РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.01.2023Справа № 910/10350/22
Суддя Господарського суду міста Києва Морозов С.М. розглянувши без повідомлення сторін у спрощеному позовному провадженні справу

За позовом Квартирно-експлуатаційного відділу м. Рівне (33001, м. Рівне, вул. Чернишова, будинок 8)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Військсервіс-Волонтер" (04119, м. Київ, вул. Маршала Рибалка, будинок 10/8)

про стягнення 94 300,39 грн, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

05.10.2022 року Квартирно-експлуатаційний відділ м. Рівне (позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва із позовною заявою стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Військсервіс-Волонтер" (відповідач) суми штрафних та фінансових санкцій в загальному розмірі 94 300,39 грн у зв`язку з неналежним виконання відповідачем умов Договору про відшкодування вартості теплопостачання, спожитого в процесі надання послуг з харчування №2 від 21.01.2020 року щодо вчасного розрахунку за спожиту теплову енергію.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.10.2022 року, матеріали справи №910/10350/22 передано на розгляд судді Морозову С.М.

Ухвалою від 26.10.2022 року позовну заяву Квартирно-експлуатаційного відділу м. Рівне було залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви.

08.11.2022 року від позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Згідно з п. 1 ч. 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються що малозначні справи.

Частиною 1 ст. 250 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.11.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами та запропоновано сторонам у встановлені судом строки подати відповідні заяви по суті.

27.12.2022 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позивач не має юридичних та фактичних підстав для стягнення штрафних та фінансових санкцій, оскільки суму боргу відповідачем оплачено в повному обсязі.

Правом на подачу до суду відповіді на відзив позивач не скористався.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Питання щодо винесення рішення в справі відбувається з перевищенням встановленого строку у зв`язку з введенням на території України воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року станом на 30 діб Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", а в подальшому, продовженням строку дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб відповідно до Закону України про затвердження Указу президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" №2119-ІХ (реєстр. №7168). Надалі строк дії воєнного стану в Україні, згідно Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 19.04.2022 №7300, продовжено з 05:30 години 25 квітня 2022 року строком на 30 діб до 25 травня 2022 року. В подальшому, 22 травня 2022 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 22.05.2022 № 2263-ІХ, за яким воєнний стан в Україні продовжено з 05:30 година 25 травня 2022 року строком на 90 діб, - до 23 серпня 2022 року. В наступному, Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15.08.2022 № 2500-ІХ затверджено Указ Президента «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 12.08.2022 №573/2022, за яким воєнний стан в Україні продовжено з 05:30 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, - до 21 листопада 2022 року. Законом України №8189 «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб до 19 лютого 2023 року.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

21.01.2022 року між Квартирно-експлуатаційним відділом міста Рівне (сторона-1) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Військсервіс-Волонтер" (сторона-2) було укладено Договір №2 про відшкодування вартості теплопостачання, спожитого в процесі надання послуг з харчування (надалі - Договір), відповідно до умов п. 1.1. якого сторона-1 надає стороні-2 послуги з харчування військовослужбовців на підставі Договору про закупівлю харчування №286/2/18/174 від 29.12.2018 року, а сторона-2 відшкодовує стороні-1 вартість теплової енергії (опалення) наданої у приміщення їдалень військових частин НОМЕР_2 АДРЕСА_2, НОМЕР_1 АДРЕСА_1 , в яких сторона-2 надає послуги з харчування війсчьковослужбовців.

Відповідно до п. 2.1. Договору, останнього дня місяця сторона-1 надає стороні- рахунок, акт відшкодування вартості теплопостачання та розрахунок нарахування вартості опалення, який складено у відповідності до розділу 1 даного Договору.

Згідно п. 3.2.2. Договору, сторона-2 зобов`язується оплатити опалення протягом 10 банківських днів після отримання рахунків-фактур, актів відшкодування вартості теплопостачання та розрахунків нарахування вартості опалення.

Пунктом 6.1. Договору, в редакції Додаткової угоди від 13.12.2021 року, передбачено, що він набирає чинності з моменту його підписання сторонами, а його умови , в силу ст. 631 ЦК України, діють з 01 січня 2020 року до 31 березня 2022 року включно, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Так, позивачем виставлено відповідачу для оплати рахунок №2856 від 31.12.2021 року на суму 140 456,12 грн разом з Актом відшкодування вартості теплопостачання №234 від 31 грудня 2021 року.

Оплату вказаного рахунку відповідачем проведено згідно платіжного доручення №49797 від 08.06.2022 року на суму 140 456,12 грн.

31.01.2022 року позивачем виставлено відповідачу рахунок №232 на суму 298 179,92 грн (Акт відшкодування вартості теплопостачання №18 від 31 січня 2022 року), який відповідачем оплачена на суму 298 179,92 грн згідно платіжного доручення №49808 від 08.06.2022 року.

28.02.2022 року позивачем виставлено відповідачу рахунок №491 на суму 247 521,59 грн (Акт відшкодування вартості теплопостачання №46 від 28 лютого 2022 року), який відповідачем оплачена на суму 247 521,59 грн згідно платіжного доручення №49801 від 08.06.2022 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем допущено неналежне виконання зобов`язань за Договором в частині своєчасного здійснення розрахунків за отримані послуги теплопостачання, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду із позовом про стягнення суми пені в розмірі 33 713,70 грн, суми 3% річних в розмірі 4 719,00 грн та суми інфляційних втрат в розмірі 55 867,69 грн.

Заперечуючи проти позову відповідач зазначає, що відповідач не мав можливості своєчасно провести розрахунки із позивачем у зв`язку із військовою агресією РФ проти України та введення на території України воєнного стану. Відповідач стверджує, що у даному випадку у зв`язку з повною оплатою основної суми боргу, підстав для нарахування штрафних та фінансових санкції немає.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, за необхідне зазначити наступне.

Приписами статті 526 Цивільного кодексу України та частини 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що відповідачем погашено суму основного боргу з порушенням строку, встановленого Договором, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями від 08.06.2022 №49797 на суму 140 456,12 грн, №49808 на суму 298 179,92 грн та №49801 на суму 247 521,59 грн.

У зв`язку з порушенням відповідачем грошового зобов`язання за Договором позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню в розмірі 33 713,70 грн, 3% річних в розмірі 4 719,00 грн та інфляційні втрати в розмірі 55 867,69 грн за загальний період з 01.02.2022 по 07.06.2022.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд перевірив розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, та вважає його арифметично вірним та обґрунтованим. А тому вимоги про стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 4 719,00 грн та інфляційні втрати в розмірі 55 867,69 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

Частиною 1 ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до пункту 4.4. Договору за порушення термінів оплати сторона-1 може в примусовому порядку стягнути зі сторони-2 пеню в розмірі облікової ставки НБУ, що діє на момент прострочення, за кожен день невідшкодування.

Суд перевірив розрахунок пені, здійснений позивачем та вважає його обґрунтованим та арифметично вірним, а суму пені у розмірі 33 713,70 грн такою, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов`язку сплатити пеню, 3% річних та втрати від інфляції.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 73-74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Військсервіс-Волонтер» (ідентифікаційний номер 40887542, місцезнаходження: 04119, м. Київ, вул. Маршала Рибалка, буд. 10/8) на користь Квартирно-експлуатаційного відділу м. Рівне (ідентифікаційний код 08005801, місцезнаходження: 33001, м. Рівне, бул. Чернишова, буд. 8) суму пені в розмірі 33 713,70 грн (тридцять три тисячі сімсот тринадцять гривень 70 копійок), суму 3% річних в розмірі 4 719,00 (чотири тисячі сімсот дев`ятнадцять гривень 00 копійок), суму інфляційних втрат в розмірі 55 867,69 грн (п`ятдесят п`ять тисяч вісімсот шістдесят сім гривень 69 копійок) та суму судового збору в розмірі 2 481,00 грн (дві тисячі чотириста вісімдесят одна гривна 00 копійок).

3. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С. МОРОЗОВ