РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.01.2023Справа № 910/11865/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Кирилюк Т.Ю., за участі секретаря судового засідання Улахли О.М. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будмонтажсервіс І"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне Українсько-Білоруське підприємство "Белавтодор-Україна"

про стягнення 1 273 393,67 грн,

за участі представників:

від позивача - Селемонка Г.М.;

від відповідача - не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Будмонтажсервіс І" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне Українсько-Білоруське підприємство "Белавтодор-Україна" про стягнення 1 273 393,67 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.11.2022 позовну заяву залишено без руху на підставі статті 174 Господарського процесуального кодексу України та надано позивачу строк для усунення встановлених недоліків позовної заяви.

До Господарського суду міста Києва 16.11.2022 позивачем була подана заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.11.2022 відкрито провадження у справі № 910/11865/22 за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання призначено на 13.12.2022. Встановлено строки сторонам для подання відзиву та відповіді на відзив.

У судовому засіданні 13.12.2022 суд відклав судове засідання, для надання можливості відповідачу подати відзив.

Станом на 17.01.2023 відповідач не скористався своїм процесуальним правом щодо подання відзиву на позов, хоча ухвалу про відкриття провадження у справі отримав 29.11.2022, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 017.

Згідно з частиною другою статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

У судове засідання 17.01.2023 з`явився представник позивача та надав пояснення по суті спору.

У судовому засіданні 17.01.2023 оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Сторонами у справі 02.09.2020 укладено договір перевезення вантажу автомобільним транспортом № 0209/2020-1 відповідно до умов якого позивач зобов`язався надати послуги з перевезення ввіреного йому відповідачем вантажу автомобільним транспортом і видати вантаж уповноваженій на його одержання відповідачем особі, а відповідач здійснити позивачу оплату.

Відповідно до пункту 2.5. договору позивач здійснює перевезення на підставі погоджених сторонами транспортних заявок замовника, товарно-транспортних накладних та/або актів здачі-прийняття робіт (надання послуг).

Згідно з пунктом 3.1. договору перевезення вантажу автомобільним транспортом здійснюється за узгодженими сторонами договірними цінами, вказаними у додатках до договору, відповідно до тарифів позивача та даних заявки.

Пунктом 3.2. договору визначено, що вартість послуг, які надає позивач відповідачу, відображається в додатку № 1 до договору (протокол погодження вартості послуг та об`єктів виконання).

Загальна орієнтовна ціна договору складає 9 770 093,75 грн, а остаточна ціна договору складає сумарну вартість актів наданих послуг за цим договором (пункт 3.3. договору).

Відповідно до пункту 3.6. договору в останній день розрахункового місяця позивач готує та надсилає відповідачу акти наданих послуг, які формуються на підставі топографо-геодезичних вишукувань. Протягом трьох робочих днів з моменту отримання відповідач перевіряє та підписує акти наданих послуг або надсилає відмову у їх прийнятті.

Пунктом 3.8. договору сторони погодили, що розрахунки за вказаним договором здійснюються наступним чином:

- передоплата у сумі 300 000,00 грн здійснюється відповідачем у день підписання договору;

- передоплата у сумі 600 000,00 грн здійснюється відповідачем в день прибуття техніки позивача в місце завантаження;

- решта, що становить 8 870 093,75 грн перераховується відповідачем на поточний рахунок позивача протягом 2 банківських днів з моменту підписання сторонами акту наданих послуг.

Протоколом погодження вартості послуг та об`ємів виконання, що є додатком № 1 до договору, сторони погодили загальну вартість послуг, що становить 9 770 093,75 грн.

Пунктом 1 додаткової угоди № 1 від 16.09.2020 до договору визначено, що сторони дійшли згоди внести зміни до пункту 3.2. договору та виклали його в наступній редакції:

вартість послуг, які надає позивач відповідачу, відображається в протоколі погодження вартості послуг. Загальний обсяг послуг, що надаються за цим договором, визначається згідно заявок відповідача та становить суму обсягів наданих послуг згідно всіх актів наданих послуг за цим договором.

Позивачем надано відповідачу послуги з перевезення згідно умов договору на перевезення вантажу автомобільним транспортом № 0209/2020-1 від 02.09.2020 на загальну суму 8 679 560,13 грн, що підтверджується актами наданих послуг № 121 від 30.09.2020 на суму 2 944 002,68 грн, № 145 від 29.10.2020 на суму 2 081 118,08 грн, № 158 від 06.11.2020 на суму 216 202,73 грн, № 161 від 19.11.2020 на суму 1 568 985,89 грн, № 170 від 30.11.2020 на суму 1 250 980,75 грн, № 184 від 01.12.2020 на суму 391 950,00 грн та № 178 від 08.12.2020 на суму 226 320,00 грн.

Як стверджує позивач, та вбачається з матеріалів справи, відповідач здійснив оплату за надані послуги у повному обсязі на суму 8 679 560,13 грн, що підтверджується банківськими виписками по особовому рахунку від 02.09.2020 на суму 300 000,00 грн, від 09.09.2020 на суму 600 000,00 грн, від 29.09.2020 на суму 1 000 000,00 грн, від 29.10.2020 на суму 500 000,00 грн, від 13.11.2020 на суму 750 000,00 грн, від 02.12.2020 на суму 1 120 000,00 грн, від 04.01.2021 на суму 1 000 000,00 грн, від 22.02.2021 на суму 1 000 000,00 грн, від 13.04.2021 на суму 1 000 000,00 грн, від 31.05.2021 на суму 150 000,00 грн, від 13.07.2021 на суму 500 000,00 грн, від 30.07.2021 на суму 100 000,00 грн, від 03.08.2021 на суму 100 000,00 грн та від 09.08.2021 на суму 600 000,00 грн.

Проте, з огляду на порушення строків оплати наданих послуг з перевезення, визначених пунктом 3.8. договору, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача штрафних санкцій за порушення останнім виконання зобов`язань за договором.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором перевезення вантажу.

Частиною першою статті 909 Цивільного кодексу України визначено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно з частиною третьою статті 909 Цивільного кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

На виконання умов укладеного договору на перевезення вантажу автомобільним транспортом № 0209/2020-1 від 02.09.2020 позивачем було надано послуги з перевезення, у підтвердження чого надано акти наданих послуг на загальну суму 8 679 560,13 грн.

Враховуючи умови пункту 3.8. договору, розрахунок за надані послуги з перевезення здійснюється на поточний рахунок позивача протягом 2 банківських днів з моменту підписання сторонами акту наданих послуг.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем порушено строки оплати послуг з перевезення, у підтвердження чого надано акти наданих послуг та банківські виписки по особовому рахунку позивача.

Судом встановлено, що відповідач в порушення умов договору на перевезення вантажу автомобільним транспортом № 0209/2020-1 від 02.09.2020 та норм чинного законодавства належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо своєчасної оплати наданих послуг, зокрема відповідачем були порушені обумовлені в договорі строки оплати наданих послуг, що також не було спростовано відповідачем, зокрема, відповідачем не надано суду доказів оплати наданих послуг у встановлений в договорі строк.

У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за договором, позивачем за порушення термінів оплати наданих послуг нараховано відповідачу пеню у розмірі 237 228,39 грн, за період прострочення з 05.10.2020 по 08.08.2021, 15 % річних у розмірі 278 854,56 грн, інфляційні втрати у розмірі 443 332,72 грн та штраф у розмірі 313 978,01 грн.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до частини другої статті 217 Господарського кодексу України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Згідно з нормами статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

За порушення грошових зобов`язань щодо пені застосовується припис частини шостої статті 232 Господарського кодексу України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Пунктами 5.8. та 5.9. договору визначено, що у випадку несвоєчасної сплати грошових коштів за цим договором відповідачу нараховується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня. Розмір пені обчислюється від суми заборгованості за кожен день прострочення (включаючи день оплати) до повного розрахунку. У разі прострочення оплати понад 30 календарних днів відповідач додатково сплачує позивачу штраф у розмірі 5 % від суми заборгованості.

Відповідач, який прострочив виконання грошового зобов`язання, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, штраф, пеню, а також 15 процентів річних від простроченої суми. У відповідності до статті 625 Цивільного кодексу України розмір процентів річних встановлений сторонами у договорі.

Дії відповідача є порушенням умов договору, що є підставою для застосування відповідальності (стягнення пені та штрафу) відповідно до умов пункту 5.8. та 5.9. договору.

В той же час, пунктом 7 Розділу IX Прикінцевих положень Господарського кодексу України передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 232, 269, 322, 324 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Вказаний пункт був введений в дію на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30 березня 2020 року № 540-IX (далі - Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX), який набрав чинності з 2 квітня 2020 року.

Наразі на всій території України триває карантин, який установлений згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" № 211 з 12 березня 2020 року та продовжений згідно постанови Кабінету Міністрів України від 19 серпня 2022 року № 928 до 31 грудня 2022 року.

За таких обставин, дія Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX надає можливість нараховувати штрафні санкції більше, ніж за шість місяців.

Суд встановив, що доданий до позовної заяви арифметичний розрахунок пені є неправильним.

За розрахунок суду, не виходячи за межі заявленого позивачем періоду прострочення, розмір пені, що підлягає задоволенню становить 237 015,88 грн.

Отже, позовні вимоги про стягнення пені в сумі 237 228,39 грн підлягають частковому задоволенню на суму 237 015,88 грн.

Судом перевірено розрахунки штрафу у розмірі 313 978,01 грн, встановлено їх правильність та відповідність вимогам умов договору та чинного законодавства.

Щодо вимог про стягнення 15 % річних у розмірі 278 854,56 грн та інфляційних втрат у розмірі 443 332,72 грн суд зазначає таке.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зауважує, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Суд встановив, що доданий до позовної заяви арифметичний розрахунок 15 % річних є неправильним.

Так, за перерахунком суду, в межах визначеного позивачем періоду нарахування (не виходячи за межі кінцевої дати нарахування, визначеної позивачем), сума 15 % за прострочення оплати вартості послуг становить 278 588, 42 грн.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення 15 % річних в сумі 278 854,56 грн підлягають частковому задоволенню на суму 278 588, 42 грн.

Здійснюючи перевірку наданого позивачем розрахунку заявленої до стягнення суми інфляційних втрат, судом враховано, що розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

За перерахунком суду, сума інфляційних втрат за прострочення відповідачем оплати вартості послуг становить 200 239,3 грн.

Відтак, вимоги про стягнення інфляційних втрат в сумі 443 332,72 грн підлягають частковому задоволенню на суму 200 239,3 грн.

З огляду на вищенаведене та доведення факту несвоєчасності виконання грошового зобов`язання за договором перевезення вантажу автомобільним транспортом № 0209/2020-1 від 02.09.2020, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені підлягають частковому задоволенню за розрахунком суду у розмірі 237 015,88 грн, вимоги позивача про стягнення з відповідача 5 % штрафу у розмірі 313 978,01 грн підлягають задоволенню за розрахунком позивача у повному обсязі, вимоги позивача про стягнення з відповідача 15 % річних підлягають частковому задоволенню за розрахунком суду у розмірі 278 588, 42 грн та вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню за розрахунком суду у розмірі 200 239,3 грн.

Згідно з частиною 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, статтею 123, статтею 129, статтями 232-233, статтями 237-238, статтею 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне Українсько-Білоруське підприємство "Белавтодор-Україна" (04060, м. Київ, вул. Ризька, 73-Г, офіс 7, ідентифікаційний код 40023039) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Будмонтажсервіс І" (60236, Чернівецька обл., Дністровський р-н, м. Новодністровськ, Діброва мікрорайон, 1В, прим. 6, ідентифікаційний код 35876701) пеню у розмірі 237 015 (двісті тридцять сім тисяч п`ятнадцять) грн 88 коп., 5 % штрафу у розмірі 313 978 (триста тринадцять тисяч дев`ятсот сімдесят вісім) грн 01 коп., 15 % річних у розмірі 278 588 (двісті сімдесят вісім тисяч п`ятсот вісімдесят вісім) грн 42 коп., інфляційних втрат у розмірі 200 239 (двісті тисяч двісті тридцять дев`ять) грн 30 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 15 447 (п`ятнадцять тисяч чотириста сорок сім) грн 32 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 18.01.2023

Суддя Т.Ю.Кирилюк