22»; зміна місцезнаходження відповідача з: 01133, місто Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 34, кімната 413 на 65069, Одеська обл., місто Одеса, вул. Героїв оборони Одеси, будинок 90, в зв`язку з чим судом за власною ініціативою здійснено заміну назви відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа відноситься до виключної підсудності іншого суду.

Оскільки справа судом прийнята до свого провадження з додержанням правил підсудності 07.11.2022, а відповідач змінив своє місцезнаходження 11.11.2022, тобто, в процесі розгляду справи, то дана справа має бути розглянута Господарським судом міста Києва.

Частиною 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення (частина 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

I. Фактичні обставини, що стали підставою спору (підстави позову).

Між Службою автомобільних доріг у Хмельницькій області та Товариством з обмеженою відповідальністю «КРЕЙН ЕНЕРДЖІ» в результаті проведеної процедури закупівлі з дотриманням вимог Закону України «Про публічні закупівлі» укладено Договір № 151/21 від 02 серпня 2021 року на закупівлю бензину А-95, дизельного палива (паливна картка тощо) (09130000-9 нафта і дистиляти) (надалі - Договір).

Згідно з пунктом 1.1 Договору, постачальник зобов`язується поставити та передати у власність замовника Бензин А-95, дизельне паливо (09130000-9 Нафта і дистиляти), а замовник - прийняти і оплатити товар на умовах, що викладені у договорі.

Згідно пункту 1.2. Договору - Найменування товару: Бензин А-95, Дизельне паливо.

Пункт 1.3. Договору - кількість товару: 28 000 літрів: бензину А-95 13 000 літрів, дизельного палива 15 000 літрів.

Пункт 1.6. Договору - Відпуск Товару з мережі автозапровочних станцій (далі АЗС) здійснюється за паливними картками тощо, на отримання товару та відповідно до «Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997р. №1442.

Пункт 3.1. Договору - Ціна Договору складала 757 860 грн у тому числі ПДВ 126310, 00 грн.

Пункт 3.3. Договору - загальна сума Договору визначається як сума всіх видаткових накладних, підписаних сторонами протягом терміну дії Договору.

Пункт 4.2. Договору - платежі за даним договором здійснюються замовником шляхом перерахування безготівкових грошових коштів на поточний рахунок постачальника вказаний у розділі 14 цього договору, на підставі рахунку на оплату та видаткової накладної.

Пункт 4.3. Договору - розрахунки проводяться протягом 10 робочих днів, шляхом оплати замовником після пред`явлення постачальником рахунка на оплату товару.

При цьому, моментом виконання зобов`язань замовника по оплаті товару вважається момент надходження грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника.

Пункт 5.1. Договору - після погодження сторонами кількості та ціни товару (товарної продукції) постачальник за видатковою накладною та на підставі доручення представника замовника надає паливні картки тощо, на пальне встановленої форми відповідного номіналу.

Пункт 5.2. Договору - картки на пальне, тощо повинні містити необхідну ступінь захисту від підробок. Картка містить емблему торгової марки, вказівку на вид (марку) товару та номінал, інші ступені захисту. Картка на пальне, тощо є товарно-розпорядчим документом на товар, на підставі якого здійснюється відпуск товару на АЗС. Картка на пальне тощо не є розрахунковим чи платіжним засобом.

Термін дії картки - не менше 1 року з дня його придбання замовником. Картки діють на території України згідно Додатку до даного Договору.

Для отримання товару (заправки пальним транспортного засобу на АЗС) водій пред`являє оператору АЗС картку на пальне, тощо. Оператор АЗС здійснює відповідну ідентифікацію картки, тощо на пальне та здійснює відпуск товару відповідної марки та кількості, що є підтвердженням факту отримання замовником товару відповідного асортименту та кількості.

Пункт 5.4. Договору - датою поставки товару є дата отримання оператором АЗС картки на пальне від замовника або здійснення розрахунку.

Пункт 5.5. - приймання товару здійснюється в момент завантаження у наданий замовником транспорт.

Підпункт 6.2.2. Договору - замовник має право достроково розірвати цей Договір у разі невиконання зобов`язань постачальником, повідомивши про це його у строк 20 календарних днів.

Підпункт 6.3.1. Договору - постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товарів у строк, згідно даного Договору.

Пункт 7.2. Договору - у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов`язань при закупівлі товарів постачальник сплачує замовнику штрафні санкції (неустойка, штраф, пеня) у розмірі 0, 1 % від суми неякісного або недопоставленого товару за кожний день прострочення, але не менше облікової ставки НБУ, що діяла у період за який нараховується пеня.

Крім сплати неустойки винна сторона компенсує іншій стороні збитки, зумовлені невиконанням або неналежним виконанням своїх зобов`язань за договором.

Пункт 8.3. Договору - у разі коли строк дії обставин непереборно сили продовжується більше ніж 30 днів, кожна із сторін в установленому порядку має право розірвати цей Договір. У разі попередньої оплати постачальник повертає замовнику кошти протягом трьох днів з дня розірвання цього Договору.

Пункт 9.3. Договору - сторони визначають, що всі можливі претензії за даним Договором повинні бути розглянуті сторонами протягом 20 календарних днів з моменту отримання претензії.

Пункт 10.1. Договору - цей Договір набирає чинності з дати підписання і діє до 31 грудня 2021 року, а в частині розрахунків до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Пункт 10.3. Договору - зміна та розірвання договору в односторонньому порядку не допускається.

Пункт 10.4. Договору - сторона договору, яка прийняла рішення про зміну або розірвання договору керується статтею 188 ГК України.

Пункт 11.4. Договору - товар (партія товару) передається уповноваженим особам замовника на АЗС лише на підставі пред`явленого оператору АЗС талону на пальне.

Сторонами також укладено Додаток №1 до Договору - Перелік мережі наявних АЗС постачальника.

Додатковою угодою №1 від 02.08.2021 до Договору сторони внесли зміни до Розділу 13 «Додатки до Договору» та виклали його в наступній редакції:

« 13.1. Специфікація до договору (Додаток №1);

13.2. Перелік мережі наявних АЗС Постачальника (Додаток №2).»

Згідно Специфікації до Договору найменування товару: бензин А-95, 13 000 літрів, ціна за одиницю 28, 32 грн з ПДВ, сума з ПДВ 368 160, 00 грн; дизельне паливо, 15 000 літрів, ціна за одиницю 25, 98 грн з ПДВ, сума з ПДВ 389 700, 00 грн.

Загальна ціна товару з ПДВ 757 860, 00 грн.

Додатковою угодою №2 від 13.08.2021 до Договору сторони вирішили викласти специфікацію до договору в новій редакції: бензин А-95, 12408, 493 літрів, ціна за одиницю 29, 67 грн з ПДВ, сума з ПДВ 368 160, 00 грн; дизельне паливо, 13997, 844 літрів, ціна за одиницю 27, 84 грн з ПДВ, сума з ПДВ 389 700, 00 грн.

Загальна ціна товару з ПДВ 757 860, 00 грн.

Додатковою угодою №3 від 15.12.2021 до Договору сторони вирішили викласти специфікацію до договору в новій редакції: бензин А-95, 3500 літрів, ціна за одиницю 29, 67 грн з ПДВ, сума з ПДВ 103 854, 00 грн; бензин А-95, 8 553, 592 літрів, ціна за одиницю 30, 90 грн з ПДВ, сума з ПДВ 264 306, 00 грн; дизельне паливо, 5 000 літрів, ціна за одиницю 27, 84 грн з ПДВ, сума з ПДВ 139 200, 00 грн; дизельне паливо, 8 434, 343 літрів, ціна за одиницю 29, 70 грн з ПДВ, сума з ПДВ 250 500, 00 грн;

Загальна ціна товару з ПДВ 757 860, 00 грн.

Додатковою угодою №4 від 23.12.2021 до Договору сторони виклали п. 1.3. та п. 3.1. Договору в новій редакції:

п. 1.3. Кількість товару: 25 480 літрів: бензину А-95 - 12 050 л, дизельного палива - 13 430 л.

п. 3.1. Ціна цього Договору становить - 757 620, 00 грн, у тому числі ПДВ - 126 279, 00 грн.

Додатковою угодою №4 від 23.12.2021 до Договору сторони в тому числі керуючись ч. 6 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», п. 10.5. вищезазначеного договору для забезпечення пальним Службу автомобільних доріг у Хмельницькій області продовжити дію Договору №151/21 від 02.08.2021 на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початок наступного року, в обсязі, що не перевищує 20 відсотків від суми, визначеної у Договорі, укладеному у попередньому році (п. 2).

Згідно п. 3 Додаткової угоди №4 від 23.12.2021 до Договору угода вважається укладеною і набирає чинності з моменту ї підписання сторонами, скріплення її печатками сторін і діє з 01 січня 2022 до 31 березня 2022.

Позивач стверджує, що Службою автомобільних доріг у Хмельницькій області зобов`язання було виконано в повному обсязі.

За твердженнями позивача, починаючи з 04.02.2022 відповідач припинив виконання зобов`язань по Договору, зокрема, АЗС постачальника припинили відпуск палива позивачеві по талонах, які є підставою для відвантаження палива з АЗС постачальника. У зв`язку з відмовою у видачі товару, Службою автомобільних доріг у Хмельницькій області не отримано товар, що був оплачений.

11.02.2022 відповідач листом №02/44/13-О просив позивача надати кількість не отоварених талонів, які є у наявності Служби автомобільних доріг у Хмельницькій області для коригування господарської діяльності з метою забезпечення отоварення відповідного об`єму чи повернення коштів згідно залишків.

У відповідь Служба автомобільних доріг у Хмельницькій області листом від 15.02.2022 №281 надала інформацію відповідачу щодо кількості не отоварених талонів торговельної марки «Крейн Енерджі».

Проте, станом на день подання позовної заяви позивач не отримав палива на суму та кошти на суму 501 249, 90 грн, а саме бензин А-95 кількістю 7 890 літрів, а саме: паливні картки 10 л (413 шт. на 4 130 л), 20 л (188 шт. на 3 760 л), дизельне паливо кількістю 8 700 літрів, а саме: паливні картки 10 л (436 шт. на 4 360 л), 20 л (217 шт. на 4 340 л).

Позивач стверджує, що внаслідок неналежного виконання зобов`язань відповідача, а також у зв`язку з військовою агресією росії проти України, що є форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили), яка триває більше ніж 30 днів, 30.03.2022 він надіслав відповідачу лист №431 про дострокове розірвання договору №151/21 від 02.08.2021 на закупівлю бензину А-95, дизельного палива (паливна картка тощо) (0913000-9 Нафта і дистиляти) з 30.03.2022 та про повернення коштів на суму 501 249, 90 грн у встановлений п. 8.3. даного договору строк.

Зазначене зобов`язання, передбачене п. 8.3. Договору, не було виконано відповідачем, що стало підставою для звернення з позовом про стягнення грошових коштів до суду.

II. Предмет позову.

Предметом позову Служби автомобільних доріг у Хмельницькій області є зобов`язання ТОВ «Крейн Енерджі» (ТОВ «АЛФІ СВІТ ЛАЙФ 22») з повернення грошових коштів за не отоварені талони в сукупному розмірі 501 249, 90 грн на підставі п. 8.3. Договору, а також 49 775, 41 грн інфляційних втрат та 65 663, 74 грн пені в порядку п. 7.2. Договору.

III. Доводи позивача щодо суті позовних вимог.

(1) Позивачем було в повному обсязі виконано зобов`язання за договором та оплачено видаткові накладні №329 від 16.08.2021, №454 від 05.10.2021, №623 від 16.12.2021, та відповідні рахунки по ним, що підтверджується платіжними дорученнями №744 від 16.08.2021 про оплату рахунку та ВН №329 від 16.08.2021 на суму 128 940, 00 грн, платіжним дорученням №946 від 07.10.2021 про оплату рахунку та ВН №454 від 05.10.2021 на суму 114 114, 00 грн, платіжним дорученням №1235 від 20.12.2021 про оплату рахунку та ВН №623 від 16.12.2021 на суму 514 566, 00 грн. Загальна вартість перерахованих коштів 757 620, 00 грн.

(2) З 04.02.2022 відповідач припинив відпуск пального за талонами.

(3) 30.03.2022, 04.08.2022, 08.08.2022, 10.08.2022 уповноваженими представниками позивача складено Акт про факт відмови АЗС від відпуску пального, представники АЗС від підписання вказаних актів відмовились.

(4) внаслідок неналежного виконання відповідачем умов Договору неотовареними залишились талони на суму 501 249, 90 грн, а саме бензин А-95 кількістю 7 890 літрів, а саме: паливні картки 10 л (413 шт. на 4 130 л), 20 л (188 шт. на 3 760 л), дизельне паливо кількістю 8 700 літрів, а саме: паливні картки 10 л (436 шт. на 4 360 л), 20 л (217 шт. на 4 340 л).

(5) військова агресія росії проти України є форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили), яка триває більше ніж 30 днів, що надає позивачу право передбачене п 8.3. Договору на розірвання договору.

(6) 30.03.2022 позивач, керуючись п. 8.3. Договору направив відповідачу лист про дострокове розірвання договору з 30.03.2022 та повернення коштів протягом трьох днів з дня розірвання договору, а відтак відповідач з 04.04.2022 є таким, що прострочив виконання зобов`язання з повернення грошових коштів за не отоварені талони.

(7) Відповідач зобов`язаний повернути позивачеві грошові кошти за неотоварені талони в сукупному розмірі 501 249, 90 грн, а також 49 775, 41 грн інфляційних втрат та 65 663, 74 грн пені в порядку п. 7.2. та п. 8.3. Договору за період з 04.04.2022 по 12.08.2022.

IV. Обґрунтування вирішення спору за наявними матеріалами справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.11.2022 відкрито провадження у справі №910/8159/22 та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними матеріалами.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 11 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з ч. 4 ст. 89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів ГПК України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 07.11.2022 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 01133, місто Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 34, кімната 413).

Втім, ухвала суду була повернута органом поштового зв`язку без вручення відповідачу з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Частиною 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи підтверджень наявності порушень оператором поштового зв`язку вимог Правил надання послуг поштового зв`язку, суд вважає, що у разі, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто, повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Сам лише факт не отримання заявником кореспонденції, якою суд з додержанням вимог процесуального закону надсилав судову кореспонденцію за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною не виконання ухвали суду, оскільки зумовлений не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на її адресу.

Суд також звертає увагу на те, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому, отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Отже, суд належним чином виконав свій обов`язок щодо повідомлення відповідача про розгляд справи.

При цьому, судом також враховано, що відповідно до ч. 2 ст.2 Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання, крім ухвал про арешт майна та тимчасовий доступ до речей та документів у кримінальних провадженнях, які підлягають оприлюдненню не раніше дня їх звернення до виконання. Судові рішення також можуть публікуватися в друкованих виданнях із додержанням вимог цього Закону.

За змістом частини 1, 2 статті 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалою про відкриття провадження у справі №910/8159/22 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua), яка оприлюднена 09.11.2022 після відновлення доступу до Реєстру судових рішень і до моменту винесення рішення у справі.

Разом з цим, у відповідності до вимог статей 165, 251 Господарського процесуального кодексу України, відповідачу був встановлений строк для подання відзиву на позовну заяву протягом 15-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Втім, відповідач у визначений законом строк не подав ні відзиву на позовну заяву, ні клопотання про продовження строку на його подання.

Приписами ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у встановлений строк не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

V. Оцінка доказів судом та висновки суду.

З урахуванням предмету позовних вимог, суд визначає, що перелік обставин, які є предметом доказування у справі, становлять обставини, від яких залежить відповідь на такі ключові питання:

- чи порушені відповідачем умови договору щодо поставки товару?

- чи дотримано позивачем порядок розірвання договору укладеного між сторонами, а відтак, чи вважається такий договір розірваним, а до спірних правовідносин підлягає застосуванню п. 8.3. договору?

- які норми права підлягають застосуванню до спірних правовідносин?

- чи підлягають позовні вимоги задоволенню та в якій частині?

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Статтею 174 Господарського Кодексу України визначено, що господарські зобов`язання виникають, зокрема, безпосередньо з господарського договору, інших угод, передбачених законом, але таких, які йому не суперечать, а також внаслідок подій, з якими закон пов`язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

Господарські зобов`язання між сторонами виникли на підставі укладеного між сторонами Договору № 151/21 від 02 серпня 2021 року за результатами проведеної процедури закупівлі бензину А-95, дизельного палива (паливна картка тощо) (09130000-9 нафта і дистиляти), який за своєю правовою природою є договором поставки товару.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частин 1, 2 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 Цивільного кодексу України).

Згідно пункту 3.1. Договору та Специфікації, що є додатком №1 до Договору у відповідних редакціях, загальна вартість товару становить 757 860, 00 грн.

Пунктом 3.3. Договору визначено, що загальна сума Договору визначається як сума всіх видаткових накладних, підписаних сторонами протягом терміну дії даного Договору.

Згідно пункту 5.1. Договору - після погодження сторонами кількості та ціни товару (товарної продукції) постачальник за видатковою накладною та на підставі доручення представника замовника надає паливні картки тощо, на пальне встановленої форми відповідного номіналу.

Матеріалами справи підтверджено підписання між сторонами видаткових накладних на загальну вартість товару 757 620, 00 грн, що відповідає умовам Договору та Специфікації до нього, а саме:

1) ВН №329 від 16.08.2021 на суму 128 940, 00 грн з ПДВ, з яких:

бензин А-95 (талони), 2 000 л, ціна без ПДВ 24, 73 грн, сума без ПДВ 49 450, 00 грн;

дизельне паливо (талони), 2 500 л, ціна без ПДВ 23, 20 грн, сума без ПДВ 58 000, 00 грн.

2) ВН №454 від 05.10.2021 на суму 114 114, 00 грн з ПДВ, з яких:

бензин А-95 (талони), 1 500 л, ціна без ПДВ 24, 73 грн, сума без ПДВ 37 095, 00 грн;

дизельне паливо (талони), 2 500 л, ціна без ПДВ 23, 20 грн, сума без ПДВ 58 000, 00 грн.

3) ВН №623 від 16.12.2021 на суму 5114 566, 00 грн з ПДВ, з яких:

бензин А-95 (талони), 8 550 л, ціна без ПДВ 25, 75 грн, сума без ПДВ 220 162, 50 грн;

дизельне паливо (талони), 8 430 л, ціна без ПДВ 24, 75 грн, сума без ПДВ 208 642, 50 грн.

Згідно пункту 4.2. Договору - платежі за даним договором здійснюються замовником шляхом перерахування безготівкових грошових коштів на поточний рахунок постачальника вказаний у розділі 14 цього договору, на підставі рахунку на оплату та видаткової накладної.

На підставі вище зазначених видаткових накладних відповідачем були виставлені рахунки на оплату товару №329 від 16.08.2021, №454 від 05.10.2021, №623 від 16.12.2021, що були оплачені позивачем в сукупному розмірі 757 620, 00 грн, згідно:

платіжного доручення №744 від 16.08.2021 на суму 128 940, 00 грн,

платіжного доручення №946 від 07.10.2021 на суму 114 114, 00 грн,

платіжного доручення №1235 від 20.12.2021 на суму 514 566, 00 грн.

Докази оплати позивачем відповідачу вартості палива на суму 757 620, 00 грн надані в матеріали справи.

Таким чином, факт підписання сторонами видаткових накладних, виставлення рахунку на оплату талонів палива, оплата таких талонів, підтверджує факт передачі талонів - товарно-розпорядчих документів, які надають позивачу право на отримання відповідної кількості товару у майбутньому.

При цьому, згідно п. 5.2. та п. 5.4. Договору для отримання товару водій пред`являє оператору АЗС картки на пальне, а датою поставки є дата отримання оператором АЗС картки на пальне від замовника або здійснення розрахунку. Підтвердженням факту отримання замовником товару є ідентифікація відповідного талону оператором АЗС та здійснення відпуску товару відповідної марки.

Пунктом 5.5. Договору передбачено, що приймання товару здійснюється в момент завантаження у наданий замовником транспорт.

Отже, поставка та приймання товару здійснюється на підставі пред`явленої оператору АЗС паливної картки, її ідентифікації оператором, після чого паливо завантажується у транспорт.

Водночас, матеріалами справи, а зокрема, наданим суду копіями неотоварених талонів підтверджується, що талони на суму 501 249, 90 грн не реалізовані, а відтак позивач недоотримав товар на вказану суму, а саме:

- бензин А-95 кількістю 7 890 літрів: паливні картки 10 л (413 шт. на 4 130 л), 20 л (188 шт. на 3 760 л);

- дизельне паливо кількістю 8 700 літрів: паливні картки 10 л (436 шт. на 4 360 л), 20 л (217 шт. на 4 340 л).

Згідно наданого суду розрахунку вбачається, що неотовареними залишились талони, що були придбані: за видатковою накладною №329 від 16.08.2021 (бензину А-95 в кількості: 10 л - 3 шт (29, 67 грн з ПДВ), 20 л - 5 шт (29, 67 грн з ПДВ)/ дизельного палива в кількості: 10 л - 8 шт (27, 84 грн ПДВ), 20 л - 17 шт (27, 84 грн з ПДВ); за видатковою накладною №623 від 16.12.2021 (бензину А-95 в кількості: 10 л - 410 шт (30, 90 грн з ПДВ), 20 л - 183 шт (30, 90 грн з ПДВ)/ дизельного палива в кількості: 10 л - 428 шт (29, 80 грн з ПДВ), 20 л - 200 шт (29, 70 грн з ПДВ).

Таким чином, на момент прийняття судом рішення по справі неотовареними відповідачем є талони на суму 501 249, 90 грн, а отже суд дійшов висновку, що відповідачем порушено обов`язок з завантаження (поставки) товару у строк, згідно даного Договору (після пред`явлення оператору АЗС паливної картки).

Разом з тим, позовні вимоги позивач обґрунтовує невиконанням відповідачем зобов`язання передбаченого пунктом 8.3. Договору згідно якого, у разі коли строк дії обставин непереборно сили продовжується більше ніж 30 днів, кожна із сторін в установленому порядку має право розірвати цей Договір. У разі попередньої оплати постачальник повертає замовнику кошти протягом трьох днів з дня розірвання цього Договору.

В матеріалах справи наявний лист позивача до відповідача від 30.03.2022 №431 про дострокове розірвання договору №151/21 від 02.08.2021 на закупівлю бензину А-95, дизельного палива (паливна картка тощо) (0913000-9 Нафта і дистиляти), в якому позивач повідомив відповідача про те, що враховуючи неналежне виконання зобов`язань відповідачем, у зв`язку з військовою агресією росії проти України, що є форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили), яка триває більше ніж 30 днів, Служба автомобільних доріг у Хмельницькій області розриває Договір з 30 березня 2022 та вимагає повернення коштів на суму 501 249, 90 грн у встановлений п. 8.3. даного договору строк.

Позивач вважає, що оскільки, грошові кошти за не отоварені талони відповідачем повернуті не були, відповідач є такими, що порушив обов`язок передбачений п. 8.3. Договору з 04.04.2022, втім суд не погоджується з даним висновком позивача, з огляду на наступне.

За приписами ч. 1 ст. 637 ЦК України тлумачення умов договору здійснюється відповідно до ст. 213 ЦК України. У частинах 3-4 ст. 213 ЦК України визначаються загальні способи, що застосовуватимуться при тлумаченні, які втілюються в трьох рівнях тлумачення.

Перший рівень тлумачення здійснюється за допомогою однакових для всього змісту правочину значень слів і понять, а також загальноприйнятих у відповідній сфері відносин значення термінів.

Другим рівнем тлумачення (у разі, якщо за першого підходу не вдалося витлумачити зміст правочину) є порівняння різних частин правочину як між собою, так і зі змістом правочину в цілому, а також з намірами сторін, які вони виражали при вчиненні правочину, а також з чого вони виходили при його виконанні.

Третім рівнем тлумачення (при без результативності перших двох) є врахування: (а) мети правочину, (б) змісту попередніх переговорів, (в) усталеної практики відносин між сторонами (якщо сторони перебували раніш в правовідносинах між собою), (г) звичаїв ділового обороту; (ґ) подальшої поведінки сторін; (д) тексту типового договору; (е) інших обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, тлумаченню підлягає зміст правочину або його частина за правилами, встановленими ст. 213 ЦК України.

Суд зазначає, що у разі, якщо з`ясувати справжній зміст відповідної умови договору неможливо за допомогою загальних підходів до тлумачення змісту правочину, передбачених у частинах третій та четвертій ст. 213 ЦК України, слід застосовувати принцип contra proferentem.

Contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав). Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. При цьому це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою.

Аналогічного висновку дійшов Верховний суд у складі Касаційного господарського суду по справі №910/1121/19 в постанові від 27.02.2020.

Умовами Договору сторони передбачили право замовника достроково розірвати договір у разі невиконання зобов`язань постачальником, повідомивши про це його у строк 20 календарних днів (підпункт 6.2.2.).

Поряд з цим, в пунктах 10.3. та 10.4 Договору сторони вказали, що зміна або розірвання договору в односторонньому порядку не допускається, а сторона , яка прийняла рішення про зміну або розірвання договору керується статтею 188 ГК України.

Згідно частин 1-4 статті 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Пунктом 9.3. Договору сторони визначили, що всі можливі претензії за даним Договором повинні бути розглянуті сторонами протягом 20 календарних днів з моменту отримання претензії.

Оцінюючи умови договору щодо його дострокового розірвання, в тому числі у зв`язку із форс-мажорною обставиною або неналежним виконанням постачальником умов договору, суд не може встановити, що вказаним договором була передбачена можливість одностороннього розірвання договору з боку замовника, навіть у випадку настання форс-мажорних обставин, невиконання зобов`язання постачальником.

Суд дійшов висновку, що в даному випадку дострокове розірвання укладеного між сторонами договору можливе за згодою сторін або в судовому порядку керуючись при цьому приписами статті 188 ГК України, з окремим доведенням наявності форс-мажорних обставин, що впливають на виконання зобов`язань за укладеним договором.

Крім того, стаття 693 ЦК України також передбачає інші, аніж розірвання договору поставки в односторонньому порядку, права замовника у випадку не передання товару постачальником, який юув попередньо оплачений покупцем.

З метою дострокового розірвання договору позивач з дотриманням передбаченого статтею 188 ГК України порядку повинен був направити відповідачеві пропозицію про його розірвання, яка мала бути розглянута відповідачем в строк передбачений п. 9.3. Договору та ч. 3 ст. 188 ГК України.

У випадку недосягнення згоди щодо розірвання договору, або у разі неодержання відповіді у встановлений строк позивач керуючись ч. 4 ст. 188 ГК України звертається до суду з позовною вимогою про розірвання договору.

Крім того, позивач не надає суду жодних доказів надіслання листа від 30.03.2022 про дострокове розірвання договору на адресу відповідача.

З підстав вищевстановленого, суд дійшов висновку про те, що Договір є чинний, оскільки, сторонами не розірваний та в судовому порядку не оспорений, а отже, в силу вимог ст. 204, 629 ЦК України правочин є правомірним та обов`язковим для виконання сторонами, відтак позивач помилково застосовує до спірних правовідносин пункт 8.3. Договору.

Однак, на переконання суду, помилкові висновки відповідача щодо застосування неналежного пункту договору не є підставою для відмови у позові, з огляду на те, що неналежне виконання умов договору з відвантаження товару в оплаченому розмірі є встановленим та доведеним.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 04.12.2019 у справі №917/1739/17 (пункти 85, 86) зробила висновок, що суди, з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини (аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі №924/1473/15). Зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору (аналогічну правову позицію викладено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі №761/6144/15-ц). Велика Палата Верховного Суду зазначає, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 Цивільного кодексу України).

Згідно ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідач доказів виконання умов договору в частині отоварення всієї кількості талонів суду не надав, відтак перераховані позивачем кошти у розмірі 501 249, 90 грн є попередньою оплатою та підлягають поверненню позивачеві на підставі ч. 2 ст. 693 ЦК України на його вимогу,

Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині стягнення основного боргу підлягають задоволенню.

Разом з тим, щодо позовних вимог про стягнення інфляційних втрат у розмірі 49 775, 41 грн, а також пені у розмірі 65 663, 74 грн за період прострочення з 04.04.2022 по 12.08.2022, суд зазначає наступне.

Пунктом 7.2. Договору передбачено, що у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов`язань при закупівлі товарів постачальник сплачує замовнику штрафні санкції (неустойка, штраф, пеня) у розмірі 0, 1 % від суми неякісного або недопоставленого товару за кожний день прострочення, але не менше облікової ставки НБУ, що діяла у період за який нараховується пеня.

Період прострочення виконання відповідачем зобов`язання визначений позивачем у відповідності до п. 8.3. Договору, що є помилковим, з огляду на зроблений судом висновок про чинність Договору.

Отже, в даному випадку ключовим є встановлення моменту порушення відповідачем обов`язку з відвантаження товару (відмову у наданні пального на відповідній АЗС), а не повернення грошових коштів, строк повернення яких станом на 04.04.2022 не настав, оскільки, матеріали справи не містять доказів надсилання відповідної вимоги про повернення коштів на підставі ч. 2 ст. 693 ЦК України на поштову адресу відповідача.

Судом вище встановлено, що відповідач в силу умов п. 5.2., 5.4., 5.5. Договору зобов`язаний передати позивачеві товар після пред`явлення оператору АЗС паливної картки та її ідентифікації.

В матеріалах справи наявні Акти про факт відмови АЗС від відпуску пального від 30.03.2022, 04.08.2022, 08.08.2022, 10.08.2022, що підписані в односторонньому порядку лише уповноваженими представниками позивача, щодо відповідача вчинено запис про те, що представники АЗС від підпису на таких актах відмовились.

Суд зазначає, що саме лише здійснення обрахунку позивачем штрафних санкцій не є безумовною підставою визнання його обґрунтованим, оскільки, при здійсненні відповідних розрахунків за недопоставку товару позивач повинен виходити з умов укладеного між ним та відповідачем Договору, тобто арифметичні розрахунки повинні бути обґрунтованими датою настання прострочення виконання зобов`язань (в даному випадку з наступного дня після відмови у відпуску пального за кожною окремою паливною карткою).

Так, кожна паливна картка (талон) має власну форму встановленого номіналу, штрих-код та дату, однак зі складених в односторонньому порядку актів про відмову від відпуску пального не можливо ідентифікувати за якими паливними картками (талонами), копії яких наявні в матеріалах справи та в яку дату в отоваренні було відмовлено, а відтак суд позбавлений можливості самостійно встановити боргові періоди на які підлягає нарахуванню пеня на суму недопоставленого товару, відтак позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо стягнення інфляційних втрат, то суд зазначає, що частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, інфляційні втрати нараховуються на суму невиконаного грошового зобов`язання. В даному випадку, судом вище встановлено, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню ч. 2 ст. 693 ЦК України.

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. У разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

З огляду на відсутність в матеріалах справи доказів надіслання відповідачеві в порядку ч. 2 ст. 693 ЦК України вимоги про повернення попередньої оплати раніше, а ніж у формі звернення із даним позовом до суду, суд вважає помилковими висновки позивача про нарахування інфляційних втрат на суму основного боргу з 04.04.2022, оскільки грошове зобов`язання відповідача з повернення попередньої оплати у розмірі 501 249, 90 грн станом на вказану дату не виникло, а отже позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат не підлягають задоволенню.

VI. Розподіл судових витрат.

Судові витрати зі сплати судового збору відповідно до приписів ст. 129 ГПК України покладаються судом на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 13, 73-77, 86, 129, 182, 183, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Служби автомобільних доріг у Хмельницькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛФІ СВІТ ЛАЙФ» про стягнення 616 689, 05 грн задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛФІ СВІТ ЛАЙФ» (Україна, 65069, Одеська обл., місто Одеса, вул. Героїв оборони Одеси, будинок 90; ідентифікаційний код: 41829696) на користь Служби автомобільних доріг у Хмельницькій області (29000, Хмельницька обл., місто Хмельницький, ВУЛИЦЯ СВОБОДИ, будинок 77; ідентифікаційний код: 25879878) суму основного боргу у розмірі 501 249 (п`ятсот одна тисяча двісті сорок дев`ять) грн 90 коп. - основного боргу, а також судовий збір у розмірі 7 518 (сім тисяч п`ятсот вісімнадцять) грн 76 коп.

3. Відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення 49 775, 41 грн інфляційних втрат, а також 65 663, 74 грн пені.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Г. П. Бондаренко-Легких