РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.01.2023Справа № 910/10775/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Кирилюк Т.Ю., розглянувши в

порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін матеріали господарської справи

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1

про стягнення 24 299,38 грн,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" про стягнення 24 299,38 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань з виплати суми страхового відшкодування.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.10.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №910/10775/22, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та встановлено строки надання сторонами відзиву, відповіді на відзив та заперечень.

Відповідачем 16.11.2022 подано відзив, яким заперечено позовні вимоги, оскільки Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ПЗУ Україна" вже було виплачено страхове відшкодування безпосередньо застрахованій особі позивача у розмірі 11 200,15 грн, а також позивач не врахував коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу при розрахунку страхового відшкодування.

Представником позивача подано клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_1 , яке мотивоване твердженням відповідача про сплату суми страхового відшкодування в розмірі 11 200,15 грн на користь страхувальника пошкодженого транспортного засобу - ОСОБА_1 .

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.11.2022 суд залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 .

Позивачем подано відповідь на відзив, якою заперечено доводи відповідача щодо коефіцієнта фізичного зносу, оскільки з доказів наданих відповідачем вбачається, що ним застосовані значення коефіцієнта фізичного зносу у розмірі 0, так само як і позивачем, а отже спору щодо цього між сторонами не існує. Щодо здійсненої страхової виплати відповідачем на рахунок третьої особи, позивач зазначає, що станом на дату подання вказаного позову йому були не відомі вказані обставини, та відповідачем не надано належного та допустимого доказу на підтвердження суми 11 200,15 грн, як суми яка становить вартість відновлювального ремонту або розмір матеріальної шкоди, а також зазначив, що покладається на суд, який надасть оцінку даним доказам.

Позивачем, 13.12.2022 на виконання вимог ухвали Господарського суду міста Києва від 21.11.2022, надано докази направлення позовної заяви з доданими до неї документами на адресу третьої особи.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Товариство з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" та ОСОБА_1 27.11.2020 уклали договір добровільного страхування наземного транспорту № 209.20.2570596 об`єктом страхування за яким є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом, а саме: автомобілем марки "KIA Sportage", реєстраційний номер НОМЕР_1 на випадок настання страхових випадків.

За участі застрахованого автомобіля марки "KIA Sportage", реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля марки "Ford Fiesta", реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 16.11.2021 по проспекті Алішера Навої у місті Києві сталася ДТП.

Згідно повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 16.11.2021 ДТП сталось з вини ОСОБА_3 .

У зв`язку з пошкодженням у ДТП застрахованого автомобіля "KIA Sportage", реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 звернувся до позивача з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку.

Відповідно до рахунку-фактури № від 22 листопада 2021 року та акту виконаних робіт № ЗНМS242338 від 16 грудня 2021 року вартість відновлювального ремонту склала 24 299,38 грн.

Позивач страховим актом № 3.21.5596-1 від 24.11.2021 визнав нанесення майнової шкоди страхувальнику внаслідок ДТП у розмірі 24 299,38 грн, виплата якого позивачем підтверджується платіжним дорученням № ЦО08498 від 24.11.2021.

З матеріалів справи вбачається, що на час скоєння ДТП, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу "Ford Fiesta", реєстраційний номер НОМЕР_2 , була застрахована Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ПЗУ Україна" згідно полісу № ЕР206512816.

Враховуючи, що на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність особи, винної у заподіянні збитків, була застрахована у відповідача, останній відповідно до статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" повинен відшкодувати нанесену його страхувальником шкоду у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі.

Позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування у розмірі 24 299,38 грн.

Відповідач у відзиві зазначає про те, що у зв`язку з надходженням 19.11.2021 вимоги від власника пошкодженого в ДТП автомобіля - ОСОБА_1 про здійснення страхової виплати безпосередньо йому, як потерпілій особі, відповідач, на підставі страхового акту № 12420/1 від 16.12.2021 визнав нанесення майнової шкоди останньому внаслідок ДТП у розмірі 11 200,15 грн, виплата якого підтверджується платіжним дорученням № 00068575 від 17.12.2021, яке наявне в матеріалах справи.

З огляду на здійснену відповідачем страхову виплату, останній вважає, що підстав для повторної виплати за даним випадком немає, про що зазначив у листі №476-31 від 25.02.2022, адресованому позивачу, у зв`язку з надходженням заяви останнього №07-3.21.5596 від 20.01.2022 з проханням здійснити виплату страхового відшкодування в порядку суброгації в сумі 24 299,38 грн.

Також, відповідачем викладено заперечення проти розміру страхового відшкодування визначеного позивачем, та зазначення про те, що позивачем при виплаті страхового відшкодування не було враховано коефіцієнту фізичного зносу пошкодженого автомобіля.

Статтею 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Розмір відповідальності страховика за полісом обмежується розміром відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу в межах встановлених відповідним полісом ліміту відповідальності та франшизи.

Фізичний знос КТЗ (його складників) - утрата вартості КТЗ (його складників), яка зумовлена частковою або повною втратою первісних технічних та технологічних якостей КТЗ (його складників) порівняно з вартістю нового подібного КТЗ (його складників) (пункт 1.6. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів).

Згідно з пунктом 7.38. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів значення значення коефіцієнта фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів; 5 років - для мототехніки.

Пунктом 7.39. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів встановлено, що винятком стосовно використання зазначених у пункті 7.38. цієї методики вимог є: а) якщо КТЗ експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний середньорічний пробіг щонайменше вдвічі більший за середньорічний нормативний); б) складові частини кузова та оперення кузова, кабіни, рами КТЗ відновлювали ремонтом (крім випадків, що однозначно свідчать про усунення експлуатаційних пошкоджень (наприклад, усунення сколів ЛФП на лицьових поверхнях кузова, усунення деформації методом видалення вм`ятин без пофарбування складової частини)); в) складові частини каркасу кузова, оперення кузова, кабіни та рами мають наскрізну корозію, що призвело до зниження витривалості і міцності матеріалу виготовлення цієї складової частини (складових частин) КТЗ; г) складові частини кузова, кабіни, рами КТЗ мають пошкодження у вигляді деформації, за винятком таких, що підпадають під визначення експлуатаційних пошкоджень відповідно до пункту 1.6 розділу I цієї Методики; ґ) КТЗ експлуатувався в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 2 до цієї Методики.

Зі свідоцтва про реєстрацію пошкодженого автомобіля "KIA Sportage", реєстраційний номер НОМЕР_1 , вбачається, що рік випуску автомобіля - 2019, пробіг становить 36 183 км., що не є подвійним нормативний, а отже на момент ДТП строк його експлуатації не перевищував строку, встановленого пунктом 7.38. Методики.

Судом досліджено, що у відзиві відповідач заперечує визначений позивачем розмір страхового відшкодування, оскільки позивачем при здійсненні такого розрахунку не враховано коефіцієнт фізичного зносу, проте, зі страхового акту № 12420/1 від 16.12.2021 вбачається, що відповідач при виплаті ОСОБА_1 , застосував значення коефіцієнта фізичного зносу у розмірі 0, з огляду на що вартість відновлювального ремонту і є сумою, яку необхідно відшкодувати.

З огляду на викладене, позивачем правомірно здійснено розрахунок страхового відшкодування з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу, значення якого дорівнює нулю.

Щодо доводів відповідача стосовно того, що вимоги позивача щодо виплати страхового відшкодування на підставі його розрахунків не заслуговують на увагу, оскільки останні здійснені без урахування вимог спеціального закону, суд зазначає наступне.

Спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Пунктом 22.1. Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" оцінка майна проводиться у випадках, встановлених законодавством України, міжнародними угодами, на підставі договору, а також на вимогу однієї з сторін угоди та за згодою сторін.

За твердженнями відповідача, вартість відновлювального ремонту, яка була визначена позивачем у розмірі 24 299,38 на підставі рахунку-фактури та акту виконаних робіт за фактичний ремонт автомобіля не доведена позивачем, оскільки розмір збитків має визначатися страховиком на підставі залучених ним працівників чи експертів, а не на підставі рахунку СТО та іншими документами, що підтверджували фактичний ремонт автомобіля без будь-яких відрахувань.

Суд зазначає, що документи, надані позивачем у підтвердження розміру заявлених позовних вимог, а саме рахунок-фактура № від 22.11.2021 на суму 24 299,38 грн та акт виконаних робіт № ЗНМS242338 від 16.12.2021 містять детальний опис робіт, що були проведені для відновлення пошкодженого автомобіля, а страховим актом № 3.21.5596-1 від 24.11.2021 страховик визнав нанесення майнової шкоди страхувальнику внаслідок ДТП у розмірі 24 299,38 грн, як то передбачено умовами договору добровільного страхування укладеного позивачем та ОСОБА_1 , а тому зазначені докази є належними, допустимими, та достатніми в розумінні статей 77, 78, 80 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з чим, суд відхиляє твердження відповідача щодо не доведення позивачем позовних вимог.

Разом з тим, відповідач зазначає, що ним було здійснено виплату у розмірі 11 200,15 грн на рахунок потерпілої особи - ОСОБА_1 , у зв`язку з надходженням вимоги останнього про здійснення страхової виплати безпосередньо йому, розрахунок якої було здійснено на підставі складеного спеціалістами Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" висновку та ремонтної калькуляції, яку ОСОБА_1 прийняв на власний рахунок без заперечень.

Суд зазначає, що докази, на які відповідач посилається у підтвердження здійсненого ним розрахунку суми страхового відшкодування, а саме висновок та ремонтна калькуляція, матеріали справи не містять, а отже суд позбавлений можливості встановити на підставі чого відповідачем було складено страховий акт із зазначенням розміру збитку, що складає 11 200,15 грн. Крім того, вказаним актом неможливо ідентифікувати які саме роботи та матеріали покриває вказана сума страхової виплати.

Відповідно до частини першої статті 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно з частиною першою статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

З огляду на те, що право вимоги щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну власника автотранспортного засобу "KIA Sportage", реєстраційний номер НОМЕР_1 , водієм автотранспортного засобу "Ford Fiesta", реєстраційний номер НОМЕР_2 , цивільна відповідальність власника якого застрахована відповідачем відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР206512816, перейшло до позивача, а відповідачем здійснено виплату безпосередньо на рахунок потерпілої особи - ОСОБА_1 у розмірі 11 200,15 грн, суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача 24 299,38 грн підлягає задоволенню у повному обсязі.

Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся 18.11.2021 із заявою про виплату страхового відшкодування до позивача та 19.11.2021 до відповідача.

Позивач сплатив страхове відшкодування 24.11.2021, що підтверджується платіжним дорученням № ЦО08498 від 04.11.2021.

Відповідач сплатив страхове відшкодування 17.12.2021, що підтверджується платіжним дорученням № 00065575 від 17.12.2021.

Позивач 20.01.2022 звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку суброгації, тобто після виплати відповідачем відшкодування ОСОБА_1 .

Матеріали справи не містять жодних доказів, які б могли підтвердити факт повідомлення ОСОБА_1 відповідача про те, що позивачем вже було здійснено виплату страхового відшкодування, з огляду на що ОСОБА_1 отримав подвійну страхову виплату, а тому суд визнає дії ОСОБА_1 неправомірними, та такими, що ввели всіх учасників даних правовідносин в оману.

Суд також має зазначити, що матеріали справи не містять і жодного доказу погодження відповідачем із потерпілою особою виплати страхового відшкодування саме на зазначений у платіжному дорученні банківський рахунок. З урахуванням того, що з моменту звернення потерпілою особою до відповідача минув майже рік, таке погодження є розумно-необхідним.

Суд роз`яснює відповідачу, що останній не позбавлений можливості на звернення до потерпілої особи - ОСОБА_1 із вимогою про повернення сплаченої суми грошових коштів у розмірі 11 200,15 грн.

Згідно з частиною першою статті 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

За приписами статті 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до пункту 12.1 статті 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Враховуючи вищезазначені обставини, умови полісу № ЕР206512816, суд дійшов висновку про те, що у відповідача, у зв`язку з настанням ДТП, виник обов`язок відшкодувати позивачу шкоду в розмірі суми, право на вимогу якої перейшло до останнього.

Беручи до уваги підтверджену матеріалами справи суму сплаченого страховиком на користь страхувальника страхового відшкодування в розмірі 24 299,38 грн, а також враховуючи встановлений полісом № ЕР206512816 розмір франшизи - 0,00 грн., суд дійшов висновку про те, що у відповідача у зв`язку з настанням ДТП виник обов`язок відшкодувати позивачу шкоду в розмірі 24 299,38 грн.

Доказів оплати відповідачем вказаної суми страхового відшкодування суду не надано.

Враховуючи наведене, суд задовольняє позовну вимогу про стягнення з відповідача 24 299,38 грн страхового відшкодування.

Згідно з частиною 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись статтями 129, 238, 241-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 40, ідентифікаційний код 20782312) на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" (04073, м. Київ, пр.-т Степана Бандери, 22, ідентифікаційний код 36086124) грошові кошти у розмірі 24 299 (двадцять чотири тисячі двісті дев`яносто дев`ять) грн 38 коп. та 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн 00 коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.Ю.Кирилюк