ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

02.01.2023м. ДніпроСправа № 904/3826/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Альфатех", смт Слобожанське Дніпровського району Дніпропетровської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Технопарк 1", м. Дніпро

про стягнення 4 360 745,33 грн.

Суддя Колісник І.І.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Альфатех" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Технопарк 1" заборгованості у сумі 4 360 745,33 грн, з яких: 2916011,37 грн основний борг; 681319,53 грн пеня; 763414,43 грн проценти за порушення строків оплати.

Судові витрати зі сплати судового збору в сумі 65411,18 грн позивач просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань щодо повної та своєчасної оплати товару (бульдозер гусеничний SHANTUI DNI 7B2XL), поставленого за договором поставки № 517Ц від 19.11.2021.

Ухвалою суду від 10.11.2022 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 13.12.2022, за наслідками якого підготовче засідання відкладено на 12.01.2023 у межах підготовчого провадження, продовженого до 08.02.2023.

29.12.2022 до суду надійшла заява позивача про забезпечення позову, в якій заявник просить накласти арешт на бульдозер гусеничний SHANTUI DNI7B2XL, серійний №CHSH17B2LMX002156, який належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Технопарк 1" (, адреса: 49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вулиця Романа Шухевича, будинок 64, квартира 38), шляхом заборони органам державної реєстрації (перереєстрації) прав на спеціальні транспортні засоби, територіальним органам з надання сервісних послуг Міністерства внутрішніх справ України (у тому числі Головному сервісному центру МВС, сервісним центрам Міністерства внутрішніх справ України), центрам надання адміністративних послуг, утворених відповідно до Закону України» Про адміністративні послуги», вчиняти дії з реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку бульдозера гусеничного SHANTUI DNI7B2XL, серійний № CHSH17B2LMX002156, у разі зміни його власника до набрання законної сили рішенням суду у справі №904/3826/22.

Обгрунтовуючи подану заяву, позивач зазначає таке: заборгованість відповідача за товар становить приблизно 70% від його початкової вартості, а тому невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити й зробити неможливим виконання рішення суду у разі відчуження відповідачем гусеничного бульдозера, на який він має свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; грошові кошти від відповідача не надходять, а тому у позивача є сумніви в наявності фінансової спроможності відповідача й у разі відчуження ним гусеничного бульдозера грошові кошти, ймовірно, можуть не надійти на рахунок позивача; звернення до суду із заявою про забезпечення позову викликано припущеннями, промовами в усному спілкуванні щодо відчуження бульдозера гусеничного SHANTUI DNI7B2XL, серійний №CHSH17B2LMX002156; застосування заходів забезпечення позову необхідне через існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Запропонований захід забезпечення позову заявник вважає цілком достатнім та таким, що відповідає вимогам розумності й співмірності.

За загальним правилом, унормованим частиною першою статті 140 Господарського процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

ВИСНОВКИ СУДУ, НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД ТА МОТИВИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 4 ст. 137 ГПК України).

Співмірність передбачає врахування господарським судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Отже, аналізуючи викладене, можна дійти висновку, що метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Правова позиція Верховного Суду в питаннях забезпечення позову зводиться до того, що господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 08.10.2018 у справі № 913/257/18).

За таких обставин, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд, в першу чергу, повинен оцінити доводи заявника на підтвердження того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

За змістом статей 2, 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суть якої зводиться до того, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною першою статті 170 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що будь-яка письмова заява з процесуальних питань повинна містити, окрім іншого, перелік доказів (за наявності), що додаються до заяви.

За змістом частин першої, другої статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, заявник жодного доказу на підтвердження того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист чи поновлення порушених, оспорюваних прав, інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, суду не надав. Зокрема, відсутні докази щодо посилань позивача на реєстрацію відповідачем гусеничного трактора та щодо наміру відповідача його відчужити.

Отже, доводи заявника про невиконання відповідачем договірних зобов`язань в частині повної сплати коштів за отриманий товар й про значну суму заборгованості, сумніви позивача у фінансовій спроможності відповідача, припущення стовно можливого відчуження ним гусеничного трактора самі по собі не є правовою підставою для висновку про те, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Можливість повторного звернення заявника до суду з аналогічною заявою протягом усього часу розгляду справи чинним законодавством не заборонена.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 233 - 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Альфатех" у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 02.01.2023 та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Центрального апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя І.І. Колісник