ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

(додаткове)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" січня 2023 р.м. ХарківСправа № 922/1552/22

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Присяжнюк О.О.

При секретарі Іванії К.В.

за участю представників:

позивача - не з`явився

відповідача - не з`явився.

розглянувши заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Теплоекоенерго" від "02" січня 2023 р. про розподіл судових витрат (вх.№ 74/23) по справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Теплоекоенерго"(18002, м. Черкаси, вух Святотроїцька, 73. оф. 24)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "МП "Промтехкомплект"(61080, м. Харків, проспект Гагаріна, буд. 201. оф. 318)
про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Теплоекоенерго" звернулось до Господарського суду Харківської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "МП "Промтехкомплект" , в якій просить суд:

1.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «МП «ПРОМ ТЕХКОМПЛЕКТ» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Теплоекоенерго" 642 502,07 грн. з яких: передоплата у розмірі 275 352,00 грн., 236 823,28 грн. пені, 105 590.37 грн. інфляційних збитків та три відсотки річних у розмірі 24 736.42 грн.

2.Судові витрати покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «МП «ПРОМТЕХКОМПЛЕКТ».

Рішенням Господарського суду Харківської області від 27.12.2022 року, позовні вимоги задоволено повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «МП «ПРОМ ТЕХКОМПЛЕКТ»(61080, м. Харків, проспект Гагаріна, буд. 201. оф. 318, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Теплоекоенерго"(18002, м. Черкаси, вух Святотроїцька, 73. оф. 24, ) - 642 502,07 грн. з яких: передоплата у розмірі 275 352,00 грн, 236 823,28 грн. пені, 105 590.37 грн. інфляційних збитків, три відсотки річних у розмірі 24 736.42 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 9637,55грн.

02.01.2023 року від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Теплоекоенерго" надійшла заява про розподіл витрат на правничу допомогу (вх.№ 74/23), в якій представник позивача просить суд:

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «МП «ПРОМТЕХКОМПЛЕКТ» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕПЛОЕКОЕНЕРГО» понесені судові витрати, пов`язані з розглядом справи в Господарському суді Харківської області, зокрема витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 53 475,15 гривень.

Ухвалою Господарського суду від 03 січня 2023 року, судове засідання для розгляду заяви представника Приватного акціонерного товариства "Енергетична компанія "Барвінок" про ухвалення додаткового рішення у справі призначено на до розгляду у судовому засіданні на 10 січня 2023 року о 12:45 год.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

09.01.2023 року від представника позивача, електронною поштою надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутністю.

Представники сторін в судове засідання 10.01.2023 не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча належним чином повідомлені про час, дату та місце проведення судового засідання.

Приймаючи додаткове рішення у справі № 922/1552/22, суд виходив з наступного.

За приписами ч. 1 ст. 221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Частиною 3 ст. 221 ГПК України встановлено, що у випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 ст. 126 ГПК України закріплено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 ГПК України).

За приписами ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (до яких у тому числі відносяться й витрати на професійну правничу допомогу), покладаються: у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 5 ст. 126 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

У позовній заяві позивачем наведено попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які він очікував понести у зв`язку з розглядом справи, згідно з яким вартість таких витрат визначена в розмірі 60 000,00 грн.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 27.12.2022 позов було задоволено повністю, однак розподіл понесених позивачем судових витрат на правову допомогу не здійснювався.

Відповідно до поданого клопотання про ухвалення додаткового рішення у справі позивач просив покласти на відповідача понесені ним витрати на правову допомогу в розмірі 8 500,00 гривень - 510 хвилин, витрачених на складання документів (заяв, клопотань, претензій, заяв по суті справи); «Гонорар успіху» в розмірі 7% від ціни позову становить 44 975,15 гривень. Всього до сплати: 53 475,15 гривень.

Судом встановлено, що представник позивача Накоп`юк Я.В. є адвокатом, що підтверджується свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю ЧК № 001243 від 16.12.2019.

На підтвердження понесених ним судових витрат позивач долучив до матеріалів справи:

- договір про надання правової допомоги № 69-07 від 21.07.2021, укладений між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Право, бізнес і фінанси»;

- акт виконаних робіт (наданих послуг) № 69-07/03 від 30.12.2022 з наведенням детального переліку виконаних робіт та обсягу витраченого адвокатом часу;

- рахунок на оплату №69-07/03 від 30.12.2022 на суму 53475,15 грн.

21.07.2021 між Товариством та ОА «Право, бізнес і фінанси» укладено Договір про надання правової допомоги № 69-07, згідно з п. 4.3 якого вартість наданих адвокатом послуг складає 1 000,00 гривень за одну годину роботи.

Згідно з п. 4.7 Договору Сторони домовилися про «гонорар успіху», якщо для Клієнта прийнято позитивне рішення. Розмір «гонорару успіху» становить 7% від ціни позову.

Так, згідно Акта виконаних робіт (наданих послуг) № 69-07/03 від 30.12.2022 Клієнту надано юридичні послуги, на які витрачено 510 хвилин, що становить 8 500,00 гривень.

«Гонорар успіху» у розмірі 7% від ціни позову склав 44 975,15 гривень.

Водночас, п. З вказаного Акта Сторони погодили, що оплату у розмірі 100% Клієнт здійснює протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня складання цього Акта.

Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 26 Закону № 5076-VI адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Так, договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону № 5076-VI).

Закон № 5076-VI формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Велика Палата Верховного Суду зауважує, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Як вбачається з акту виконаних робіт (наданих послуг) № 69-07/03 від 30.12.2022 до суми вказаного акту був включений «гонорар успіху», який за домовленістю сторін договору становить 7% від ціни позову (п. 4.7 договору про надання правової допомоги).

У зв`язку з цим суд вказує таке.

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Суд зауважує, що за наявності угод, які передбачають «гонорар успіху», ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22 лютого 2005 року у справі «Пакдемірлі проти Туреччини» (Pakdemirli v. Turkey, заява № 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала «гонорар успіху» у сумі 6 672,9 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70-72).

З урахуванням наведеного вище не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (правова позиція, викладена у постанові ВП ВС від 12.05.2020 по справі № 904/4507/18).

Беручи до уваги наведену правову позицію Верховного Суду, господарський суд вказує, що гонорар успіху не є витратами на правову допомогу, що носять обов`язковий характер, без понесення яких у позивача буде відсутня можливість захистити свої права та законні інтереси, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для покладення судових витрат на правову допомогу у цій частині на відповідача.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8 500,00 грн. суд відзначає наступне.

За приписами ч. 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, втручання суду в договірні відносини між адвокатом та його клієнтом в частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому в статті 43 Конституції (Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду).

Відповідачем не надано заперечень щодо розміру заявлених до стягнення витрат на правову допомогу, а також не надано доказів на підтвердження надмірності понесених позивачем витрат на правничу допомогу, відповідачем також не подано до суду клопотання про зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги.

Згідно з п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про те, що розподілу між сторонами підлягають витрати на правову допомогу в розмірі 8 500,00 грн, а з урахуванням задоволення позову в повному обсязі на відповідача покладається обов`язок відшкодувати позивачу понесені ним витрати на правову допомогу у вказаному розмірі 8 500,00 грн.

Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 221, 234, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Теплоекоенерго" від "02" січня 2023 р. про розподіл судових витрат (вх. № 74/23) задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «МП «ПРОМ ТЕХКОМПЛЕКТ»(61080, м. Харків, проспект Гагаріна, буд. 201. оф. 318, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Теплоекоенерго"(18002, м. Черкаси, вух Святотроїцька, 73. оф. 24, ) - витрати на правову допомогу у розмірі 8 500,00 грн.

В іншій частині заяви відмовити .

Після набрання додатковим рішенням законної сили видати наказ в установленому порядку.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень Кодексу.

Повний текст додаткового рішення складено 10 січня 2023 року.

Суддя О.О. Присяжнюк