ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2023 року Справа № 906/43/22 (906/458/22)

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Павлюк І.Ю., суддя Миханюк М.В. , суддя Саврій В.А.

секретар судового засідання Кушнірук Р.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Козирицький А.С.

від відповідачів:

- ТОВ "Торговий дім "Агроімпорт ЛТД": Парчевський В.Ю.

- ТОВ "Овруч Стоун": не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агроімпорт ЛТД"

на рішення Господарського суду Житомирської області, ухваленого 20.10.22р. суддею Гнисюком С.Д. о 14:10 год. у м.Житомирі, повний текст складено 31.10.22р.

у справі № 906/43/22 (906/458/22)

за заявою розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Овруч Стоун" Козирицького Андрія Сергійовича

до - Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агроімпорт ЛТД",

- Товариства з обмеженою відповідальністю "Овруч Стоун"

про визнання недійсними договорів купівлі-продажу

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Східгазенерго"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Овруч Стоун"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 20.10.2022р. у справі №906/43/22(906/458/22) заяву розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Овруч Стоун" Козирицького Андрія Сергійовича №02-30/1027 від 30.06.2022р. до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агроімпорт ЛТД", Товариства з обмеженою відповідальністю "Овруч Стоун" про визнання недійсними договорів купівлі-продажу - задоволено частково.

Визнано недійсним з моменту укладення договір купівлі-продажу №69КП/2020 від 18.03.2020р., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Овруч Стоун" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агроімпорт ЛТД".

Визнано недійсним з моменту укладення договір купівлі-продажу №ОС-00023 від 29.05.2020р., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Овруч Стоун" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агроімпорт ЛТД".

В решті вимог відмовлено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агроімпорт ЛТД" на користь арбітражного керуючого Козирицького Андрія Сергійовича 2481,00грн. судового збору.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Овруч Стоун" на користь арбітражного керуючого Козирицького Андрія Сергійовича 2481,00грн. судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "Агроімпорт ЛТД" звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржене рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви у повному обсязі. Також, одночасно з апеляційною скаргою скаржник заявив клопотання про поновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги.

Мотивуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, зокрема, наступне:

- вважає, що рішення місцевого господарського суду ухвалене з порушенням норм чинного законодавства;

- вказує на те, що оскаржуване рішення Господарського суду Житомирської області від 20.10.2022р. у справі №906/43/22 (906/458/22) підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні вимог розпорядника майна у повному обсязі;

- зазначає, що звертаючись із позовом про визнання недійсним правочину, позивач (Розпорядник майна в даній справі) згідно з вимогами ст.ст.13, 74 ГПК України повинен довести наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання правочину недійсним на момент його вчинення. Без доведення позивачем обставин недодержання сторонами в момент вчинення оспорюваного правочину конкретних вимог законодавства у суду відсутні підстави для задоволення відповідного позову (висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 12.01.2021р. у справі № 910/15804/19);

- зауважує, що розпорядник майна, як на підставу заяви послався на ст.42 КУзПБ, зазначаючи, що договори повинні бути визнані недійсними оскільки укладені із заінтересованою особою та порушують права та майнові інтереси інших кредиторів, боржника у справі про банкрутство, прямо впливають на задоволення їх вимог. Недійсність правочину за ст.42 КУзПБ перш за все пов`язується з оцінкою дій боржника, виконання яких мало негативні наслідки для боржника у вигляді зменшення його майнових активів та неплатоспроможності, а наслідком правового регулювання за цією статтею є повернення у ліквідаційну масу майна боржника та унеможливлення боржником зловживаючи своїми правами, вчинення дій на шкоду кредиторам;

- покликається на те, що у розумінні ст.42 КУзПБ, правочин не може бути визнаний недійсним лише на тій підставі, що його укладено боржником із заінтересованою особою, поряд із цим повинні бути встановлені негативні наслідки для боржника та/або кредиторів в результаті укладання оспорюваного правочину;

- вказує, що суд першої інстанції лише встановивши, що договори укладено боржником із заінтересованою особою, дійшов висновку, що укладання оспорюваних договорів мало наслідком збільшення кредиторської заборгованості ТОВ "Овруч Стоун", що в свою чергу порушує права та майнові інтереси інших кредиторів, в тому числі в частині розміру погашення їх вимог, що в свою чергу завдає таким кредиторам збитків;

- зазначає, що вказавши на ці обставини, поза увагою суду залишилось те, що оспорювані договори є первинними по відношенню до кредиторських вимог у справі про банкрутство (на дату укладання договорів кредитори були відсутні), внаслідок укладання договорів боржник ТОВ "Овруч Стоун" отримав грошові кошти в загальному розмірі 44 346 890,38грн.. Тобто, за умовами оскаржуваних договорів, боржник не здійснював відчуження, що призвело б до зменшення його активів (недостатності майна для задоволення вимог кредиторів), його неплатоспроможності, а відтак договори не спрямовані на завдання шкоди кредиторам. Навпаки за отриману суму попередньої оплати боржник ТОВ "Овруч Стоун" набув майно, тобто укладання договорів призвело до збільшення активів боржника;

- вважає, що суд обмежившись твердженням про наявність підстав для визнання недійсними оспорюваних договорів, не надав оцінки дійсним мотивам, через які боржником вчинено оспорювані правочини, добросовісність цих мотивів в контексті наявності підстав для їх недійсності визначених в ст.42 КУзПБ, за змістом якої правочини можуть бути визнані недійсними, якщо вони завдали збитки боржнику або кредиторам. Судом першої інстанції не були встановлені обов`язкові елементи юридичного складу недійсності договорів, передбачені ст.42 КУзПБ, а саме спричинення збитків боржнику або кредитору та прийняття боржником на себе зобов`язання, яке призвело до банкрутства;

- стверджує, що таким чином, висновки суду стосовно того, що наслідком вчинення боржником оспорюваних договорів є збільшення кредиторської заборгованості ТОВ "Овруч Стоун", що в свою чергу порушує права та майнові інтереси інших кредиторів, в тому числі в частині розміру погашення їх вимог, що в свою чергу завдає таким кредиторам збитків, зроблені без встановлених дійсних обставин щодо настання наслідків для боржника або кредиторів за результатом укладених договорів, а відтак ґрунтуються на припущеннях;

- додає, що суд першої інстанції, визнаючи договори недійсними на підставі абз.3 ч.2 ст.42 КУзПБ, належним чином не дослідив та не встановив наявність чи відсутність негативних наслідків для боржника або кредиторів через укладання договорів між сторонами, які мають кінцевим бенефіціарним власником одну і ту ж особу;

- зауважує, що розглядаючи спір по суті заявлених вимог у цій справі, судом не було встановлено доведеності розпорядником майна, як особою, яка звертається до суду із заявою про визнання недійсними договорів, безпосереднього порушення оспорюваними договорами його прав та охоронюваних законом інтересів як заінтересованої особи, саме на момент укладення договорів, а також, як будуть вони захищені та відновлені в результаті визнання їх недійсними. Таким чином, розпорядником майна, який не є стороною спірних договорів, не доведено належними засобами доказування у встановленому Господарським процесуальним кодексом України порядку порушення його прав і законних інтересів спірними договорами, що є самостійною, достатньою підставою для відмови у задоволені заяви;

- також зауважує, що у справі що розглядається, як при чинності договорів, за якими боржник отримав попередню оплату за товар, так і при визнанні їх недійсними, боржник не звільняється від обов`язку повернення ТОВ "Торгівельний дім "Агроімпорт ЛТД" грошових коштів, отриманих за цими договорами, тобто визнання недійсними договорів жодним чином не вплине на майнові права боржника та/або кредиторів (аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 28.09.2022р. у справі №910/1539/21 (910/9303/21)). Таким чином, саме по собі визнання оспорюваних договорів недійсними не відновить майнового становища ані боржника-банкрута, ані кредиторів;

- вважає, що допущені судом першої інстанції процесуальні порушення на предмет повноти дослідження обставин спору є такими помилками, які порушили принцип пропорційності господарського судочинства, метою якого є дотримання балансу інтересів кредиторів та боржника у справі про банкрутство, що розглядається, та, як наслідок, не забезпечили справедливого розгляду справи. Рішення суду, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, не може вважатися таким, що відповідає приписам ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про право на справедливий суд.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №906/43/22(906/458/22) визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Юрчук М.І., суддя Миханюк М.В., суддя Саврій В.А..

Листом Північно-західного апеляційного господарського суду №906/43/22(906/458/22)/6378/22 від 25.11.2022р. матеріали справи №906/43/22(906/458/22) витребувано з Господарського суду Житомирської області.

07.12.2022р. до Північно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №906/43/22(906/458/22).

Розпорядженням керівника апарату Північно-західного апеляційного господарського суду від 08.12.2022р. №01-05/682, у зв`язку із перебуванням у відпустці головуючого судді (судді-доповідача) по справі №906/43/22(906/458/22) - Юрчука М.І. у період з 02.12.2022р. по 26.12.2022р. включно, відповідно до ст.32 Господарського процесуального кодексу України, ст.155 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п.9.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Північно-західному апеляційному господарському суді, призначено повторний автоматизований розподіл справи №906/43/22(906/458/22).

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №906/43/22(906/458/22) визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Павлюк І.Ю., суддя Миханюк М.В., суддя Саврій В.А..

Ухвалою Північно - західного апеляційного господарського суд від 12.12.2022р. поновлено строк на подання апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агроімпорт ЛТД" на рішення Господарського суду Житомирської області від 20.10.2022р. у справі №906/43/22(906/458/22), відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агроімпорт ЛТД" на рішення Господарського суду Житомирської області від 20.10.2022р. у справі №906/43/22(906/458/22) та призначено справу №906/43/22(906/458/22) до розгляду на 10.01.2023р. об 14:30год., тощо.

16.12.2022р. на електронну адресу Північно - західного апеляційного господарського суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "Агроімпорт ЛТД" - адвоката Парчевського Владислава Юрійовича надійшла заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №906/43/22(906/458/22) поза приміщенням суду. В даній заяві заявник просить забезпечити представнику ТОВ Торгівельний дім "Агроімпорт ЛТД" можливість проведення судового засідання по справі №906/43/22(906/458/22), призначеного 10.01.2023р. об 14:30год. в режимі відеоконференції поза приміщенням суду з використанням власних технічних засобів з використанням системи "EаsyCon".

Ухвалою Північно - західного апеляційного господарського суд від 19.12.2022р. задоволено заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "Агроімпорт ЛТД" - адвоката Парчевського Владислава Юрійовича про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №906/43/22(906/458/22) поза приміщенням суду та забезпечено представнику ТОВ "Торгівельний дім "Агроімпорт ЛТД" - адвокату Парчевському В.Ю. участь в судовому засіданні у справі №906/43/22(906/458/22), призначеному на 10.01.2023р. об 14:30год. в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку "EаsyCon".

27.12.2022р. на електронну адресу Північно - західного апеляційного господарського суд від розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Овруч Стоун" Козирицького Андрія Сергійовича надійшов письмовий відзив від 26.12.2022р. №02-30/1552 на апеляційну скаргу.

03.01.2023р. на електронну адресу Північно - західного апеляційного господарського суд від розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Овруч Стоун" Козирицького Андрія Сергійовича надійшов супровідний лист з додатками, зокрема, доказами надіслання відзиву сторонам у справі.

03.01.2023р. на електронну адресу Північно - західного апеляційного господарського суду від розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Овруч Стоун" - Козирицького Андрія Сергійовича надійшла заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №906/43/22(906/458/22) поза приміщенням суду. В даній заяві заявник просить забезпечити розпоряднику майна ТОВ "Овруч Стоун" можливість проведення судового засідання по справі №906/43/22(906/458/22), призначеного 10.01.2023р. об 14:30год. в режимі відеоконференції поза приміщенням суду з використанням власних технічних засобів з використанням системи "EаsyCon".

Ухвалою Північно - західного апеляційного господарського суд від 09.01.2023р. задоволено заяву розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Овруч Стоун" - Козирицького Андрія Сергійовича про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №906/43/22(906/458/22) поза приміщенням суду та забезпечено розпоряднику майна ТОВ "Овруч Стоун" - Козирицькому А.С. участь в судовому засіданні у справі №906/43/22(906/458/22), призначеному на 10.01.2023р. об 14:30год. в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку "EаsyCon".

Сторони у справі були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази. Однак, ТОВ "Овруч Стоун" наданим йому процесуальним правом не скористалося та в судове засідання 10.01.2023р. не з`явилося, своїх повноважних представників не направило.

Враховуючи положення ч.12 ст.270 ГПК України, відповідно до яких неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, судова колегія вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу за відсутністю ТОВ "Овруч Стоун".

ТОВ "Овруч Стоун" не скористалося своїм правом згідно ч.1 ст.263 ГПК України та не надало суду відзиву на апеляційну скаргу, що згідно ч.3 ст.263 ГПК не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні 10.01.2023р. скаржник підтримав доводи апеляційної скарги та надав пояснення в обґрунтування своєї позиції. Вважає рішення місцевого суду незаконним та необґрунтованим. Просить суд рішення Господарського суду Житомирської області від 20.10.2022р. у справі №906/43/22(906/458/22) скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви у повному обсязі.

Позивач у письмовому відзиві на апеляційну скаргу та в судовому засіданні 10.01.2023р. заперечив проти її доводів, вважаючи їх безпідставною та необґрунтованою. Просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Житомирської області від 20.10.2022р. у справі №906/43/22(906/458/22) - без змін.

Згідно із ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення суду, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У провадженні Господарського суду Житомирської області перебуває справа №906/43/22 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Овруч Стоун".

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 08.02.2022р., зокрема, відкрито провадження у справі №906/43/22 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Овруч Стоун"; призначено розпорядником майна боржника - арбітражного керуючого Козирицького Андрія Сергійовича за його згодою; оприлюднено повідомлення про відкриття Господарським судом Житомирської області провадження у справі №906/43/22 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Овруч Стоун" (11114, Житомирська область, Овруцький район, селище міського типу Першотравневе, вул. Кварцитників, 1-А; ).

Як встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, 28.12.2018р. між ТОВ "Торговий дім "Агроімпорт ЛТД" (покупець) та ТОВ "Овруч Стоун" (продавець) було укладено договір купівлі-продажу №181КП/2018 (далі - договір), згідно п.1.1 якого, продавець зобов`язується у порядку та на умовах, визначених цим договором, передати у власність покупця на протязі 2018-2019 року, а покупець оплатити та прийняти Кварцитову продукцію (далі - продукція) відповідно до поданої заявки, в асортименті, об`ємі, ціні і на умовах, обговорених у Специфікаціях, які є невід`ємною частиною договору.

Поставлена продукція оплачується за договірними цінами, які фіксуються у специфікаціях (п.3.1 договору).

Загальна сума поставки по даному Договору становить 495 000,00грн. з ПДВ (п.3.2 договору).

Відповідно до п.4.1 договору, відпуск (поставка) продукції по договору за погодженням між сторонами може здійснюватися на умовах EXW "EX Works" зі складу ТОВ "Овруч Стоун" вул.Кварцитників. 1-А, смт.Першотравневе, Овруцький район, Житомирська область чи на умовах FCA "Free Carrier" місце поставки, яке зазначене покупцем у відповідності за Правилами тлумачення торгових термінів Incoterms в редакції 2010р..

Згідно Специфікації №1 від 28.12.2018р. до договору визначено, що продавець продає (передає), а покупець приймає і оплачує на умовах даного договору наступну (ий) продукцію (товар): щебінь фракції 40-70мм. ДСТУ Б.В.2.7-75-98 у кількості 2 750,00тон на суму 495000,00грн..

Дана Специфікація являється невід`ємною частиною договору купівлі-продажу №181КП/2018 від 28.12.2018р..

На виконання умов договору купівлі-продажу № 81КП/2018 від 28.12.2018р. ТОВ "Овруч Стоун" виставило рахунок на оплату №252 від 28.12.2021р. на суму 495 000,00грн..

Згідно Акту звірки станом на 28.12.2021р., за договором купівлі-продажу №181 КП/2018 від 28.12.2018р. ТОВ "ТД "Агроімпорт ЛТД" було сплачено на користь ТОВ "Овруч Стоун" 495000,00грн..

29.12.2018р. між ТОВ "Торговий дім "Агроімпорт ЛТД (покупець) та ТОВ "Овруч Стоун" (продавець) укладено договір купівлі-продажу №183КП/2018 (далі - договір), згідно п.1.1 якого, продавець зобов`язується у порядку та на умовах, визначених цим договором, передати у власність покупця на протязі 2018-2019 року, а покупець оплатити та прийняти Кварцитову продукцію (далі - продукція) відповідно до поданої заявки, в асортименті, об`ємі, ціні і на умовах, обговорених у Специфікаціях, які є невід`ємною частиною договору.

Поставлена продукція оплачується за договірними цінами, які фіксуються у специфікаціях (п.3.1 договору).

Загальна сума поставки по даному договору становить 325 000,00грн. з ПДВ (п.3.2 договору).

Відповідно до п.4.1 договору, відпуск (поставка) продукції по договору за погодженням між сторонами може здійснюватися на умовах EXW "EX Works" зі складу ТОВ "Овруч Стоун" вул.Кварцитників, 1-А, смт.Першотравневе, Овруцький район, Житомирська область чи на умовах FCA "Free Carrier" місце поставки, яке зазначене покупцем у відповідності за Правилами тлумачення торгових термінів Incoterms в редакції 2010р..

Згідно Специфікації №1 від 29.12.2018р. до договору, продавець продає (передає), а покупець приймає і оплачує на умовах даного договору наступну (ий) продукцію (товар): щебінь фракції 40-70 мм. ДСТУ Б.В.2.7-75-98 у кількості 1 805,556тон на суму 325000,00грн..

Дана Специфікація являється невід`ємною частиною договору купівлі-продажу №183КП/2018 від 29.12.2018р..

На виконання умов договору купівлі-продажу №183КП/2018 від 29.12.2018р. сторонами було підписано видаткову накладну № від 16.06.2021р., відповідно до якої на підставі виставленого рахунку-фактури №8 від 16.06.2021р. було поставлено пісок щільний природний для будівельних матеріалів, виробів, конструкцій і робіт ДСТУ Б.В. 27-32-95 у кількості 300,000тон на суму 9000,00грн..

Згідно Акту звірки станом на 28.12.2021р., за договором купівлі-продажу №183КП/2018 від 29.12.2018р. ТОВ "ТД "Агроімпорт ЛТД" залишок заборгованості склав 316 000,00грн..

29.12.2018р. між ТОВ "ТД "Агроімпорт ЛТД" (далі - покупець) та ТОВ "Овруч Стоун" (далі - продавець) було укладено договір купівлі-продажу №185КП/2018 (далі - договір), згідно п.1.1 якого, продавець зобов`язується у порядку та на умовах, визначених цим договором, передати у власність покупця на протязі 2018-2019 року, а покупець оплатити та прийняти Кварцитову продукцію (далі - продукція) відповідно до поданої заявки, в асортименті, об`ємі, ціні і на умовах, обговорених у Специфікаціях, які є невід`ємною частиною договору.

Поставлена продукція оплачується за договірними цінами, які фіксуються у специфікаціях (п.3.1 договору).

Загальна сума поставки по даному договору становить 398 200,00грн. з ПДВ (п.3.2 договору).

Відповідно до п.4.1 договору, відпуск (поставка) продукції по договору за погодженням між сторонами може здійснюватися на умовах EXW "EX Works" зі складу ТОВ "Овруч Стоун" вул.Кварцитників. 1-А, смт.Першотравневе, Овруцький район, Житомирська область чи на умовах FCA "Free Carrier" місце поставки, яке зазначене покупцем у відповідності за Правилами тлумачення торгових термінів Incoterms в редакції 2010р..

У відповідності до Специфікації №1 від 29.12.2018р. до договору, продавець продає (передає), а покупець приймає і оплачує на умовах даного договору наступну (ий) продукцію (товар): Щебінь фракції 40-70мм. ДСТУ Б.В.2.7-75-98 у кількості 2212,222тон на суму 398200,00грн..

Дана Специфікація являється невід`ємною частиною договору купівлі-продажу №185КП/2018 від 29.12.2018р..

На виконання умов договору купівлі-продажу №185КП/2018 від 29.12.2018р. ТОВ "Овруч Стоун" було виставлено рахунок на оплату №261 від 29.12.2018р. на суму 398200,00грн. за щебінь фр.40-70 мм у кількості 2 212,222тон..

Згідно Акту звірки станом на 28.12.2021р., за договором купівлі-продажу №185КП/2018 від 29.12.2018р. заборгованість ТОВ "Овруч Стоун" перед ТОВ "ТД "Агроімпорт ЛТД" складає 398200,00грн..

29.12.2018р. між TOB "Торговий дім "Агроімпорт ЛТД" (покупець) та ТОВ "Овруч Стоун" (продавець) було укладено договір купівлі-продажу №184КП/2018 (далі - договір), згідно п.1.1 якого, продавець зобов`язується у порядку та на умовах, визначених цим договором, передати у власність покупця на протязі 2018-2019 року, а покупець оплатити та прийняти Кварцитову продукцію (далі - продукція) відповідно до поданої заявки, в асортименті, об`ємі, ціні і на умовах, обговорених у Специфікаціях, які є невід`ємною частиною договору.

Поставлена продукція оплачується за договірними цінами, які фіксуються у специфікаціях (п.3.1 договору).

Загальна сума поставки по даному договору становить 500 000,00грн. з ПДВ (п.3.2 договору).

Відповідно до п.4.1 договору, відпуск (поставка) продукції по договору за погодженням між сторонами може здійснюватися на умовах EXW "EX Works" зі складу ТОВ "Овруч Стоун" вул.Кварцитників, 1-А, смт.Першотравневе, Овруцький район, Житомирська область чи на умовах FCA "Free Carrier" місце поставки, яке зазначене покупцем у відповідності за Правилами тлумачення торгових термінів Incoterms в редакції 2010р..

У відповідності до Специфікації №1 від 29.12.2018р. до договору, продавець продає (передає), а покупець приймає і оплачує на умовах даного договору наступну (ий) продукцію (товар): щебінь фракції 40-70 мм. ДСТУ Б.В.2.7-75-98 у кількості 2 777,778тон на суму 500000,00грн..

Дана Специфікація являється невід`ємною частиною договору купівлі-продажу №184КП/2018 від 29.12.2018р..

Згідно Акту звірки станом на 28.12.2021р., за договором купівлі-продажу №184КП/2018 від 29.12.2018р. заборгованість ТОВ "Овруч Стоун" перед ТОВ "ТД "Агроімпорт ЛТД" складає 500000,00грн..

14.01.2019р. між ТОВ "Торговий дім "Агроімпорт ЛТД" (покупець) та ТОВ "Овруч Стоун" (продавець) укладено договір купівлі-продажу №08КП/2019 (далі - договір), згідно п.1.1 якого, продавець зобов`язується у порядку та на умовах, визначених цим договором, передати у власність покупця на протязі 2019-2020 року, а покупець оплатити та прийняти Кварцитову продукцію (далі - продукція) відповідно до поданої заявки, в асортименті, об`ємі, ціні і на умовах, обговорених у Специфікаціях, які є невід`ємною частиною договору.

Поставлена продукція оплачується за договірними цінами, які фіксуються у специфікаціях (п.3.1 договору).

Загальна сума поставки по даному договору становить 399 000,00грн. з ПДВ (п.3.2 договору).

Відповідно до п.4.1 договору, відпуск (поставка) продукції по договору за погодженням між сторонами може здійснюватися на умовах EXW "EX Works" зі складу ТОВ "Овруч Стоун" вул.Кварцитників, 1-А, смт.Першотравневе, Овруцький район, Житомирська область чи на умовах FCA "Free Carrier" місце поставки, яке зазначене покупцем у відповідності за Правилами тлумачення торгових термінів Incoterms в редакції 2010р..

У відповідності до Специфікації №1 від 14.01.2019р. до договору, продавець продає (передає), а покупець приймає і оплачує на умовах даного договору наступну (ий) продукцію (товар): Щебінь фракції 40-70 мм. ДСТУ Б.В.2.7-75-98 у кількості 2216,667тон на суму 399000,00грн..

Дана Специфікація являється невід`ємною частиною договору купівлі-продажу №08КП/2019 від 14.01.2019р..

На виконання умов договору ТОВ "Овруч Стоун" було виставлено рахунок на оплату № 4 від 14.01.2019р. щодо (кв) Щебінь фр. 40-70 у кількості 2 216,777тон на суму 399000,00грн..

Згідно Акту звірки станом на 28.12.2021р., за договором купівлі-продажу № 08КП/2019 від 14.01.2019р. заборгованість ТОВ "Овруч Стоун" перед ТОВ "ТД "Агроімпорт ЛТД" складає 399000,00грн..

14.01.2019р. між ТОВ "Торговий дім "Агроімпорт ЛТД" (покупець) та ТОВ "Овруч Стоун" (продавець) було укладено договір купівлі-продажу №21КП/2019 (далі - договір), згідно п.1.1 якого, продавець зобов`язується у порядку та на умовах, визначених цим договором, передати у власність покупця на протязі 2019-2020 року, а покупець оплатити та прийняти Кварцитову продукцію (далі - продукція) відповідно до поданої заявки, в асортименті, об`ємі, ціні і на умовах, обговорених у Специфікаціях, які є невід`ємною частиною договору.

Поставлена продукція оплачується за договірними цінами, які фіксуються у специфікаціях (п.3.1 договору).

Загальна сума поставки по даному договору становить 399 000,00грн. з ПДВ (п.3.2 договору).

Відповідно до п.4.1 договору, відпуск (поставка) продукції по договору за погодженням між сторонами може здійснюватися на умовах EXW "EX Works" зі складу ТОВ "Овруч Стоун" вул.Кварцитників, 1-А, смт.Першотравневе, Овруцький район, Житомирська область чи на умовах FCA "Free Carrier" місце поставки, яке зазначене покупцем у відповідності за Правилами тлумачення торгових термінів Incoterms в редакції 2010р..

У відповідності до Специфікації №1 від 14.01.2019р. до договору, продавець продає (передає), а покупець приймає і оплачує на умовах даного договору наступну (ий) продукцію (товар): щебінь фракції 40-70мм. ДСТУ Б.В.2.7-75-98 у кількості 2216,667тон на суму 399000,00грн..

Дана Специфікація являється невід`ємною частиною договору купівлі-продажу №21КП/2019 від 14.01.2019р..

На виконання умов договору ТОВ "Овруч Стоун" було виставлено рахунок на оплату №5 від 14.01.2019р. щодо (кв) Щебінь фр.40-70 у кількості 2 216,777тон на суму 399000,00грн..

Згідно Акту звірки станом на 28.12.2021р., за договором купівлі-продажу № 21КП/2019 від 14.01.2019р. заборгованість ТОВ "Овруч Стоун" перед ТОВ "ТД "Агроімпорт ЛТД" складає 399000,00грн..

15.01.2019р. між ТОВ "Торговий дім "Агроімпорт ЛТД" (покупець) та ТОВ "Овруч Стоун" (продавець) було укладено договір купівлі-продажу №25КП/2019 (далі - договір), відповідно до п.1.1 якого продавець зобов`язується у порядку та на умовах, визначених цим договором, передати у власність покупця на протязі 2019-2020 року, а покупець оплатити та прийняти Кварцитову продукцію (далі - продукція) відповідно до поданої заявки, в асортименті, об`ємі, ціні і на умовах, обговорених у Специфікаціях, які є невід`ємною частиною договору.

Поставлена продукція оплачується за договірними цінами, які фіксуються у специфікаціях (п.3.1 договору).

Загальна сума поставки по даному договору становить 499500,00грн. з ПДВ (п.3.2 договору).

Відповідно до п.4.1 договору, відпуск (поставка) продукції по договору за погодженням між сторонами може здійснюватися на умовах EXW "EX Works" зі складу ТОВ "Овруч Стоун" вул.Кварцитників. 1-А, смт.Першотравневе, Овруцький район, Житомирська область чи на умовах FCA "Free Carrier" місце поставки, яке зазначене покупцем у відповідності за Правилами тлумачення торгових термінів Incoterms в редакції 2010р..

У відповідності до Специфікації №1 від 15.01.2019р. до договору, що продавець продає (передає), а покупець приймає і оплачує на умовах даного договору наступну (ий) продукцію (товар): щебінь фракції 40-70мм. ДСТУ Б.В.2.7-75-98 у кількості 2775,00тон на суму 499500,00грн..

Дана Специфікація являється невід`ємною частиною договору купівлі-продажу №25КП/2019 від 15.01.2019р..

На виконання умов договору ТОВ "Овруч Стоун" було виставлено рахунок на оплату №6 від 24.01.2019р. щодо (кв) щебінь фр. 40-70 у кількості 2 775,00тон на суму 499500,00грн..

Згідно Акту звірки станом на 28.12.2021р., за договором купівлі-продажу № 25КП/2019 від 15.01.2019р. заборгованість ТОВ "Овруч Стоун" перед ТОВ "ТД "Агроімпорт ЛТД" складає 499500,00грн..

15.01.2019р. між ТОВ "Торговий дім "Агроімпорт ЛТД" (покупець) та ТОВ "Овруч Стоун" (продавець) було укладено договір купівлі-продажу №26КП/2019 (далі - договір), згідно п.1.1 якого, продавець зобов`язується у порядку та на умовах, визначених цим договором, передати у власність покупця на протязі 2019-2020 року, а покупець оплатити та прийняти Кварцитову продукцію (далі - продукція) відповідно до поданої заявки, в асортименті, об`ємі, ціні і на умовах, обговорених у Специфікаціях, які є невід`ємною частиною договору.

Поставлена продукція оплачується за договірними цінами, які фіксуються у специфікаціях (п.3.1 договору).

Загальна сума поставки по даному договору становить 499 500,00грн. з ПДВ (п.3.2 договору).

Відповідно до п.4.1 договору, відпуск (поставка) продукції по договору за погодженням між сторонами може здійснюватися на умовах EXW "EX Works" зі складу ТОВ "Овруч Стоун" вул.Кварцитників, 1-А, смт.Першотравневе, Овруцький район, Житомирська область чи на умовах FCA "Free Carrier" місце поставки, яке зазначене покупцем у відповідності за Правилами тлумачення торгових термінів Incoterms в редакції 2010р..

У відповідності до Специфікації №1 від 15.01.2019р. до договору, продавець продає (передає), а покупець приймає і оплачує на умовах даного договору наступну (ий) продукцію (товар): щебінь фракції 40-70мм. ДСТУ Б.В.2.7-75-98 у кількості 2775,00тон на суму 499500,00грн..

Дана Специфікація являється невід`ємною частиною договору купівлі-продажу №26КП/2019 від 15.01.2019р..

16.01.2019р. між ТОВ "Торговий дім "Агроімпорт ЛТД" (покупець) та ТОВ "Овруч Стоун" (продавець) було укладено договір купівлі-продажу №28КП/2019 (далі - договір), згідно п.1.1 якого, продавець зобов`язується у порядку та на умовах, визначених цим договором, передати у власність покупця на протязі 2019-2020 року, а покупець оплатити та прийняти Кварцитову продукцію (далі - продукція) відповідно до поданої заявки, в асортименті, об`ємі, ціні і на умовах, обговорених у Специфікаціях, які є невід`ємною частиною договору.

Поставлена продукція оплачується за договірними цінами, які фіксуються у специфікаціях (п.3.1 договору).

Загальна сума поставки по даному договору становить 499 500,00грн. з ПДВ (п.3.2 договору).

Відповідно до п.4.1 договору, відпуск (поставка) продукції по договору за погодженням між сторонами може здійснюватися на умовах EXW "EX Works" зі складу ТОВ "Овруч Стоун" вул.Кварцитників, 1-А, смт.Першотравневе, Овруцький район, Житомирська область чи на умовах FCA "Free Carrier" місце поставки, яке зазначене покупцем у відповідності за Правилами тлумачення торгових термінів Incoterms в редакції 2010р..

У відповідності до Специфікації №1 від 16.01.2019р. до договору, продавець продає (передає), а покупець приймає і оплачує на умовах даного договору наступну (ий) продукцію (товар): щебінь фракції 40-70 мм. ДСТУ Б.В.2.7-75-98 у кількості 2775,00тон на суму 499500,00грн..

Дана Специфікація являється невід`ємною частиною договору купівлі-продажу №28КП/2019 від 16.01.2019р..

ТОВ "Овруч Стоун" було виставлено рахунок на оплату №8 від 24.01.2019р. за (кв) Щебінь фр.40-70 у кількості 2 775,00тон на суму 499 500,00грн..

Згідно Акту звірки станом на 28.12.2021р., за договором купівлі-продажу №28КП/2019 від 16.01.2019р. заборгованість ТОВ "Овруч Стоун" перед ТОВ "ТД "Агроімпорт ЛТД" складає 499500,00грн..

16.01.2019р. між ТОВ "Торговий дім "Агроімпорт ЛТД" (покупець) та ТОВ "Овруч Стоун" (продавець) було укладено договір купівлі-продажу №29КП/2019 (далі - договір), згідно п.1.1 якого, продавець зобов`язується у порядку та на умовах, визначених цим договором, передати у власність покупця на протязі 2019-2020 року, а покупець оплатити та прийняти Кварцитову продукцію (далі - продукція) відповідно до поданої заявки, в асортименті, об`ємі, ціні і на умовах, обговорених у Специфікаціях, які є невід`ємною частиною договору.

Поставлена продукція оплачується за договірними цінами, які фіксуються у специфікаціях (п.3.1 договору).

Загальна сума поставки по даному договору становить 492500,00грн. з ПДВ (п.3.2 договору).

Відповідно до п.4.1 договору, відпуск (поставка) продукції по договору за погодженням між сторонами може здійснюватися на умовах EXW "EX Works" зі складу ТОВ "Овруч Стоун" вул.Кварцитників, 1-А, смт.Першотравневе, Овруцький район, Житомирська область чи на умовах FCA "Free Carrier" місце поставки, яке зазначене покупцем у відповідності за Правилами тлумачення торгових термінів Incoterms в редакції 2010р..

У відповідності до Специфікації №1 від 16.01.2019р. до договору, продавець продає (передає), а покупець приймає і оплачує на умовах даного договору наступну (ий) продукцію (товар): щебінь фракції 40-70 мм. ДСТУ Б.В.2.7-75-98 у кількості 2736,111тон на суму 492500,00грн..

Дана Специфікація являється невід`ємною частиною договору купівлі-продажу №29КП/2019 від 16.01.2019р..

ТОВ "Овруч Стоун" було виставлено рахунок на оплату №9 від 24.01.2019р. за (кв) щебінь фр.40-70 у кількості 2 736,111тон на суму 492 500,00грн..

Згідно Акту звірки станом на 28.12.2021р., за договором купівлі-продажу №29КП/2019 від 16.01.2019р. заборгованість ТОВ "Овруч Стоун" перед ТОВ "ТД "Агроімпорт ЛТД" складає 492500,00грн..

17.01.2019р. між ТОВ "Торговий дім "Агроімпорт ЛТД" (покупець) та ТОВ "Овруч Стоун" (продавець) було укладено договір купівлі-продажу №36КП/2019 (далі договір), згідно п.1.1 якого, продавець зобов`язується у порядку та на умовах, визначених цим договором, передати у власність покупця на протязі 2019-2020 року, а покупець оплатити та прийняти Кварцитову продукцію (далі - продукція) відповідно до поданої заявки, в асортименті, об`ємі, ціні і на умовах, обговорених у Специфікаціях, які є невід`ємною частиною договору.

Поставлена продукція оплачується за договірними цінами, які фіксуються у специфікаціях (п.3.1 договору).

Загальна сума поставки по даному договору становить 499 500,00грн. з ПДВ (п.3.2 договору).

Відповідно до п.4.1 договору, відпуск (поставка) продукції по договору за погодженням між сторонами може здійснюватися на умовах EXW "EX Works" зі складу ТОВ "Овруч Стоун" вул.Кварцитників, 1-А, смт.Першотравневе, Овруцький район, Житомирська область чи на умовах FCA "Free Carrier" місце поставки, яке зазначене покупцем у відповідності за Правилами тлумачення торгових термінів Incoterms в редакції 2010р..

У відповідності до Специфікації №1 від 17.01.2019р. до договору, продавець продає (передає), а покупець приймає і оплачує на умовах даного договору наступну (ий) продукцію (товар): щебінь фракції 40-70 мм. ДСТУ Б.В.2.7-75-98 у кількості 2775,00тон на суму 499500,00грн..

Дана Специфікація являється невід`ємною частиною договору купівлі-продажу №36КП/2019 від 17.01.2019р..

ТОВ "Овруч Стоун" було виставлено рахунок на оплату №10 від 28.01.2019р. за (кв) щебінь фр.40-70 у кількості 2 775,00тон на суму 499 500,00грн..

Згідно Акту звірки станом на 28.12.2021р., за договором купівлі-продажу №36КП/2019 від 17.01.2019р. заборгованість ТОВ "Овруч Стоун" перед ТОВ "ТД "Агроімпорт ЛТД" складає 499500,00грн..

17.01.2019р. між ТОВ "Торговий дім "Агроімпорт ЛТД" (покупець) та ТОВ "Овруч Стоун" (продавець) було укладено договір купівлі-продажу №44КП/2019 (далі - договір), згідно п.1.1 якого, продавець зобов`язується у порядку та на умовах, визначених цим договором, передати у власність покупця на протязі 2019-2020 року, а покупець оплатити та прийняти Кварцитову продукцію (далі - продукція) відповідно до поданої заявки, в асортименті, об`ємі, ціні і на умовах, обговорених у Специфікаціях, які є невід`ємною частиною договору.

Поставлена продукція оплачується за договірними цінами, які фіксуються у специфікаціях (п.3.1 договору).

Загальна сума поставки по даному договору становить 499 500,00грн. з ПДВ (п.3.2 договору).

Відповідно до п.4.1 договору, відпуск (поставка) продукції по договору за погодженням між сторонами може здійснюватися на умовах EXW "EX Works" зі складу ТОВ "Овруч Стоун" вул.Кварцитників, 1-А, смт.Першотравневе, Овруцький район, Житомирська область чи на умовах FCA "Free Carrie" місце поставки, яке зазначене покупцем у відповідності за Правилами тлумачення торгових термінів Incoterms в редакції 2010р..

У відповідності до Специфікації №1 від 17.01.2019р. до договору, продавець продає (передає), а покупець приймає і оплачує на умовах даного договору наступну (ий) продукцію (товар): щебінь фракції 40-70 мм. ДСТУ Б.В.2.7-75-98 у кількості 2775,00тон на суму 499500,00грн..

Дана Специфікація являється невід`ємною частиною договору купівлі-продажу №44КП/2019 від 17.01.2019р..

ТОВ "Овруч Стоун" було виставлено рахунок на оплату №11 від 29.01.2019р. за (кв) щебінь фр.40-70 у кількості 2 775,00тон на суму 499 500,00грн..

Згідно Акту звірки станом на 28.12.2021р., за договором купівлі-продажу №44КП/2019 від 17.01.2019р. заборгованість ТОВ "Овруч Стоун" перед ТОВ "ТД "Агроімпорт ЛТД" складає 499 500,00грн..

21.01.2019р. між ТОВ "Торговий дім "Агроімпорт ЛТД" (покупець) та ТОВ "Овруч Стоун" (продавець) було укладено договір купівлі-продажу №48КП/2019 (далі - договір), згідно п.1.1 якого продавець зобов`язується у порядку та на умовах, визначених цим договором, передати у власність покупця на протязі 2019-2020 року, а покупець оплатити та прийняти Кварцитову продукцію (далі - продукція) відповідно до поданої заявки, в асортименті, об`ємі, ціні і на умовах, обговорених у Специфікаціях, які є невід`ємною частиною договору.

Поставлена продукція оплачується за договірними цінами, які фіксуються у специфікаціях (п.3.1 договору).

Загальна сума поставки по даному договору становить 499 500,00грн. з ПДВ (п.3.2 договору).

Відповідно до п.4.1 договору, відпуск (поставка) продукції по договору за погодженням між сторонами може здійснюватися на умовах EXW "EX Works" зі складу ТОВ "Овруч Стоун" вул.Кварцитників, 1-А, смт.Першотравневе, Овруцький район, Житомирська область чи на умовах FCA "Free Carrier" місце поставки, яке зазначене покупцем у відповідності за Правилами тлумачення торгових термінів Incoterms в редакції 2010р..

У відповідності до Специфікації №1 від 21.01.2019р. до договору, продавець продає (передає), а покупець приймає і оплачує на умовах даного договору наступну (ий) продукцію (товар): щебінь фракції 40-70мм. ДСТУ Б.В.2.7-75-98 у кількості 2775,00тон на суму 499500,00грн..

Дана Специфікація являється невід`ємною частиною договору купівлі-продажу №48КП/2019 від 21.01.2019р..

18.03.2020р. між ТОВ "Торговий дім "Агроімпорт ЛТД" (покупець) та ТОВ "Овруч Стоун" (продавець) було укладено договір купівлі-продажу №69КП/2020 (далі - договір), згідно п.1.1 якого, продавець зобов`язується у порядку та на умовах, визначених цим договором, передати у власність покупця, а покупець оплатити та прийняти Кварцитову продукцію (далі - продукція) відповідно до поданої заявки, в асортименті, об`ємі, ціні і на умовах, обговорених у Специфікаціях, які є невід`ємною частиною договору.

Поставлена продукція оплачується за договірними цінами, які фіксуються у специфікаціях (п.3.1 договору).

Загальна сума поставки по даному договору становить 63 000 000,00грн. з ПДВ (п.3.2 договору).

Відповідно до п.4.1 договору, відпуск (поставка) продукції по договору за погодженням між сторонами може здійснюватися на умовах EXW "EX Works" зі складу ТОВ "Овруч Стоун" вул.Кварцитників, 1-А, смт.Першотравневе, Овруцький район, Житомирська область чи на умовах FCA "Free Carrier" місце поставки, яке зазначене покупцем у відповідності за Правилами тлумачення торгових термінів Incoterms в редакції 2020р..

У відповідності до Специфікації від 18.03.2020р. до договору, продавець продає (передає), а покупець приймає і оплачує на умовах даного договору наступну (ий) продукцію (товар): щебінь фракції 5-20 мм. ДСТУ Б.В.2.7-75-98 у кількості 300000,00тон на суму 63 000 000,00грн..

Дана Специфікація являється невід`ємною частиною договору купівлі-продажу №69КП/2020 від 18.03.2020р..

На виконання умов договору ТОВ "Овруч Стоун" було виставлено рахунок на оплату №96 від 18.03.2020р., на щебінь фракції 5-20мм. ДСТУ Б.В.2.7-75-98 у кількості 300000,00тон на суму 63000000,00грн..

29.05.2020р. між ТОВ Торговий дім "Агроімпорт ЛТД" (покупець) та ТОВ "Овруч Стоун" (продавець) було укладено договір купівлі-продажу №ОС-00023 (далі - договір), згідно п.1.1 якого, продавець зобов`язується у порядку та на умовах, визначених цим договором, передати у власність покупця, а покупець оплатити та прийняти Кварцитову продукцію (далі - продукція) відповідно до поданої заявки, в асортименті, об`ємі, ціні і на умовах, обговорених у Специфікаціях, які є невід`ємною частиною договору.

Поставлена продукція оплачується за договірними цінами, які фіксуються у специфікаціях (п.3.1 договору).

Загальна сума поставки по даному договору становить 30 000 000,00грн. з ПДВ (п.3.2 договору).

Відповідно до п.4.1 договору, відпуск (поставка) продукції по договору за погодженням між сторонами може здійснюватися на умовах EXW "EX Works" зі складу ТОВ "Овруч Стоун" вул.Кварцитників. 1-А, смт.Першотравневе, Овруцький район, Житомирська область чи на умовах FCA "Free Carrier" місце поставки, яке зазначене покупцем у відповідності за Правилами тлумачення торгових термінів Incoterms в редакції 2020р..

У відповідності до Специфікації №1 від 29.05.2020р. до договору, продавець продає (передає), а покупець приймає і оплачує на умовах даного договору наступну (ий) продукцію (товар): щебінь фракції 40-100 мм. ДСТУ Б.В.2.7-75-98 у кількості 80000,00тон на суму 30000000,00грн..

Дана Специфікація являється невід`ємною частиною договору купівлі-продажу № ОС-00023 від 29.05.2020р..

На виконання умов договору ТОВ "Овруч Стоун" було виставлено рахунок на оплату №145 від 29.05.2020р. за щебінь фракції 40-100 мм. ДСТУ Б.В.2.7-75-98 у кількості 80 000,00тон на суму 30 000 000,00грн..

З огляду на викладене, між ТОВ "Овруч Стоун" (продавець) та ТОВ "Торговий дім "Агроімпорт ЛТД" (покупець) було укладено 15 однотипних договорів купівлі-продажу, за умовами яких продавець зобов`язується у порядку та на умовах визначених цим договором, передати у власність покупця, а покупець оплатити та прийняти Кварцитову продукція (продукція) відповідно до поданої заявки, в асортименті об`ємі, ціни і на умовах обговорених у специфікаціях, які є невід`ємною частиною договору, (п.1.1 договорів).

Відпуск (поставка) продукції по договору за погодженням між сторонами може здійснюватися на умовах EXW "EX Works" зі складу ТОВ "Овруч Стоун" вул.Кварцитників, 1 А, смт.Першотравневе, Овруцький район, Житомирська область чи на умовах FCA "Free Carrier", місце поставки зазначене покупцем у відповідності з правилами тлумачення торгових термінів Incoterms в редакції 2010р. (п.2.1 договорів).

EXW- Покупець самостійно забирає товар зі складу Продавця.

FCA - Товар доставляється перевізнику покупця (наприклад на залізничну станцію).

Терміни відвантаження продукції - в робочі дні та години за умови наявності транспорту покупця (перевізника), (п.4.2 договорів).

На виконання умов договорів ТОВ "Овруч Стоун" отримало від ТОВ "ТД "Агроімпорт ЛТД" попередню оплату, а ТОВ "Овруч Стоун" поставило частково товар.

За вказаних обставин, розпорядник майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Овруч Стоун" Козирицький А.С. звернувся до Господарського суду Житомирської області із заявою про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, з додатками.

Обґрунтовуючи подану заяву, розпорядник майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Овруч Стоун" (з урахуванням відповіді на відзив та пояснень) посилається на те, що в період 2018-2020рр. між ТОВ "Торговий дім "Агроімпорт ЛТД" (покупець) та ТОВ "Овруч Стоун" (продавець) було укладено ряд договорів купівлі-продажу (№181КП/2018 від 28.12.2018р., №183КП/2018 від 29.12.2018р., №184КП/2018 від 29.12.2018р., №185КП/2018 від 29.12.2018р., № 08КП/2019 від 14.01.2019р., №21КП/2019 від 14.01.2019р., №25КП/2019 від 15.01.2019р., №26КП/2019 від 15.01.2019р., №28КП/2019 від 16.01.2019р., № 29КП/2019 від 16.01.2019р., №36КП/2019 від 17.01.2019р., №44КП/2019 від 17.01.2019р., №48КП/2019 від 21.01.2019р. №69КП/2020 від 18.03.2020р., №ОС-00023 від 29.05.2020р.), відповідно до яких продавець зобов`язується у порядку та на умовах, визначених цим договором, передати у власність покупця, а покупець оплатити та прийняти Кварцитову продукцію (продукція) відповідно до поданої заявки, в асортименті, об`ємі, ціні і на умовах, обговорених у Специфікаціях, які є невід`ємною частиною договору. За договорами купівлі-продажу було придбано щебінь фракції 40-70 мм, 5-20 мм, 40-100 мм ДСТУ Б.В.2.7-75-98 у загальній кількості 413 615,221 тон. Однак, основним видом діяльності ТОВ "ТД "Агроімпорт ЛТД" являється КВЕД 46.75 Оптова торгівля хімічними продуктами. Покупець жодного разу не вимагав передачі йому товару, хоча по деяким договорам купівлі-продажу в повному обсязі оплатив вартість продукції. При цьому, з купівлі-продажу такої великої кількості щебня не вбачається будь-якої економічної вигоди, яка обов`язково має бути складовою господарської операції, що також свідчить про фіктивність укладення даного договору. Розпорядник майна ТОВ "Овруч Стоун" прийшов до висновку, що існують наступні підстави для визнання недійсними договорів купівлі-продажу, укладених між боржником та ТОВ "ТД "Агроімпорт ЛТД" у період 2018-2020р.р.: договори купівлі-продажу мають ознаки фіктивності, оскільки їх було укладено між заінтересованими між собою особами із бажанням настання інших правових наслідків, ніж передбачені Договором; керівником ТОВ "Овруч Стоун" було перевищено свої повноваження під час укладення договорів купівлі-продажу, оскільки існують певні обмеження щодо укладання такого виду договорів відповідно до вимог Статуту ТОВ "Овруч Стоун". Також розпорядник майна вважає, що оскільки ухвалою суду від 08.02.2022р. у справі №906/43/22 арбітражного керуючого Козирицького А.С. було призначено розпорядником майна ТОВ "Овруч Стоун", то саме з цього часу починається строк, у межах якого він може звернутися до суду з даним позовом. Отже відсутні підстави для застосування строку позовної давності. На підставі зазначеного просить суд визнати недійсними договори купівлі-продажу.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 18.07.2022р. прийнято заяву розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Овруч Стоун" Козирицького А.С. №02-30/1027 від 30.06.2022р. про визнання недійсними договорів купівлі-продажу до розгляду та відкрито провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 16.08.2022р. залучено Товариство з обмеженою відповідальністю "Овруч Стоун" (11114, Житомирська область, Овруцький район, селище міського типу Першотравневе, вул. Кварцитників, 1-А; ) до участі у справі №906/43/22 (906/458/22) в якості учасника провадження (відповідач 2) в частині розгляду заяви розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Овруч Стоун" Козирицького А.С. №02-30/1027 від 30.06.2022р..

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 06.10.2022р. призначено засідання суду для розгляду справи по суті на 20.10.2022р..

19.10.2022р. на адресу Господарського суду Житомирської області, через загальний відділ, від розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Овруч Стоун" Козирицького А.С. надійшло додаткове письмове пояснення №02-30/1369 від 19.10.2022р..

ТОВ "ТД "Агроімпорт ЛТД" у відзиві (з урахуванням заперечень та пояснень) зазначає про те, що в період з 28.12.2018р. по 29.05.2020р. між ТОВ "Овруч Стоун" (Продавець) та ТОВ "ТД "Агроімпорт ЛТД" (Покупець) було укладено 15 договорів купівлі-продажу кварцитової продукції: №181КП/2018 від 28.12.2018р., №183КП/2018 від 29.12.2018р., №184КП/2018 від 29.12.2018р., №185КП/2018 від 29.12.2018р., № 08КП/2019 від 14.01.2019р., №21КП/2019 від 14.01.2019р., №25КП/2019 від 15.01.2019р., №26КП/2019 від 15.01.2019р., №28КП/2019 від 16.01.2019р., №29КП/2019 від 16.01.2019р., №36КП/2019 від 17.01.2019р., №44КП/2019 від 17.01.2019р., №48КП/2019 від 21.01.2019р. №69КП/2020 від 18.03.2020р., №ОС-00023 від 29.05.2020р. (далі - договори). Сторони при підписанні договорів домовилися про предмет договору, свої права та обов`язки, щодо відповідальності, ціни, строку дії та інших умов. На виконання умов Договорів ТОВ "Овруч Стоун" отримало від ТОВ "ТД "Агроімпорт ЛТД" попередню оплату в загальному розмірі 50177090,38грн. та поставило частково товар на загальну суму 5738 562,35грн.. На момент звернення ТОВ "ТД "Агроімпорт" з кредиторською вимогою строки поставки та дія усіх Договорів закінчились. Отже, у ТОВ "Овруч Стоун" виникло зобов`язання повернути ТОВ "ТД "Агроімпорт ЛТД" суму попередньої оплати (тобто сплатити грошові кошти) відповідно до частини другої статті 693 ЦК України, частини першої статті 530 ЦК України з наступного дня після спливу строків поставки. Зазначає, що заборгованість за Договорами становить 44 438 528,03грн., що Розпорядником майна не заперечується та підтверджується підписаними сторонами Актами звірки взаємних розрахунків по кожному з договорів. 13 оспорюваних договорів укладено в період з 28.12.2018р. по 21.01.2019р., а Кодекс України з процедур банкрутства від 18.10.2018р. №2597-УІІІ введено в дію 21.10.2019р., тобто 13 Договорів укладено до набрання чинності КУзПБ. Приписи статті 42 КУзПБ у частині підстав для визнання недійсними правочинів боржника не підлягають застосуванню до правочинів, що були вчинені боржником до дати введення в дію КУзПБ, тобто до 21.10.2019р.. 13 оспорюваних договір укладено поза межами підозрілого періоду (одного року, що передував порушенню справи про банкрутство), визначеного статтею 20 Закону про банкрутство, а також до вступу в дію КУзПБ. За таких обставин, за відсутністю підстав для застосування статті 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та статті 42 КУзПБ, 13 Договорів укладених в період з 28.12.2018р. по 21.01.2019р. не можуть бути визнані недійсними у зв`язку з їх фраудаторністю та укладанням із заінтересованою особою. У розумінні ч.2 ст.42 КУзПБ, інші 2 Договори купівлі-продажу № 69КП/2020 від 18.03.2020р. та №ОС-00023 від 29.05.2020р. не можуть бути визнані недійсними лише на тій підставі, що їх укладено між сторонами, які мають кінцевим бенефіціарним власником одну і ту ж особу. Більш того, з огляду на те, що всі оспорювані договори є первинними по відношенню до кредиторських вимог у справі про банкрутство, розпорядником майна не зазначено яким чином отримання боржником - ТОВ "Овруч Стоун" за договорами від ТОВ "ТД "Агроімпорт ЛТД" грошових коштів у сумі 50177090,38грн., порушує права та майнові інтереси боржника та/або кредиторів та прямо впливає на задоволення їх вимог у справі про банкрутство, так само як і не зазначено про існування цих кредиторів або будь-яких невиконаних зобов`язань ТОВ "Овруч Стоун" перед ними на дату укладання цих договорів. Учасники ТОВ "Овруч Стоун" Договори не оспорювали, розпорядником майна не заперечується факт отримання ТОВ "Овруч Стоун" від ТОВ "ТД "Агроімпорт ЛТД" за Договорами сум попередньої оплати. Укладання договорів та отримання за ними ТОВ "Овруч Стоун" грошових коштів не призвело до зменшення обсягу його майнових активів (недостатності майна для задоволення вимог кредиторів), його неплатоспроможності, а відтак договори не спрямовані на завдання шкоди кредиторам. Навпаки, за отриману суму попередньої оплати ТОВ "Овруч Стоун" придбало основні засоби, поповнило обігові кошти для провадження господарської діяльності, тобто укладання договорів призвело до збільшення активів боржника. З огляду на викладене, відсутні підстави для визнання Договорів недійсним у зв`язку з їх фраудаторністю та укладанням із заінтересованою особою. За умовами оспорюваних договорів ТОВ "Овруч Стоун" зобов`язалось передати у власність ТОВ "ТД "Агроімпорт ЛТД" кварцитову продукцію - щебінь на умовах попередньої оплати. На виконання умов Договорів ТОВ "ТД "Агроімпорт ЛТД" здійснило попередню оплату за продукцію в загальному розмірі 50 177 090,38грн., а ТОВ "Овруч Стоун" поставило частково товар на загальну суму 5 738 562,35грн. Отже, ТОВ "ТД "Агроімпорт ЛТД" намагалося досягти правового результату за договорами - отримати продукцію, здійснивши її оплату, а ТОВ "Овруч Стоун" мало можливість передати продукцію, але не передало. Сам по собі факт невиконання ТОВ "Овруч Стоун" умов договорів не робить їх фіктивними. При цьому, розпорядником майна не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що сторони, укладаючи оспорювані договори, заздалегідь мали намір, умисел їх не виконувати, тобто мали інші цілі, ніж передбачені договорами, та відповідно їх воля була іншою, ніж об`єктивне волевиявлення. За таких обставин, договори не можуть бути кваліфіковані як фіктивні. Щодо відсутності економічної вигоди у ТОВ "ТД "Агроімпорт ЛТД" при купівлі великої кількості товару за договорами. Розпорядником майна не надано належних доказів на підтвердження наявності продукції в той період на складі продавця в належному обсязі та вчинення ним дій направлених на повідомлення покупця про готовність передати продукцію. Таким чином, закупівля значного об`єму щебня безпосередньо пов`язана з господарською діяльністю ТОВ "ТД "Агроімпорт ЛТД", відповідає економічному змісту, відображеному в укладених договорах, спрямована на отримання прибутку. Разом з тим, розпорядником майна не наведено обставин та не надано доказів, які б свідчили про незвичність цін за спірними договорами, або про невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності ТОВ "ТД "Агроімпорт ЛТД", незвичності цих операцій, збитковості здійснених операцій, або інших обставин, які б окремо або в сукупності могли б свідчити про не пов`язаність операцій з господарською діяльністю ТОВ "ТД "Агроімпорт ЛТД", фіктивність вчинених операцій, а також про те, що вчинення зазначених операцій не було обумовлено економічною вигодою. Щодо перевищення керівником ТОВ "Овруч Стоун" своїх повноважень при укладанні договорів зазначає про те, що в період з 28.12.2018р. по 21.01.2019р. директором ТОВ "Овруч Стоун" було укладено 13 договорів, сума кожного з яких не перевищує 500 000,00грн., тобто в межах наданих директору повноважень, передбачених Статутом в редакції чинної до 12.03.2020р.. Сторони при підписанні вказаних 13 договорів домовилися про предмет договору, свої права та обов`язки, щодо відповідальності, ціни, строку дії та інших умов. Сторонами погоджено та підписано специфікації до договорів, ТОВ "Овруч Стоун" виписало рахунки на оплату, а ТОВ "ТД "Агроімпорт ЛТД" здійснило оплату згідно рахунків. Зазначає, що для визнання договорів недійсними має бути доведена обізнаність саме ТОВ "ТД "Агроімпорт ЛТД" як сторони договору про наявність обмежень повноважень директора ТОВ "Овруч Стоун" Баранівського О.Л. на укладення спірних правочинів, а тягар доказування недобросовісності та нерозумності в поведінці ТОВ "ТД "Агроімпорт ЛТД" покладається на юридичну особу - контрагента за договорами. Розпорядником майна не надано належних і допустимих доказів на підтвердження того, що ТОВ "ТД "Агроімпорт ЛТД" при укладанні договорів діяло недобросовісно або нерозумно. Також, крім встановлення обставин, що підтверджують недобросовісність та нерозумність дій ТОВ "ТД "Агроімпорт ЛТД" під час укладення спірних договорів, необхідно встановити, що дії сторін договорів свідчать про відсутність реального наміру їх укладення та виконання. Сторони при підписанні оспорюваних договорів домовилися про предмет договору, свої права та обов`язки, щодо відповідальності, ціни, строку дії та інших умов. Отримання та розмір попередньої оплати ТОВ "Овруч Стоун" від ТОВ "ТД "Агроімпорт ЛТД" за договорами розпорядником майна не заперечується та підтверджується підписаним сторонами Актом звірки взаємних розрахунків. ТОВ "Овруч Стоун" отримало за договорами попередню оплату, в подальшому використало її в своїй діяльності та не повернуло, як безпідставно набуте майно, а також частково поставило товар. Згідно реєстру податкових накладних, на виконання норм діючого податкового законодавства України ТОВ "Овруч Стоун" виписало та зареєструвало податкові накладні у зв`язку із отриманням попередньої оплати за договорами. В свою чергу, за умовами договорів ТОВ "Овруч Стоун" зобов`язалось на суму отриманої попередньої оплати поставити на протязі 2019-2020р.р. ТОВ "ТД "Агроімпорт ЛТД" щебінь зі свого складу, розташованого за адресою: вул.Кварцитників, 1А, смт.Першотравневе, Овруцький район, Житомирська область. Дії сторін Договорів свідчать про реальний намір їх укладення і виконання. Вказані Договори від імені ТОВ "Овруч Стоун" підписано директором ОСОБА_1 , який діє на підставі Статуту. 24.01.2020 рішенням єдиного учасника №69 ТОВ "Овруч Стоун", по питанню восьмому порядку денного, надано згоду ТОВ "Овруч Стоун" на укладання із ТОВ "ТД "Агроімпорт ЛТД" будь-яких правочинів у разі, якщо вартість майна, робіт або послуг, що є предметом такого правочину (правочинів), перевищує 50 відсотків вартості чистих активів ТОВ "Овруч Стоун" станом на кінець попереднього кварталу. Надано повноваження щодо оформлення таких правочинів (підписання відповідних договорів, угод та змін до них) директору ТОВ "Овруч Стоун" Баранівському Олегу Леонтійовичу або особі, на яку буде видана відповідна довіреність від імені ТОВ "Овруч Стоун" за підписом його директора. Для укладання та виконання директором ТОВ "Овруч Стоун" Баранівським Олегом Леонтійовичем значного правочину, на вчинення якого було попередньо надана згода Загальними зборами учасників ТОВ "Овруч Стоун", відповідно до пункту 2 цього рішення Загальних зборів учасників, не вимагається прийняття будь-якого наступного рішення Загальних зборів учасників, Наглядовою радою або іншим органом управління товариства. Отже, даним рішенням учасник ТОВ "Овруч Стоун" зняв будь-які обмеження щодо суми договорів, які може укладати директор товариства з ТОВ "ТД "Агроімпорт ЛТД". На підставі вказаного рішення єдиного учасника, ТОВ "Овруч Стоун" уклало з ТОВ "ТД "Агроімпорт ЛТД": Договір купівлі-продажу № 69КП/2020 від 18.03.2020р. на суму 63 000 000,00грн., за яким ТОВ "Овруч Стоун" отримало попередню оплату в загальному розмірі 14 346 890,38грн., частково поставило товар на суму 5 729 562,35грн., а залишок у сумі 8 617 328,03грн. в подальшому використало в своїй діяльності та не повернуло, як безпідставно набуте майно; договір купівлі-продажу № ОС-00023 від 29.05.2020 на суму 30000000,00грн., за яким ТОВ "Овруч Стоун" отримало попередню оплату в загальному розмірі 30000000,00грн., в подальшому використало її в своїй діяльності та не повернуло, як безпідставно набуте майно. Вважає, що одержання ТОВ "Овруч Стоун" від ТОВ "ТД "Агроімпорт ЛТД" попередньої оплати та її подальше використання в своїй діяльності, часткове постачання товару, рішення учасника № 69 ТОВ "Овруч Стоун" від 20.01.2020р. в сукупності підтверджують схвалення ТОВ "Овруч Стоун" вищевказаних договорів купівлі-продажу. Також, такі дії сторін договорів свідчать про реальний намір їх укладення і виконання. Презумпція правомірності договорів розпорядником майна не спростована. З огляду на викладене, твердження розпорядника майна щодо недійсності договорів внаслідок перевищення повноважень директором ТОВ "Овруч Стоун" ОСОБА_1 при їх укладанні та відсутності будь-якого погодження з боку загальних зборів ТОВ "Овруч Стоун", є безпідставним та не відповідає фактичним обставинам справи. Зазначає, що розпорядник майна, безпідставно стверджуючи, що укладання договорів, за якими ТОВ "Овруч Стоун" отримало грошові кошти в загальному розмірі 50 177 090,38грн., порушує права та майнові інтереси боржника та кредиторів, залишив поза увагою кредитний договір №КК2021-0164 від 06.09.2021р. укладений між ПАТ "БАНК ВОСТОК" та ТОВ "Овруч Стоун". Згідно умов даного кредитного договору ТОВ "Овруч Стоун" отримало кредит у розмірі 40000000,00грн. з процентною ставкою 10% річних, при цьому в якості забезпечення виконання зобов`язань щодо повернення кредиту ТОВ "Овруч Стоун" було укладено іпотечні договори. Загальна вартість предметів іпотеки та застави складає: 212 395 712,00грн.. Таким чином, ТОВ "Овруч Стоун" отримало кредит від ПАТ "БАНК ВОСТОК" у розмірі 40000000,00грн. з процентною ставкою 10% річних та заклало все належне йому рухоме та нерухоме майно, вартість якого більше ніж в 5 разів перевищує розмір кредиту. Вважає, що наявні підстави для застосування наслідків спливу строку позовної давності до Договорів укладених в період з 28.12.2018п. по 21.01.2019р.. На підставі зазначеного просить суд відмовити у задоволенні заяви.

ТОВ "Овруч Стоун" у відзиві зазначає про те, що дійсно управління ТОВ "ТД "Агроімпорт ЛТД" та ТОВ "Овруч Стоун" здійснювалося однією особою. Також, TOB "Овруч Стоун" зазначає, що укладення оскаржуваних договорів відбулося з ціллю формування підконтрольної кредиторської заборгованості, оскільки покупець не забрав товар, що вбачається з огляду на наступне. Між ТОВ "Овруч Стоун" (продавець) та ТОВ "Торговий дім "Агроімпорт ЛТД" (покупець) було укладено 15 однотипних договорів купівлі-продажу, за умовами яких продавець зобов`язується у порядку та на умовах визначених цим договором, передати у власність покупця на протязі 2018-2019 року, а покупець оплатити та прийняти Кварцитову продукція (надалі іменується - продукція) відповідно до поданої заявки, в асортименті об`ємі, ціни і на умовах обговорених у специфікаціях, які є невід`ємною частиною договору, (п.1.1 договорів). ТОВ "Торговий дім "Агроімпорт ЛТД" не вчинив передбачених договорами купівлі-продажу дій з метою отримання продукції, а саме: не подав заявку на поставку продукції, не забезпечив транспорт для поставки продукції. Відсутність належного виконання покупцем своїх зобов`язань за договорами купівлі-продажу підтверджується відсутністю заявок на поставку продукції, ТТН, заявок на перевозку, будь-яких відмов у видачі товару, або інших документів, які б підтвердили спроби покупця забрати товар. Відповідно до п.7.2 договорів, у випадку, якщо не пізніше ніж за один місяць до закінчення терміну дії цього договору жодна із сторін не заявить про його припинення, то цей договір вважається пролонгованим на кожен наступний календарний рік. Отже, із наведеного вище вбачається, що відповідач-1 навмисно не вчиняв дій з метою отримання купленого товару, оскільки сторони не мали на меті здійснення реальної поставки, а дані договори були укладені з метою перекиду грошей. Відповідно до зазначених договорів купівлі-продажу директор ТОВ "Овруч Стоун" діяв на підставі статуту підприємства, тобто без відповідного дозволу наглядової ради товариства. ТОВ "ТД "Агроімпорт ЛТД" ознайомившись зі статутом ТОВ "Овруч Стоун" достеменно знало про обмеження повноважень керівника на укладення даних правочинів, а тому такі правочини є недійсними через перевищення керівником своїх повноважень. На підставі зазначеного просить суд заяву розпорядника майна задовольнити.

Як вже зазначалося, рішенням Господарського суду Житомирської області від 20.10.2022р. у справі №906/43/22(906/458/22) заяву розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Овруч Стоун" Козирицького Андрія Сергійовича №02-30/1027 від 30.06.2022р. до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агроімпорт ЛТД", Товариства з обмеженою відповідальністю "Овруч Стоун" про визнання недійсними договорів купівлі-продажу - задоволено частково.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

В силу ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Здійснюючи правосуддя, суд забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Гарантуючи судовий захист з боку держави, Конституція України, водночас, визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань і це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (ч.5 ст.55 Конституції України).

Статтею 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституція України визначає Україну як правову державу, в якій визнається і діє принцип верховенства права. Одним з основних фундаментальних елементів цього принципу є юридична визначеність (legal certainty). Юридичні норми мають бути чіткими, ясними і недвозначними, оскільки інше не може забезпечити їх однакове застосування.

Водночас, ст.9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

На розширення цього положення Основного Закону в ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом першим статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Устименко проти України" (заява №32053/13).

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20.07.2006р. (заяви №29458/04 та №29465/04) вказав, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об`ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі ст.ст.6, 13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, ратифікованої Верховною Радою України Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997р..

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що ця норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони втілені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, ЄСПЛ указав на те, що за деяких обставин вимоги ст.13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, передбачених національним правом

Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини" від 12.07.2001р. зазначено, що право на доступ до суду, гарантоване п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права.

Як вказано у рішенні Конституційного Суду України №15-рп/2004 від 02.11.2004р., верховенство права - це панування права в суспільстві. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим, у тому числі обмежувати свободу та рівність особи. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст.2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

У відповідності до ст.7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону. Іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи мають право на судовий захист в Україні нарівні з громадянами і юридичними особами України. Судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України. кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону. Кожен має право на участь у розгляді своєї справи у визначеному процесуальним законом порядку в суді будь-якої інстанції.

Таким чином, конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об`ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі ст.13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

При цьому захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду.

Водночас, під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Згідно ч.1 ст.2 Кодексу України з процедур банкрутства, (Кодекс про банкрутство), провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Відповідно до ст.7 Кодексу про банкрутство, спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує, зокрема, всі майнові спори, стороною в яких є боржник. Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України. Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

Водночас, слід виходити з положень ст.11 ЦК України про підстави виникнення цивільних прав і цивільних обов`язків. Відповідно до них цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства, Конституцією України та міжнародними договорами України, а також із дій осіб, не передбачених цими актами, але які породжують цивільні права та обов`язки. Матеріальний аспект захисту охоплюється положеннями глави 3 ЦК України, в якій йдеться саме про захист цивільних прав та інтересів.

До прав, які підлягають цивільно-правовому захисту, відносяться всі майнові й особисті немайнові права, які належать суб`єктам цивільного права.

Сторона при зверненні до господарського суду повинна довести, що її суб`єктивне право порушено, не визнано чи оспорюється, а об`єктом захисту є її охоронюваний законом інтерес.

За умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника, особливістю вирішення таких спорів є те, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Кодексу, який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Провадження у справах про банкрутство є самостійним видом судового провадження і характеризується особливим процесуальним порядком розгляду справ, специфічністю цілей і завдань, особливим суб`єктним складом, тривалістю судового провадження, що істотно відрізняють це провадження від позовного.

Судом встановлено, що предметом спору є, заявлені в межах справи про банкрутство, вимоги розпорядника майна до юридичної особи, яка звернулась у справу про банкрутство з грошовими вимогами до боржника, про визнання недійсним договору, з підстав ст.42 Кодексу про банкрутство та на підставі ст.215 ЦК України.

Відповідно до принципу jura novit curia ("суд знає закони") неправильна юридична кваліфікація позивачем і відповідачами спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм (висновок, наведений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019р. у справі №487/10128/14-ц).

Банкрутство за своєю природою є особливим правовим механізмом врегулювання відносин між неплатоспроможним боржником та його кредиторами, правове регулювання якого регламентовано Кодексом про банкрутство, який введено в дію з 21.10.2019р., а до введення в дію цього Кодексу - Законом про банкрутство, які визначають особливості провадження у справах про банкрутство, тобто є спеціальними у застосуванні при розгляді цих справ.

Законодавство у сфері банкрутства містить спеціальні та додаткові, порівняно із нормами ЦК України та ГК України, підстави для визнання оспорюваних правочинів недійсними, і застосовуються тоді коли боржник перебуває в особливому правовому режимі, який врегульовано законодавством про банкрутство.

Особливості спеціального закону у сфері банкрутства виключають можливість керуватися загальновизнаним принципом щодо дії законів у часі під час визнання в межах справи про банкрутство правочину недійсним, згідно з яким відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

На відміну від вимог ЦК України та ГК України, законодавство про банкрутство (як ст.42 Кодексу про банкрутство, так і ст.20 Закону про банкрутство (у редакції, чинній з 19.01.2013р.) не визначає вимоги до укладеного правочину, а врегульовує спеціальні правила та процедуру визнання недійсними правочинів (договорів), укладених боржником, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство та містить спеціальні положення щодо строків (сумнівного періоду протягом якого боржник вчиняє правочини), суб`єктів (осіб які мають ініціювати право визнання договорів недійсними) і переліку підстав, за наявності яких можна визнавати правочини недійсними.

Критерієм для застосування норм ст.42 Кодексу про банкрутство та ст.20 Закону про банкрутство, у тому числі і до заяв, поданих після введення в дію цього Кодексу, є дата відкриття провадження у справі про банкрутство. Отже, ст.42 Кодексу про банкрутство застосовується до усіх заяв арбітражних керуючих та кредиторів, поданих у справах про банкрутство, провадження у яких відкрито після введення в дію цього Кодексу (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 12.01.2022р. у справі №905/814/20).

Водночас слід зазначити, що у постанові судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.10.2021р. у справі №911/1012/13 викладено правову позицію про помилкове тлумачення судами того, що необхідно застосовувати норми закону про банкрутство (передбаченої ним спеціальної підстави для визнання недійсним договору), який діяв на момент укладення оспорюваного договору, оскільки застосування спеціальних норм законодавства про банкрутство можливо лише при наявності відкритого провадження у справі про банкрутство боржника.

При цьому підтримано висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 02.06.2021р. у справі № 904/7905/16, за якими "темпоральним критерієм застосування норми ст.42 Кодексу України з процедур банкрутства є дата відкриття провадження у справі про банкрутство, що повністю узгоджується з наведеним вище правовим висновком, що критерієм для застосування норм ст.42 Кодексу України з процедур банкрутства та ст.20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", у тому числі і до заяв, поданих після набрання чинності Кодексу України з процедур банкрутства, є дата відкриття провадження у справі про банкрутство".

Це означає, що у разі відкриття провадження у справі про банкрутство до 21.10.2019р. визнавати правочини боржника слід відповідно до положень ст.20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а коли відкрито провадження у справі про банкрутство після 21.10.2019р., то відповідно слід застосовувати положення ст.42 КУзПБ у всій її повноті.

Вказана правова позиція також узгоджується з позицією Верховного Суду, які викладені у постановах від 26.05.2022р. у справі №910/15018/19 (910/14175/20) та від 29.11.2022р. у справі №916/329/21 (916/2710/21).

З огляду на викладене та враховуючи те, що провадження у справі про банкрутство №906/43/22 відкрито ухвалою суду від 08.02.2022р., тобто після введення в дію Кодексу про банкрутство (21.10.2019р.), колегія суддів апеляційної інстанції вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про необхідність застосування при розгляді заяви про визнання недійсними правочинів положень ст.42 Кодексу про банкрутство.

Таким чином, заперечення ТОВ "ТД "Агроімпорт ЛТД", в частині необхідності застосування ст.20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", є безпідставними.

Стосовно заявлених підстав визнання недійсними договорів, слід зазначити наступне

Згідно ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Отже, правочин - правомірна, тобто не заборонена законом, вольова дія суб`єкта цивільних правовідносин, що спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків.

Недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

У відповідності до ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3, 5, 6 ст.203 цього Кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч.3 ст.215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно ч.2 ст.42 Кодексу про банкрутство, правочини, вчинені боржником протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора також з таких підстав:

- боржник безоплатно здійснив відчуження майна, взяв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог;

- боржник уклав договір із заінтересованою особою;

- боржник уклав договір дарування.

Таким чином, законодавство у сфері банкрутства містить спеціальні та додаткові, порівняно із нормами ЦК України, підстави для визнання оспорюваних правочинів недійсними, і застосовуються тоді коли боржник перебуває в особливому правовому режимі, який врегульовано законодавством про банкрутство.

Особливості спеціального закону у сфері банкрутства виключають можливість керуватися загальновизнаним принципом щодо дії законів у часі під час визнання в межах справи про банкрутство правочину недійсним, згідно з яким відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

На відміну від вимог ЦК України та ГК України, законодавство про банкрутство (ст.42 Кодексу про банкрутство) не визначає вимоги до укладеного правочину, а врегульовує спеціальні правила та процедуру визнання недійсними правочинів (договорів), укладених боржником, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство та містить спеціальні положення щодо строків (сумнівного періоду протягом якого боржник вчиняє правочини), суб`єктів (осіб які мають ініціювати право визнання договорів недійсними) і переліку підстав, за наявності яких можна визнавати правочини недійсними.

Також, поряд з закріпленими у законодавстві підставами, суд досліджує наявність підстав для визнання недійсними договорів, з урахуванням позиції викладеної у постанові Верховного суду від 08.07.2020р. у справі №906/204/16.

Інститут визнання недійсними правочинів боржника у межах справи про банкрутство є універсальним засобом захисту у відносинах неплатоспроможності та частиною єдиного механізму правового регулювання відносин неплатоспроможності, що спрямована на дотримання балансу інтересів не лише осіб, які беруть участь у справі про банкрутство, а й осіб, залучених у справу про банкрутство, наприклад, контрагентів боржника. Визнання недійсними правочинів боржника у межах справи про банкрутство спрямоване на досягнення однієї з основних цілей процедури неплатоспроможності - максимально можливе справедливе задоволення вимог кредиторів.

З огляду на сферу регулювання законодавства про банкрутство, загалом і за змістом вищевказаних норм, вони є спеціальними щодо загальних, установлених ЦК України підстав для визнання правочинів недійсними, тобто ці норми передбачають додаткові, специфічні підстави для визнання правочинів недійсними, які характерні виключно для правовідносин, що виникають між боржником і кредитором у процесі відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом. Передбачені спеціальні підстави заявлення вимог про визнання правочинів недійсними і спростування майнових дій та особливі наслідки задоволення вимог, заявлених в порядку норм законодавства про банкрутство.

У разі визнання недійсними правочинів (договорів) або спростування майнових дій боржника, кредитор (інші особи) зобов`язаний повернути в ліквідаційну масу майно, отримане від боржника, а у разі неможливості повернути майно в натурі відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент здійснення правочину або вчинення майнової дії.

Вказана процедура спрямована на повернення до складу конкурсної маси відчужених за такими правочинами активів. Можливість оспорення та спростування майнових дій боржника насамперед необхідна для забезпечення зберігання майна боржника в інтересах конкурсних кредиторів.

Фраудаторні правочини (правочини, що вчинені боржником на шкоду кредиторам) в українському законодавстві регулюються тільки в певних сферах, зокрема, Кодексом про банкрутство.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (п.6 ст.3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.13 ЦК України, при здійсненні своїх прав особа, зокрема, зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Цивільно-правовий договір (в тому числі й договір дарування) не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення (в тому числі, вироку) про стягнення коштів, що набрало законної сили.

Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом.

Приписами Цивільного кодексу та Кодексу про банкрутство визначено підстави визнання недійсними договорів та саме правочинів боржника.

Оскільки, період часу з моменту виникнення грошового зобов`язання у боржника у тому числі при загрозі неплатоспроможності або при надмірній заборгованості до дня порушення справи про його банкрутство є підозрілим періодом, а правочини (договори, майнові дії) боржника, що вчинені у цей період часу є сумнівними, нормами Кодексу про банкрутство встановлено правову презумпцію сумнівності правочинів та майнових дій боржника, що вчинені ним протягом вказаних у Кодексі про банкрутство строку, тому будь-який правочин боржника щодо відчуження ним свого майна може бути визнаний недійсним на підставі наведених норм.

Отже, підлягають перевірці судом обставини укладення оспорюваного договору на наявність ознак, визначених ст.42 Кодексу про банкрутство.

Як свідчать матеріали справи, розпорядником майна визначено наступні підстави для визнання договору недійсним:

- договори мають ознаки фіктивності, оскільки їх було укладено між заінтересованими особами;

- керівником було перевищено повноваження під час укладання договорів.

Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору .

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як свідчать матеріали справи та встановлено судом, що в період 2018-2020рр. між ТОВ "Торговий дім "Агроімпорт ЛТД" (покупець) та ТОВ "Овруч Стоун" (продавець) було укладено ряд договорів купівлі-продажу, а саме: №181КП/2018 від 28.12.2018р., №183КП/2018 від 29.12.2018р., №184КП/2018 від 29.12.2018р., №185КП/2018 від 29.12.2018р., №08КП/2019 від 14.01.2019р., №21КП/2019 від 14.01.2019р., №25КП/2019 від 15.01.2019р., №26КП/2019 від 15.01.2019р., №28КП/2019 від 16.01.2019р., № 29КП/2019 від 16.01.2019р., №36КП/2019 від 17.01.2019р., №44КП/2019 від 17.01.2019р., №48КП/2019 від 21.01.2019р. №69КП/2020 від 18.03.2020р., №ОС-00023 від 29.05.2020р., згідно яких, продавець зобов`язується у порядку та на умовах, визначених цим договорами, передати у власність покупця, а покупець оплатити та прийняти Кварцитову продукцію (продукція) відповідно до поданих заявок, в асортименті, об`ємі, ціні і на умовах, обговорених у Специфікаціях, які є невід`ємною частиною договорів. За договорами купівлі-продажу було придбано щебінь фракції 40-70 мм, 5-20 мм, 40-100 мм ДСТУ Б.В.2.7-75-98 у загальній кількості 413 615,221 тон.

Відповідно до ст.234 ЦК України, фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Правові наслідки визнання фіктивного правочину недійсним встановлюються законами.

У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто сторони, укладаючи його, знають заздалегідь, що він не буде виконаний. Такий правочин завжди укладається умисно. При цьому, ознака фіктивності повинна бути властива діям обох сторін правочину. Якщо одна сторона діяла лише про людське око, а інша - намагалася досягти правового результату, то такий правочин не визнається фіктивним. Позивач, який вимагає визнання правочину недійсним, повинен довести, що всі учасники правочину не мали наміру створити правові наслідки на момент вчинення правочину, тобто тягар доказування фіктивності правочину покладається на позивача.

Таким чином, визнання договору недійсним у зв`язку з його фіктивністю має свої особливості, а саме: у фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто сторони, укладаючи його, заздалегідь знають, що він не буде виконаний.

Саме лише невчинення сторонами тих чи інших дій на виконання правочину не означає його фіктивності. Визнання фіктивного правочину недійсним потребує встановлення господарським судом умислу його сторін. Під час розгляду відповідних справ суд має враховувати, що ознака фіктивності має бути притаманна діям усіх сторін правочину. Якщо хоча б одна з них намагалася досягти правового результату, такий правочин не може визнаватися фіктивним. Позивач, який вимагає визнання правочину недійсним, повинен довести, що всі учасники правочину не мали наміру створити правові наслідки на момент його вчинення

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 15.06.2021р. у справі №922/2495/21.

Судом встановлено, що сторонами вчинено дії на виконання своїх обов`язків за договорами.

Зокрема, на виконання умов договорів ТОВ "Овруч Стоун" отримало від ТОВ "ТД "Агроімпорт ЛТД" попередню оплату, а ТОВ "Овруч Стоун" поставило частково товар.

З огляду на викладене, слід дійти висновку, що обставини, з якими закон пов`язує визнання правочину фіктивним на момент його вчинення, під час розгляду справи судом не встановлено, а тому, доводи заявника в цій частині судом не приймаються до уваги.

Водночас, стосовно вимог заяви про підписання договору особою з перевищенням повноважень, слід зазначити наступне.

Згідно ч.1 ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.ч.1-3, 5, 6, ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За приписами ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 2 ст.509 ЦК України визначено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою (ч.2 ст.207 ЦК України).

Згідно ст.241 ЦК України, правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину.

За приписами ст.ст.92, 97, 99 ЦК України, юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

З огляду на положення ст.ст.92, 241 ЦК України, вчинення правочину органом (посадовою особою) юридичної особи з перевищенням наданих йому повноважень може бути підставою для недійсності такого правочину лише за умови обізнаності контрагента про наявність відповідного обмеження повноважень (коли він знав чи за всіма обставинами не міг не знати про такі обмеження), а також відсутності подальшого схвалення правочину.

Управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом. Загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад. Виконавчий орган товариства може складатися з однієї або кількох осіб. Виконавчий орган, що складається з кількох осіб, приймає рішення у порядку, встановленому абз.1 ч.2 ст.98 цього Кодексу.

Юридична особа є учасником цивільних відносин і наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю.

Також, ч.1 ст.92 ЦК України визначає, що особливістю цивільної дієздатності юридичної особи є те, що така особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Правочини юридична особа також вчиняє через свої органи, що з огляду на положення ст.237 ЦК України утворює правовідношення представництва, в якому орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана або має право вчинити правочин від імені цієї юридичної особи, в тому числі вступаючи в правовідносини з третіми особами.

Водночас, на захист прав третіх осіб, які вступають у правовідносини з юридичними особами, в тому числі й укладають із юридичними особами договори різних видів, ч.3 ст.92 ЦК України передбачено, що орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Частиною 4 ст.92 ЦК України встановлено, що якщо члени органу юридичної особи та інші особи, які відповідно до закону чи установчих документів виступають від імені юридичної особи, порушують свої обов`язки щодо представництва, вони несуть солідарну відповідальність за збитки, завдані ними юридичній особі.

Отже, закон вимагає, щоб виконавчий орган юридичної особи діяв добросовісно і розумно, керуючись інтересами такої юридичної особи, а не власними. За порушення цієї вимоги на виконавчий орган може бути покладений обов`язок відшкодувати завдані юридичній особі збитки.

Зокрема, якщо договір містить умову (пункт) про підписання його особою, яка діє на підставі статуту підприємства чи іншого документа, що встановлює повноваження зазначеної особи, то наведене свідчить про обізнаність іншої сторони даного договору з таким статутом (іншим документом) у частині, яка стосується відповідних повноважень, і в такому разі суд не може брати до уваги посилання цієї сторони на те, що їй було невідомо про наявні обмеження повноважень представника її контрагента.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.10.2019р. у справі №910/22198/17.

Стаття 145 ЦК України передбачає, що у товаристві з обмеженою відповідальністю створюється виконавчий орган (колегіальний або одноособовий), який здійснює поточне керівництво його діяльністю і є підзвітним загальним зборам його учасників. Виконавчий орган товариства може бути обраний також і не зі складу учасників товариства. Компетенція виконавчого органу товариства з обмеженою відповідальністю, порядок ухвалення ним рішень і порядок вчинення дій від імені товариства встановлюються цим Кодексом, іншим законом і статутом товариства.

Згідно ст.11 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" (далі - Закон), установчим документом товариства є статут; у статуті товариства зазначаються відомості, зокрема про, органи управління товариством, їх компетенцію, порядок прийняття ними рішень.

Відповідно до ст.28 Закону, органами товариства є загальні збори учасників, наглядова рада (у разі утворення) та виконавчий орган.

У відповідності до ст.39 Закону, виконавчий орган товариства здійснює управління поточною діяльністю товариства.

До компетенції виконавчого органу товариства належить вирішення всіх питань, пов`язаних з управлінням поточною діяльністю товариства, крім питань, що належать до виключної компетенції загальних зборів учасників та наглядової ради товариства (у разі утворення).

Виконавчий орган товариства є одноосібним. Назвою одноосібного виконавчого органу є "директор", якщо статутом не передбачена інша назва.

Відповідно до ст.9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб: відомості про керівника юридичної особи, а за бажанням юридичної особи - також про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за серією та номером паспорта), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи.

У відповідності до ч.ч.1, 2, 4 ст.62 Закону України "Про господарські товариства", у товаристві з обмеженою відповідальністю створюється виконавчий орган: колегіальний (дирекція) або одноособовий (директор). Дирекцію очолює генеральний директор. Членами виконавчого органу можуть бути також і особи, які не є учасниками товариства.

Дирекція (директор) вирішує усі питання діяльності товариства, за винятком тих, що належать до виключної компетенції загальних зборів учасників. Загальні збори учасників товариства можуть винести рішення про передачу частини повноважень, що належать їм, до компетенції дирекції (директора).

Дирекція (директор) діє від імені товариства в межах, встановлених даним Законом та установчими документами.

Я вбачається з матеріалів справи, між ТОВ "Овруч Стоун" та ТОВ "ТД "Агроімпорт ЛТД" було укладено договори купівлі-продажу, а саме: №181КП/2018 від 28.12.2018р., №183КП/2018 від 29.12.2018р., №184КП/2018 від 29.12.2018р., №185КП/2018 від 29.12.2018р., № 08КП/2019 від 14.01.2019р., №21КП/2019 від 14.01.2019р., №25КП/2019 від 15.01.2019р., №26КП/2019 від 15.01.2019р., №28КП/2019 від 16.01.2019р., № 29КП/2019 від 16.01.2019р., №36КП/2019 від 17.01.2019р., №44КП/2019 від 17.01.2019р., №48КП/2019 від 21.01.2019р..

Судом встановлено, що в преамбулі договорів зазначено про те, що договір укладено між ТОВ "Овруч Стоун" в особі директора Баранівського Олега Леонтійовича, що діє на підставі статуту, з однієї сторони, та ТОВ "ТД "Агроімпорт ЛТД" в особі директора Дубовенка Віктора Валерійовича, який діє на підставі Статуту, з другої сторони.

Тобто контрагент був обізнаний на підставі чого діє директор ТОВ "Овруч Стоун".

Протоколом №34 загальних зборів учасників ТОВ "Овруч Стоун" від 19.09.2018р. було затверджено нову редакцію статуту підприємства.

Згідно пп."г" пп.9.4.8. ст.9 Статуту, до повноважень директора, зокрема входить, укладення від імені товариства правочинів (цивільно-правові, господарські та інші договорів) на суму, що не перевищує 500000,00грн., а на суму, що перевищує 500000,00грн. з дозволу наглядової ради.

У відповідності до договорів купівлі-продажу директор ТОВ "Овруч Стоун" діяв на підставі Статуту підприємства, тобто без відповідного дозволу наглядової ради товариства.

З огляду на викладене слід дійти висновку, що обов`язковість отримання згоди наглядової ради товариства, яка виражається у формі рішення, на укладення договору, вартість предмета за яким перевищує 500000,00грн., встановлена установчими документами ТОВ "Овруч Стоун" - Статутом цього товариства, який є обов`язковим для виконання як учасниками, так і відповідними органами товариства.

Тобто, наявність згоди наглядової ради товариства свідчить про дотримання встановленого статутом порядку щодо укладення відповідного правочину виконавчим органом товариства і надає цьому правочину відповідної легітимності. Також є доказом добросовісності (п.6 ст.3 ЦК України) виконавчого органу товариства (певний стандарт поведінки виконавчого органу, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою до інтересів самої юридичної особи від імені якої діє такий орган).

Згідно договорів, ціна та сума по кожному договору не перевищує 500000,00грн..

Однак, в силу ст.44 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", статут товариства може встановлювати особливий порядок надання згоди уповноваженими на те органами товариства на вчинення певних правочинів залежно від вартості предмета правочину чи інших критеріїв (значні правочини).

Якщо замість кількох правочинів товариство могло вчинити один значний правочин, то кожен із таких правочинів вважається значним.

Як вбачається з матеріалів справи, що в період 28.12.2018р. - 29.12.2018р. між ТОВ "Овруч Стоун" та ТОВ "ТД "Агроімпорт ЛТД" було укладено 4 договори купівлі-продажу щебня.

В період 14.01.2019р. - 21.01.2019р. між ТОВ "Овруч Стоун" та ТОВ "ТД "Агроімпорт ЛТД" було укладено 9 договорів купівлі-продажу щебня.

Однак, жоден із договорів на момент їх укладення не перевищував встановленої граничної суми (500 000,00грн.), вказані договори містять у собі склад одного правочину, адже усі договори мають однакові сторони та істотні умови, є ідентичними за своїм змістом та укладені майже одночасно, що виключає неможливість укладення одного/двох договору/ів.

Водночас, укладення договорів купівлі-продажу на суму, що не перевищує 500000,00грн. може свідчити про штучне обмеження ціни з метою уникнення необхідності погодження укладання цих договорів з наглядовою радою ТОВ "Овруч Стоун".

Крім того. Слід звернути увагу на те, що предметом усіх договорів є купівля-продаж щебню. Також, договори купівлі-продажу були укладені у досить короткий термін між собою, а саме:

- 28.12.2018р., 29.12.2018р. (3 договори);

- 14.01.2019р. (2 договори);

- 15.01.2019р. (2 договори);

- 16.01.2019р. (2 договори);

- 17.01.2019р. (2 договори);

- 21.01.2019р..

Наведене вище свідчить, що замість 13 укладених договорів сторони могли укласти один договір, так як предмет договорів один і той самий.

Отже, враховуючи зміст спірних договорів, слід дійти висновку, що сторони цих договорів незаконно та всупереч інтересам боржника поділили значний правочин на дрібні правочини.

Таким чином, враховуючи ту обставину, що сторони могли укласти один значний правочин замість кількох дрібних, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується висновком місцевого господарського суду, що кожен із таких правочинів є значним в силу ч.4 ст.44 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю".

Водночас, судом встановлено, що у той час, директор ТОВ "Овруч Стоун" діяв без відповідного дозволу наглядової ради товариства.

Вказане свідчить про те, що ТОВ "ТД "Агроімпорт ЛТД" ознайомившись зі статутом ТОВ "Овруч Стоун" знало про обмеження повноважень керівника на укладення даних правочинів, а тому такі правочини є недійсними через перевищення керівником своїх повноважень.

При цьому, матеріали справи не містять та сторонами на не надано суду відповідне рішення наглядової ради ТОВ "Овруч Стоун" про надання дозволу директору на укладення з ТОВ "ТД "Агроімпорт ЛТД" Договорів купівлі-продажу щебня на суму, що перевищує 500000,00грн..

Отже, з огляду на викладене, слід діти висновку про наявність ознак перевищення керівником підприємства своїх повноважень, тобто дії директора можна кваліфікувати як недобросовісні та нерозумні, і як наслідок такі що тягнуть за собою визнання недійсними укладених правочинів.

Згідно ст.241 ЦК України, правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину.

Схвалення стороною правочину, вчиненого від її імені з перевищенням повноважень або без повноважень (ст.241 ЦК України), має юридичне значення також для інших заінтересованих осіб, а сторона оспорюваного правочину, дії якої вказують на її волю зберегти дійсність правочину, не може надалі оспорювати правочин з підстав, про які вона знала або повинна була знати при виявленні цієї волі, що випливає із вказаної норми та засад добросовісності, на яких ґрунтується зобов`язання (частина третя статті 509 Цивільного кодексу України) (

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.11.2018р. у справі №910/19179/17.

Також, слід відмітити те, що на кожну із сторін, яка підписує договір, покладається обов`язок узгодження всіх спірних питань, які виникають під час укладення договору, до моменту його підписання, та самостійного аналізу можливих негативних наслідків при підписанні такого договору, а також кожна сторона не позбавлена права відмовитись від підписання договору, якщо його умови чи частина суперечить інтересам сторони або нормам чинного законодавстві

Вказана правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.03.2021р. у справі № 904/2073/19.

Обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи набуває юридичної сили для третьої особи в тому випадку, якщо саме вона, ця третя особа, вступаючи у відносини з юридичною особою та укладаючи договір, діяла недобросовісно або нерозумно, зокрема, достеменно знала про відсутність у виконавчого органу товариства необхідного обсягу повноважень або повинна була, проявивши принаймні розумну обачність, знати про це. Тягар доказування недобросовісності та нерозумності в поведінці третьої особи несе юридична особа.

Водночас, відсутність станом на момент укладення відповідного договору у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань інформації щодо наявності обмежень у директора такої юридичної особи відповідно до ч.3 ст.10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" може бути врахована у спорі з третіми особами лише у випадку, коли третя особа не знала і не могла знати ці відомості. Тобто відсутність відповідних відомостей має бути оцінена в сукупності з іншими доказами у справі.

З огляду на наявність посилання в договорах на здійснення повноважень представником однієї зі сторін на підставі статуту, ознайомлення її контрагентів з обсягом повноважень такої особи відповідно до змісту статуту входить у межі звичайної обачності при укладенні договору

Також, слід відмітити, що Статут ТОВ "Овруч Стоун" містить конкретні обмеження щодо суми правочинів, які не вимагають дослідження іншої документації ТОВ "Овруч Стоун".

Отже, якщо статут юридичної особи та Єдиний державний реєстр містять взаємовиключну інформацію про наявність або відсутність обмежень у особи на підписання певного договору (угоди), зокрема як у даній справі, суд дійшов до висновку, що відомості статуту такої юридичної особи мають перевагу над даними, що містяться у Реєстрі, оскільки відповідно до обставин конкретної справи сторона договору повинна у межах звичайної обачності перевірити наявність або відсутність повноважень посадової особи на вчинення таких дій згідно з положеннями статуту.

Стосовно укладених договорів від 18.03.2020р. №69КП/2020 на загальну суму 63000000,00грн. та від 29.05.2020р. №ОС-00023 на загальну суму 30000000,00грн., слід зазначити наступне.

Матеріали справи свідчать, що протоколом №74 загальних зборів учасників ТОВ "Овруч Стоун" від 12.03.2020р. було затверджено нову редакцію статуту підприємства.

Згідно п.9.7 ст.9 Статуту ТОВ Овруч Стоун, директор товариства укладає правочини, договори, контракти, у тому числі зовнішньоекономічні, на суму, що не перевищує 100000,00грн.. Укладення правочинів, договорів, контрактів, в тому числі зовнішньоекономічних на суму, що перевищує 100 000,00грн., здійснюється директором за рішенням загальних зборів учасників.

У відповідності до рішення єдиного учасника ТОВ "Овруч Стоун" №69 від 24.01.2020р. було надано згоду ТОВ "Овруч Стоун" на укладення із ТОВ "ТД "Агроімпорт ЛТД" будь-яких правочинів у разі, якщо вартість майна, робіт або послуг, що є предметом такого правочину (правочинів), перевищує 50 відсотків вартості чистих активів ТОВ "Овруч Стоун" станом на кінець попереднього кварталу.

Таким чином, рішенням учасника ТОВ "Овруч Стоун" №69 від 24.01.2020р., єдиний учасник ТОВ "Овруч Стоун" зняв будь-які обмеження щодо суми договорів, які може укладати директор товариства з ТОВ "ТД "Агроімпорт ЛТД".

Отже, договори купівлі-продажу №69КП/2020 від 18.03.2020р. та №ОС-00023 від 29.05.2020р., були укладені після винесення відповідного рішення єдиного учасника ТОВ "Овруч Стоун" №69 від 24.01.2020р..

Враховуючи вище викладене, судом встановлено, що при підписанні договорів купівлі-продажу №181КП/2018 від 28.12.2018р., №183КП/2018 від 29.12.2018р., №184КП/2018 від 29.12.2018р., №185КП/2018 від 29.12.2018р., №08КП/2019 від 14.01.2019р., №21КП/2019 від 14.01.2019р., № 25КП/2019 від 15.01.2019р., №26КП/2019 від 15.01.2019р., №28КП/2019 від 16.01.2019р., № 29КП/2019 від 16.01.2019р., №36КП/2019 від 17.01.2019,р. № 44КП/2019 від 17.01.2019р., №48КП/2019 від 21.01.2019р. керівником було перевищено повноваження, тому судом також прийнято доводи заявника у цій частині, оскільки вони підтверджені доказами, наявними в матеріалах справи.

Відносно покликань заявника про те, що договори укладено між заінтересованими особами, слід зазначити наступне.

Згідно ст.1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" та ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення" кінцевий бенефіціарний власник (контролер) - фізична особа, яка незалежно від формального володіння має можливість здійснювати вирішальний вплив на управління або господарську діяльність юридичної особи безпосередньо або через інших осіб, що здійснюється, зокрема, шляхом реалізації права володіння або користування всіма активами чи їх значною часткою, права вирішального впливу на формування складу, результати голосування, а також вчинення правочинів, які надають можливість визначати умови господарської діяльності, давати обов`язкові до виконання вказівки або виконувати функції органу управління, або яка має можливість здійснювати вплив шляхом прямого або опосередкованого (через іншу фізичну чи юридичну особу) володіння однією особою самостійно або спільно з пов`язаними фізичними та/або юридичними особами часткою в юридичній особі у розмірі 25 чи більше відсотків статутного капіталу або прав голосу в юридичній особі.

За приписами ст.1 Кодексу про банкрутство, заінтересовані особи стосовно боржника - юридична особа, створена за участю боржника, юридична особа, що здійснює контроль над боржником, юридична або фізична особа, контроль над якою здійснює боржник, юридична особа, з якою боржник перебуває під контролем третьої особи, власники (учасники, акціонери) боржника, керівник боржника, особи, які входять до складу органів управління боржника, головний бухгалтер (бухгалтер) боржника, у тому числі звільнені з роботи за три роки до відкриття провадження у справі про банкрутство, а також особи, які перебувають у родинних стосунках із зазначеними особами та фізичною особою - боржником, а саме: подружжя та їхні діти, батьки, брати, сестри, онуки, а також інші особи, щодо яких наявні обґрунтовані підстави вважати їх заінтересованими; для цілей цього Кодексу заінтересованими особами стосовно арбітражного керуючого чи кредиторів визнаються особи в такому самому переліку, як і заінтересовані особи стосовно боржника.

Якщо правочини у підозрілий період вчиняються із заінтересованими особами, повинна діяти ще одна правова презумпція, оскільки заінтересована особа знає про стан неплатоспроможності боржника при вчиненні правочину. Ця презумпція стосується осіб передбачених у ст.1 Кодексу про банкрутство, де визначено коло заінтересованих осіб, а дія такої презумпції повинна накладати тягар доказування і на заінтересовану особу.

Вказана правова позиція викладене у правовому висновку Верховного Суду у справі №910/6179/17, постанова від 30.01.2019р..

Як встановлено судом першої інстанції, зокрема, на обґрунтування наявності пов`язаності ТОВ "Овруч Стоун" та ТОВ "Торговий Дім "Агроімпорт ЛТД" через одного й того самого кінцевого бенефіціарного власника розпорядником майна до матеріалів справи надано пояснення і докази, які долучені до матеріалів справи №906/43/22 (а.с.30-33, 31-37, 48-59, 67-75, 82-85, 142-165, 172-183, т.14), а саме:

- витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №22, отриманого 05.10.2022р., з якого вбачається, що станом на 28.12.2018р. Кінцевим бенефіціарним власником ТОВ "Овруч Стоун" () виступає ОСОБА_2 (адреса - АДРЕСА_1 );

- витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №46, отриманого 05.10.2022р., з якого вбачається, що станом на 28.12.2018р. Кінцевим бенефіціарним власником ТОВ "Торговий Дім "Агроімпорт ЛТД" () виступає ОСОБА_2 (адреса - АДРЕСА_1 );

- витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №39, отриманого 06.10.2022р., з якого вбачається, що станом на 29.12.2018р. Кінцевим бенефіціарним власником ТОВ "Овруч Стоун" () виступає ОСОБА_2 (адреса - АДРЕСА_1 );

- витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №60, отриманого 05.10.2022р., з якого вбачається, що станом на 29.12.2018р. Кінцевим бенефіціарним власником ТОВ "Торговий Дім "Агроімпорт ЛТД" () виступає ОСОБА_2 (адреса - АДРЕСА_1 );

- витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №99, отриманого 06.10.2022р., з якого вбачається, що станом на 14.01.2019р. Кінцевим бенефіціарним власником ТОВ "Овруч Стоун" () виступає ОСОБА_2 (адреса - АДРЕСА_1 );

- витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №3, отриманого 05.10.2022р., з якого вбачається, що станом на 14.01.2019р. Кінцевим бенефіціарним власником ТОВ "Торговий Дім "Агроімпорт ЛТД" () виступає ОСОБА_2 (адреса - АДРЕСА_1 );

- витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №54, з якого вбачається, що станом на 15.01.2019р. Кінцевим бенефіціарним власником ТОВ "Овруч Стоун" () виступає ОСОБА_2 (адреса - АДРЕСА_1 );

- витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №38, з якого вбачається, що станом на 15.01.2019р. Кінцевим бенефіціарним власником ТОВ "Торговий Дім "Агроімпорт ЛТД" () виступає ОСОБА_2 (адреса - АДРЕСА_1 );

- витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №91, з якого вбачається, що станом на 16.01.2019р. Кінцевим бенефіціарним власником ТОВ "Овруч Стоун" () виступає ОСОБА_2 (адреса - АДРЕСА_1 );

- витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №92, з якого вбачається, що станом на 16.01.2019р. Кінцевим бенефіціарним власником ТОВ "Торговий Дім "Агроімпорт ЛТД" () виступає ОСОБА_2 (адреса - АДРЕСА_1 );

- витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №51, з якого вбачається, що станом на 17.01.2019р. Кінцевим бенефіціарним власником ТОВ "Овруч Стоун" () виступає ОСОБА_2 (адреса - АДРЕСА_1 );

- витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №98, отриманого 05.10.2022р., з якого вбачається, що станом на 17.01.2019р. Кінцевим бенефіціарним власником ТОВ "Торговий Дім "Агроімпорт ЛТД" () виступає ОСОБА_2 (адреса - АДРЕСА_1 );

- витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №56, з якого вбачається, що станом на 21.01.2019р. Кінцевим бенефіціарним власником ТОВ "Овруч Стоун" () виступає ОСОБА_2 (адреса - АДРЕСА_1 );

- витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №4, отриманого 05.10.2022р., з якого вбачається, що станом на 21.01.2019р. Кінцевим бенефіціарним власником ТОВ "Торговий Дім "Агроімпорт ЛТД" () виступає ОСОБА_2 (адреса - АДРЕСА_1 );

- витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №21, з якого вбачається, що станом на 18.03.2020р. Кінцевим бенефіціарним власником ТОВ "Овруч Стоун" () виступає ОСОБА_2 (адреса - АДРЕСА_1 ), тип бенефіціарного володіння - опосередковане, через ТОВ "Поліхім";

- витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №7, з якого вбачається, що станом на 18.03.2020р. Кінцевим бенефіціарним власником ТОВ "Торговий Дім "Агроімпорт ЛТД" () виступає ОСОБА_2 (адреса - АДРЕСА_1 ), тип бенефіціарного володіння - опосередковане, через АТ "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Фьюче Інвестментс" ();

- витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №2, з якого вбачається, що станом на 29.05.2020р. Кінцевим бенефіціарним власником ТОВ "Овруч Стоун" () виступає ОСОБА_2 (адреса - АДРЕСА_1 ), тип бенефіціарного володіння - опосередковане, через ТОВ "Поліхім";

- витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №36, з якого вбачається, що станом на 29.05.2020р. Кінцевим бенефіціарним власником ТОВ "Торговий Дім "Агроімпорт ЛТД" () виступає ОСОБА_2 (адреса - АДРЕСА_1 ), тип бенефіціарного володіння - опосередковане, через АТ "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Фьюче Інвестментс" ().

Враховуючи встановлене, суд дійшов до висновку, що оскаржувані договори укладено із заінтересованою особою, оскільки під час укладання цих договорів, ОСОБА_2 являвся одночасно кінцевим бенефіціарним власником ТОВ "Овруч Стоун" та ТОВ "Торговий дім "Агроімпорт ЛТД", тобто договори укладено з юридичною особою, з якою боржник перебуває під контролем третьої особи, що є підставою для визнання договорів недійсними на підставі ч.2 ст.42 Кодексу про банкрутство.

Крім того, слід зазначити, що укладення оспорюваних договорів мало наслідком збільшення кредиторської заборгованості ТОВ "Овруч Стоун", що в свою чергу порушує права та майнові інтереси інших кредиторів, в тому числі в частині розміру погашення їх вимог, що в свою чергу завдає таким кредиторам збитків.

Водночас, банкрутство спрямоване на досягнення однієї з основних цілей процедури неплатоспроможності - максимально можливе справедливе задоволення вимог кредиторів.

Отже, з огляду на викладене в сукупності, колегія суддів погоджується висновками місцевого господарського суду про наявність підстав для визнання договорів недійсними (укладено із заінтересованою особою; при укладанні договорів за період з 28.12.2018р. по 21.01.2019р. директором перевищено повноваження).

Водночас, заперечення ТОВ "ТД "Агроімпорт ЛТД" щодо того, що розпорядник майна проігнорував кредитний договір №КК2021-0164 від 06.09.2021р., укладений в підозрілий період (за п`ять місяців до відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Овруч Стоун"), судом не прийнято, оскільки зазначене не є предметом розгляду у справі.

Також, заперечення ТОВ "ТД "Агроімпорт ЛТД", щодо того, що у випадку визнання оспорюваних Договорів недійсними, ТОВ "Овруч Стоун" все одно буде змушене повернути ТОВ "ТД "Агроімпорт ЛТД" грошові кошти, отримані за договорами, судом не прийнято оскільки зазначене не стосується предмету спору у даній справі.

Водночас, не заслуговує на увагу позиція скаржника про те, що розпорядником майна, який не є стороною спірного договору, не доведено належними засобами доказування у встановленому ГПК України порядку порушення його прав та законних інтересів спірним договором, що є самостійною, достатньою підставою для відмови в задоволенні заяви, з огляду на те, що відповідно до ч.3 ст.44 Кодексу України з процедур банкрутства, розпорядник майна зобов`язаний, зокрема, вживати заходів для захисту майна боржника, а згідно ч.9 ст.44 Кодексу України з процедур банкрутства, розпорядник майна має право на подання до господарського суду позову щодо визнання недійсними правочинів, у томі числі укладених боржником з порушенням порядку, встановленого цим Кодексом, а також позовів щодо визнання недійсними актів, прийнятих у процедурі розпорядження майном щодо зміни організаційно-правової форми боржника, а тому арбітражний керуючий виконує свої обов`язки розпорядника майна ТОВ "Овруч Стоун" шляхом подання заяви про визнання недійсним правочину, укладеного боржником з порушенням порядку, встановленого цим Кодексом з метою вжиття дій щодо захисту майна боржника ТОВ "Овруч Стоун".

Отже, враховуючи вище викладене та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді справи, суд апеляційної інстанції погоджується з обґрунтованим висновком суду першої інстанції про наявність підстав, визначених Кодексом України з процедур банкрутства та Цивільним Кодексом, для визнання договорів недійсними.

Водночас, під час розгляду даної справи, ТОВ "ТД "Агроімпорт ЛТД" було заявлено про застосування до вимог заяви строку позовної давності.

У відповідності до ст.ст.8, 55 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтею 3 Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

Саме суд здійснює захист осіб, права й охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються. Розпорядження своїм правом на захист полягає в наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваним, можливості звернутися з відповідною заявою до компетентного суду.

Частинами 1 та 4 ст.11 ЦК України передбачено, що цивільні права і обов`язки виникають як із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, так і з інших дій, які за аналогією, породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування.

Встановивши наявність порушеного права, суд повинен при прийнятті рішення враховувати мету звернення до суду та забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Рішення суду має бути ефективним інструментом поновлення порушених прав.

З огляду на викладене, позовна давність пов`язується із судовим захистом суб`єктивного права особи в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Якщо упродовж установлених законом строків особа не подає до суду відповідного позову, то за загальним правилом ця особа втрачає право на позов у розумінні можливості в судовому порядку здійснити належне їй цивільне майнове право. Тобто сплив позовної давності позбавляє цивільне суб`єктивне право здатності до примусового виконання проти волі зобов`язаної особи.

Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (ст.259 ЦК України).

Як встановлено судом, що договори купівлі-продажу не містять умов про збільшення строку позовної давності.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За приписами ч.5 ст.261 ЦК України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Статтею 264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається: вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку (частина 1); у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (ч.2).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до прийняття ним рішення (ч.3 ст.267 ЦК України).

Встановлення початкового моменту перебігу позовної давності має важливе значення, оскільки від нього залежить і застосування судом матеріального права, і правила обчислення позовної давності, і захист порушеного права.

Позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушено, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права.

Позовна давність як цивільно-правова категорія наділена такими ознаками:

1) має юридичний склад;

2) позначає сплив строку;

3) має правоприпиняючий характер, оскільки припиняє право на позов у матеріальному розумінні (право на задоволення позову);

4) застосовується у випадках порушення цивільних прав та інтересів особи;

5) встановлюється щодо вимог, які мають майновий характер, і деяких нематеріальних благ, передбачених законом;

6) застосовується лише за ініціативою сторони спору.

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (порушення права), так і суб`єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) аспекти. Порівняльний аналіз понять "довідався" та "міг довідатися", що містяться в ст.261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

У відповідності до ч.1 ст.261 ЦК України, у визначенні початку перебігу строку позовної давності має значення не лише встановлення, коли саме особа, яка звертається за захистом свого порушеного права або охоронюваного законом інтересу, довідалася про порушення цього права або про особу, яка його порушила, а й коли ця особа об`єктивно могла дізнатися про порушення цього права або про особу, яка його порушила.

Обов`язок позивача довести, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, також випливає із загального правила, встановленого ст.74 ГПК України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

І в разі пред`явлення позову самою особою, право якої порушене, і в разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою початок перебігу позовної давності визначається з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила.

Отже, приписи закону про початок перебігу позовної давності поширюється і на звернення арбітражного керуючого (розпорядника майна) до суду із заявою про захист інтересів Боржника.

Водночас, при визначенні початку перебігу позовної давності у спорі за вимогами боржника/арбітражного керуючого не допускається врахування як обставин (дати) порушення провадження у справі про банкрутство та дати призначення (заміни кандидатури) арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), оскільки ні Закон про банкрутство (положення якого втратили чинність), ні чинний Кодекс України з процедур банкрутства не встановлюють спеціальних норм про позовну давність (у тому числі щодо звернення до суду арбітражного керуючого із заявою про визнання недійсними правочинів, укладених боржником). Отже, до цих правовідносин застосовуються загальні норми позовної давності.

У спірних правовідносинах суб`єктом прав є саме боржник, а не арбітражний керуючий (ліквідатор), а тому, визначаючи початок перебігу позовної давності у цій справі, слід враховувати, коли про порушене право дізнався або міг дізнатись боржник в особі уповноваженого органу.

Враховуючи викладене вище, судом не прийнято доводи розпорядника майна, в частині того, що визначаючи початок перебігу позовної давності у цьому спорі, слід враховувати, коли про порушене право довідався або міг довідатися саме розпорядник майна.

При дослідженні питання пропуску позовної давності в спорі слід з`ясовувати, коли про порушення своїх прав довідався або міг довідатися боржник в особі уповноваженого органу.

Також, при вирішенні судами спорів, стороною в яких є боржник, що розглядаються у справах про банкрутство, є недопустимим відхід від встановленого ЦК України порядку перебігу позовної давності зі зміною наведеного порядку визначення початку перебігу позовної давності з урахуванням виду позовних вимог у спірних правовідносинах.

Правильність наведеної позиції стосовно правил перебігу позовної давності у справах про банкрутство також підтверджується, якщо звернутися до конструкції ч.1 ст.261 ЦК України, в основу якої покладено принцип єдності (одинності) суб`єкта, чиї права порушено.

Аналіз норм права, якими врегульовані питання позовної давності дає підстави для висновку, що у разі, коли законодавець вживає вислови "свої цивільні права", "цивільні права особи", "здійснення права", він має на увазі право, яке належить одній особі, право однієї особи, а не декількох осіб, якщо інше прямо не зазначено у тексті відповідної норми.

Тож при тлумаченні вимог щодо початку перебігу позовної давності слід керуватися тим, що перебіг позовної давності починається від дня, коли про відповідні обставини, тобто про порушення права, дізналася або могла довідатися особа, що є носієм права, а не інша особа, у тому числі й та, якій за законом надано повноваження із захисту цього права. У справах про банкрутство цією особою є арбітражний керуючий, на якого за законом на підставі рішення суду покладаються обов`язки та надаються повноваження розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора.

При цьому і в разі пред`явлення у межах справи про банкрутство позову самою особою, право якої порушене (боржником), і у разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, якою може бути арбітражний керуючий, перебіг позовної давності обчислюється з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила.

Іншого правила щодо визначення початку перебігу позовної давності не містять ні ч.1 ст.261 ЦК України, ні норми спеціального закону, що регулюють порядок вирішення спорів у справі про банкрутство.

Згідно ч.8 ст.261 ЦК України, винятки з правил, встановлених частинами першою та другою цієї статті, можуть бути встановлені законом.

Відхід від наведеної позиції щодо правил визначення початку перебігу позовної давності у спорах у справах про банкрутство при зверненні боржника/арбітражного керуючого до суду з вимогами про захист цивільного права або інтересу боржника означав би не передбачене законом, а тому безпідставне наділення арбітражного керуючого як особи, що у справі про банкрутство діє від імені боржника, особливим статусом з наданням одночасно боржнику як носію права у спорі не передбаченої нормами закону переваги перед іншими учасниками цього спору у захисті своїх прав та інтересів, зокрема, обмежує протилежну сторону спору у захисті своїх прав та інтересів щодо предмета спору, і, відповідно, ставить її у нерівне становище перед суб`єктом звернення - боржником/арбітражним керуючим.

Статтею 92 ЦК України визначено, що дії органу або особи, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, у відносинах із третіми особами розглядаються як дії самої юридичної особи.

Отже, для юридичної особи як сторони правочину (договору тощо) днем початку перебігу позовної давності слід вважати день вчинення правочину, оскільки він збігається із днем, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права за цим правочином.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.02.2020р. у справі №10/5026/995/2012.

Таким чином, враховуючи зазначене вище, строк позовної давності (право на позов), в даному випадку, розпочинається з моменту укладання договорів купівлі-продажу, а саме для договорів: №181КП/2018 - 28.12.2018р.; №183КП/2018 - 29.12.2018р.; №184КП/2018 - 29.12.2018р.; №185КП/2018 - 29.12.2018р.; №08КП/2019 - 14.01.2019р.; №21КП/2019 - 14.01.2019р.; №25КП/2019 - 15.01.2019р.; №26КП/2019 - 15.01.2019р.; №28КП/2019 - 16.01.2019р.; №29КП/2019 - 16.01.2019р.; №36КП/2019 - 17.01.2019р.; №44КП/2019 - 17.01.2019р.; №48КП/2019 - 21.01.2019р..

Строк коли позовна давність (право на позов) закінчується (три роки), а саме для договорів:

- №181КП/2018 від 28.12.2018р. - 28.12.2021р.;

- №183КП/2018 від 29.12.2018р. - 29.12.2021р.;

- №184КП/2018 від 29.12.2018р. - 29.12.2021р.;

- №185КП/2018 від 29.12.2018р. - 29.12.2021р.;

- №08КП/2019 від 14.01.2019р. - 14.01.2022р.;

- №21КП/2019 від 14.01.2019р. - 14.01.2022р.;

- №25КП/2019 від 15.01.2019р. - 15.01.2022р.;

- №26КП/2019 від 15.01.2019р. - 15.01.2022р.;

- №28КП/2019 від 16.01.2019 - 16.01.2022;

- №29КП/2019 від 16.01.2019р. - 16.01.2022р.; №36КП/2019 від 17.01.2019р. - 17.01.2022р.;

- №44КП/2019 від 17.01.2019р. - 17.01.2022р.;

- №48КП/2019 від 21.01.2019р. - 21.01.2022р..

Заява розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Овруч Стоун" Козирицького А.С. №02-30/1027 від 30.06.2022р. про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, надійшла суду першої інстанції 04.07.2022, тобто зі спливом строку позовної давності, щодо договорів, укладених за період з 28.12.2018р. по 21.01.2019р..

Також, за результатом дослідження матеріалів справи та з огляду на викладене, судом не встановлено обставин переривання або зупинення строку позовної давності.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про те, що згідно ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, а саме в частині визнання недійсними договорів купівлі-продажу №181КП/2018 від 28.12.2018р.; №183КП/2018 від 29.12.2018р.; №184КП/2018 від 29.12.2018р.; №185КП/2018 від 29.12.2018р.; №08КП/2019 від 14.01.2019р.; № 21КП/2019 від 14.01.2019р.; № 25КП/2019 від 15.01.2019р.; №26КП/2019 від 15.01.2019р.; №28КП/2019 від 16.01.2019р.; №29КП/2019 від 16.01.2019р.; №36КП/2019 від 17.01.2019р.; № 44КП/2019 від 17.01.2019р.; №48КП/2019 від 21.01.2019р..

Також, в частині визнання недійсними договорів купівлі-продажу №69КП/2020 від 18.03.2020р., №ОС-00023 від 29.05.2020р., суд апеляційної інстанції вважає вірним висновок суду першої інстанції про задоволення заяви розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Овруч Стоун" Козирицького Андрія Сергійовича №02-30/1027 від 30.06.2022р. в цій частині.

Згідно ч.3 ст.42 Кодексу про банкрутство, у разі визнання недійсними правочинів боржника з підстав, передбачених частиною першою або другою цієї статті, кредитор зобов`язаний повернути до складу ліквідаційної маси майно, яке він отримав від боржника, а в разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість грошовими коштами за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину.

Отже, виходячи із системного аналізу обставин встановлених при розгляді даної справи у їх сукупності та наданих доказів, виходячи із загальних засад, встановлених у ст.3 ЦК України, а саме, справедливості, добросовісності, розумності, колегія суддів погоджується з вірним висновком суду першої інстанції про те, заяву розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Овруч Стоун" Козирицького Андрія Сергійовича №02-30/1027 від 30.06.2022р. слід задовольнити частково.

Судові витрати судом розподілено з урахуванням положень ст.ст.123, 129 ГПК України.

Таким чином, враховуючи вище викладене в сукупності, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що заперечення скаржника та відповідні обґрунтування в апеляційній скарзі щодо обставин справи є безпідставними та такими, що не можуть впливати на розгляд справи по суті.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію ("Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод") та практику Суду (Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини) як джерело права.

Слід також зазначити, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010р. у справі "Серявін та інші проти України" Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994р., серія A, №303-A, п.29).

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказі.

В силу приписів ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Натомість, скаржником не надано достатніх належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст.75, 76 ГПК України на підтвердження своєї правової позиції, викладеної в апеляційній скарзі.

Зважаючи на вказане, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують встановлених обставин справи, не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а тому не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.

Відповідно до ст.276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За наведених обставин, рішення Господарського суду Житомирської області від 20.10.2022р. у справі №906/43/22(906/458/22) слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агроімпорт ЛТД" - без задоволення.

Судові витрати апеляційний суд розподіляє з урахуванням положень ст.ст.123, 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст.129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агроімпорт ЛТД" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Житомирської області від 20.10.2022р. у справі №906/43/22(906/458/22) без змін.

2. Справу №906/43/22(906/458/22) повернути до Господарського суду Житомирської області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в строк та в порядку встановленому ст.ст.287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "13" січня 2023 р.

Головуючий суддя Павлюк І.Ю.

Суддя Миханюк М.В.

Суддя Саврій В.А.