ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.01.2023 року м. Дніпро Справа № 904/2280/22

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередка А.Є. (доповідач)

суддів: Верхогляд Т.А., Кузнецова В.О.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпро-Білогір`я"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області (суддя Ніколенко М.О.) від 26.09.2022р. у справі № 904/2280/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім Агро-Соя", м. Павлоград, Дніпропетровська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпро-Білогір`я", м. Дніпро

про повернення попередньої оплати у розмірі 500 000 грн., -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2022р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім Агро-Соя" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпро-Білогір`я" про повернення попередньої оплати у розмірі 500 000 грн.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 26.09.2022р. у справі № 904/2280/22 позов задоволено; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпро-Білогір`я" (місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Старокозацька, буд. 30, кв. 15; ідентифікаційний код: 36573346) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім Агро-Соя" (місцезнаходження: 51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Харківська, буд. 1А/11; ідентифікаційний код: 37252990) суму попередньої оплати у розмірі 500 000 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 7 500 грн.

Не погодившись з даним рішенням господарського суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпро-Білогір`я", в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.09.2022р. у справі № 904/2280/22 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог позивача відмовити в повному обсязі, а апеляційну скаргу розглядати з викликом сторін.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник, зокрема вказує наступне:

- суд першої інстанції безпідставно послався на наявність форс-мажорних обставин для розірвання, укладеного між сторонами договору, оскільки наявність цих обставин не підтверджена у встановленому законодавством порядку, а позивачем не було дотримано порядку, передбаченого договором, для звільнення від відповідальності при настанні форс-мажорних обставин та не було повідомлено відповідача про розірвання договору;

- суд першої інстанції не врахував, що невиконання договору відбулось саме внаслідок дій позивача, яким не було подано транспорт для відвантаження відповідачем товару, тому у позивача відсутні підстави, як для розірвання договору, так і для повернення здійсненої передоплати;

- суд першої інстанції безпідставно послався на правові висновкі, викладені у постанові Верховного Суду у справі № 910/12382/17 від 21.02.2018р., оскільки правовідносини у справах не є подібними;

- суд першої інстанції безпідставно розглянув справу в спрощеному провадженні, без виклику сторін, оскільки це призвело до ухвалення неправомірного рішення.

Згідно з протоколом розподілу судової справи між суддями від 18.10.2022 для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючого судді-доповідача Чередка А.Є., суддів: Мороза В.Ф., Коваль Л.А.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 21.10.2022р. витребувано у Господарського суду Дніпропетровської області матеріали справи № 904/2280/22, відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів справи № 904/2280/22 до Центрального апеляційного господарського суду.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 02.11.2022р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпро-Білогір`я" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.09.2022р. у справі № 904/2280/22 у письмовому провадженні без виклику та повідомлення учасників справи.

Позивачем подано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, згідно з яким він проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає оскаржуване рішення законним та обгрунтованим, прийнятим з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а апеляційну скаргу відповідача безпідставною, посилаючись при цьому на невиконання відповідачем своїх зобов`язань, передбачених договором, укладеним між сторонами, тому наявністю підстав для відмови від договору та повернення здійсненої передоплати згідно з ст.ст. 665, 693 ЦК України.

Також, позивач вказує про відсутність своєї вини у не поданні транспорту для відвантаження відповідачем товару через збройну агресію РФ проти України та окупацію Херсонської області, а також не вжиття відповідачем заходів для виконання своїх зобов`язань з поставки товару.

02.01.2023р. у зв`язку з відпустками суддів Коваль Л.А. та Мороза В.Ф. призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, за результатами якого для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючого судді-доповідача Чередка А.Є. суддів Верхогляд Т.А., Кузнецова В.О.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено місцевим господарським судом, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпро-Білогір`я" (надалі - продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім Агро-Соя" (надалі - покупець) було укладено Договір купівлі - продажу № 22022С від 23.02.2022 (надалі - договір).

Пунктом 1.1 договору передбачено, що предметом договору є соя (згідно з УКТ ЗЕД код: ) врожаю 2021 року (надалі - товар).

Згідно з п. 1.2 договору, за умовами й у порядку, передбаченому цим договором, продавець зобов`язується поставити і передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти цей товар і вчасно здійснити його оплату, товар у кількості 100 (+/- 10%) тон за ціною 15 964,92 грн. за тону без ПДВ, крім того ПДВ 14%, на загальну суму 1 820 000,88 грн. у т.ч. ПДВ 14% - 223 508,88 грн.

Відповідно до п. 4.1 договору, оплата першої партії товару (першого автомобіля) здійснюється покупцем у порядку 86% попередньої оплати вартості відповідної партії товару (завантаженої на складі продавця в перший автомобіль, наданий покупцем під навантаження) в день завантаження в автотранспорт покупця на складі продавця на підставі рахунку, складеного продавцем відповідно до фактичної ваги навантаженого в автомобілі товару та наданого покупцю електронною поштою. При цьому, до моменту зарахування на поточний рахунок продавця всієї зазначеної суми коштів в розмірі вартості партії товару, завантаженої в автотранспорт покупця, продавець притримує цю партію товару, завантажену у автотранспорт покупця, на території складу навантаження. Залишок вартості відвантаженої партії товару (14% вартості відповідної партії товару), відвантаженого у перший автомобіль - не пізніше наступного дня після складання та реєстрації продавцем в ЄРПН податкової накладної щодо господарської операції продажу такої партії товару покупцю.

На виконання умов договору, позивач платіжним дорученням № 151655 від 24.02.2022 сплатив відповідачу 500 000 грн. передоплати за товар.

Відповідно до п. 3.1 договору, поставка товару на об`єкт покупця здійснюється покупцем в строк до 24.02.2022 включно на умовах EXW (Ex Works) відповідно до офіційних правил тлумачення термінів Міжнародної торговельної палати ІНКОТЕРМС 2010 року, які використовуються з урахуванням особливостей положень цього договору. При цьому, оскільки товар є в наявності на складі продавця та готовий до передачі покупцю, продавець не зобов`язаний надавати покупцю окремого повідомлення про готовність товару до поставки.

Згідно з п. 3.2 договору, термін EXW (Ex Works) означає, що продавець надає покупцю товар у зазначеному місці, яке знаходиться за адресою: вул. Садова, 56, с. Новомиколаївка, Новотроїцький р-н, Херсонської обл.

Пунктом 3.4 договору передбачено, що покупець зобов`язаний повідомити продавця про прибуття транспортного засобу під завантаження не пізніше 1 календарного дня.

Пунктом 3.5 договору встановлено, продавець зобов`язаний забезпечити завантаження товару у транспортний засіб покупця в день його прибуття на склад продавця (окрім вихідних, святкових та неробочих днів) за умови, якщо цей транспортний засіб прибув під завантаження на склад продавця до 10:00 год. ранку цього дня.

З урахуванням п. 3.1 договору, строк виконання відповідачем зобов`язань з поставки товару настав 24.02.2022, однак, продавцем не була здійснена поставка спірного товару внаслідок ненадання покупцем транспортного засобу під завантаження.

Пунктом 6.1 договору визначено, що сторони цього договору мають право відкласти виконання своїх зобов`язань за договором у разі обставин непереборної сили, а саме: пожежі, повені, землетрусу, воєнних дій, якщо ці обставини безпосередньо вплинули на виконання договірних зобов`язань. Належним доказом наявності обставин непереборної сили і тривалості їхньої дії служитимуть довідки, що видаються Торговельно-промисловою палатою України або органами державної влади.

Пунктом 6.2 договору встановлено, що сторона, яка зазнала дії обставин непереборної сили і виявилася внаслідок цього не в змозі виконати зобов`язання за цим договором, повинна негайно, не пізніше 7 днів з моменту їх настання, у письмовій формі сповістити іншу сторону.

За п. 6.3 договору, строк виконання зобов`язань за цим договором відкладається у разі настання обставин, зазначених у п. 6.1, на час, протягом якого останні діятимуть, але не більше 30 днів. В іншому разі кожна зі сторін матиме право розірвати договір повністю або частково з поверненням покупцю грошей за непоставлений товар.

У відповідності до вищенаведених умов договору, покупець не пізніше 03.03.2022 мав повідомити продавця про неможливість надання транспортного засобу під навантаження товару.

Втім, позивач тільки 04.07.2022 (тобто через 4 місяці) надав нарочно представнику відповідача лист № 04072022/1 від 04.07.2022, у якому просив повернути аванс у розмірі 500 000 грн. у зв`язку з неможливістю поставки товару.

Листом від 04.07.2022 відповідач повідомив позивача про готовність поставити оплачений товар та зазначив про неможливість повернення передоплати у розмірі 500 000 грн. внаслідок зупинення обслуговуючим банком видаткових операцій з рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпро-Білогір`я" на підставі постанови правління НБУ № 18 від 24.02.2022.

Не повернення відповідачем, сплаченої позивачем за договором передоплати у розмірі 500 000 грн. і є причиною виникнення спору та підставою для пред`явлення даного позову в господарському суді.

Задовольняючи позовні вимоги позивача місцевий господарський суд дійшов до висновку, що хоч у даному випадку має місце прострочення саме покупця, згідно з п. 6.3. договору та ст. 651 ЦК України він є розірваним з моменту отримання продавцем листа № 04072022/1 - 04.07.2022 через односторонню відмову покупця від договору, а зобов`язання сторін за таким договором є припиненими, що згідно з ч. 2 ст. 693 ЦК України є підставою для повернення здійсненої позивачем передоплати.

Проте, колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції безпідставним та помилковим.

Так, згідно з ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Відповідно до ч. 1 ст. 664 ЦК України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

За ч. 1 ст. 665 ЦК України, у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

Згідно з ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, сплата неустойки.

Статтею 612 ЦК України, встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

В силу ч.ч. 1, 2 ст. 613 ЦК України, кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку.

Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

Згідно з ч. 1 ст. 615 ЦК України, у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом.

За ч. 1, 3 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Виходячи з п.п. 3.1, 3.2 договору, саме покупець мав надати продавцю транспортний засіб під завантаження товару за адресою: вул. Садова, 56, с. Новомиколіївка, Новотроїцький р-н, Херсонської обл. в строк до 24.02.2022, втім не здійснив цього, згідно з його поясненнями через введення 24.02.2022 на усій території України воєнного стану внаслідок повномасштабного вторгнення РФ в Україну та окупацією Херсонської області.

Таким чином, відповідачем не було порушено свого зобов`язання з поставки товару, встановленого договором, відповідач не відмовлявся від його поставки, а не отримання позивачем товару викликано не вчиненням позивачем дій, що встановлені договором (забезпечення прибуття транспортного засобу під завантаження), до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку, тобто, у даному випадку, має місце прострочення кредитора (позивача).

Відтак, у позивача були відсутні підстави для односторонньої відмови чи розірвання договору згідно з приписами ст.ст. 611, 615, 651 ЦК України, а зобов`язання сторін за договором не є припиненими.

До того-ж, відповідно до п. 8.1 договору, цей договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими на те особами і діє до повного виконання зобов`язань сторонами.

Відсутні були у позивача і підстави для розірвання договору, виходячи з приписів ст. 6 договору, адже ним не було дотримано строків та порядку повідомлення відповідача про настання форс-мажорних обставин, а також не підтверджено належними та допустимими доказами настання цих обставин.

Так, за ст. 617 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

За змістом ч. 2 ст. 218 Господарського Кодексу України, підставою для звільнення від відповідальності є тільки непереборна сила, що одночасно має ознаки надзвичайності та невідворотності.

Відповідно до ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

При цьому, за усталеною практикою Верховного Суду, саме сертифікат Торгово-промислової палати є належним та допустимим доказом наявності форс-мажорних обставин.

Частиною 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

У даному випадку, суд першої інстанції на підтвердження наявності форс-мажорних обставин послався на лист Торговельно-промислової палати України № 2024/02.07 від 28.02.2022, який відсутній в матеріалах справи та з урахуванням вищевкладеного не може вважатися належним доказом існування форс-мажорних обставин, та бути підставою для розірвання договору.

Крім того, зі змісту листа позивача № 04072022/1 від 04.07.2022, у якому він просив повернути аванс у розмірі 500 000 грн. у зв`язку з неможливістю поставки товару, не вбачається волевиявлення останнього саме на розірвання договору у відповідності до порядку, передбаченого ст. 6 договору.

Натомість у листі у відповідь від 04.07.2022 відповідач повідомив позивача про готовність поставити оплачений товар.

За наведених обставин слід дійти висновку, що у позивача відсутні підстави вимагати повернення здійсненої передоплати по договору у сумі 500 000,00грн. згідно з ч. 2 ст. 693 ЦК України, адже відповідачем не було допущено порушення умов договору щодо поставки товару, договір є чинним, а зобов`язання сторін за ним не припинилися.

Отже, в суду першої інстанції були відсутні підстави для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача передоплати у сумі 500 000,00грн.

При цьому, колегія суддів погоджується з відповідачем про помилкове посилання судом першої інстанції на висновок про застосування норм права, викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 910/12382/17, адже він здійснений за інших фактичних обставин, тобто правовідносини у справах не є подібними. Аналогічне тлумачення вказаної постанови також наведено у постанові Верховного Суду від 28 грудня 2020 року у справі № 910/5418/19.

Щодо доводів відповідача про безпідставний розгляд справи судом першої інстанції у спрощеному провадженні та необхідність апеляційного перегляду справи в судовому засіданні з викликом представників сторін, то колегія суддів їх відхиляє, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 3, п. 2 ч. 5 ст. 12 ГПК України, спрощене позовне провадження призначено для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, станом на 01.01.2022 така сума складає 1 240 500грн. (2481грн. х 500), при цьому сума позову заявлена позивачем у розмірі 500 000,00грн.

Суд першої інстанції в ухвалі про відкриття провадження у справі від 15.08.2022, оцінивши предмет та підстави позову, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, обсяг і характер доказів дійшов обґрунтованого висновку, що цей спір є малозначним і тому його слід розглядати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ст. 247 ГПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції господарського суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Дана справа не відноситься до справ, зазначених у ч. 4 ст. 247 ГПК України, тому виходячи зі змісту спірних правовідносин, предмету та підстав позову правомірно розглянута місцевим господарським судом у спрощеному провадженні, що згідно з ч. 13 ст. 8, ч. 10 ст. 270 ГПК України також обумовлює апеляційний перегляд справи у письмовому провадженні, без повідомлення учасників справи.

З огляду на усе вищевикладене, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду вважає, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду слід скасувати, як таке, що ухвалено з невідповідністю висновків суду обставинам справи та з неправильним застосуванням норм матеріального права, та в силу вимог ст. 275 ГПК України ухвалити нове судове рішення, яким апеляційну скаргу задовольнити, а в задоволенні позову позивача відмовити у повному обсязі.

Згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України та виходячи з результатів розгляду апеляційної скарги судові витрати по сплаті судового збору за подання позову та апеляційної скарги слід покласти на позивача.

З підстав наведеного та керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпро-Білогір`я" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.09.2022р. у справі № 904/2280/22 - задовольнити.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.09.2022р. у справі № 904/2280/22 - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпро-Білогір`я" - відмовити.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання позову у сумі 7 500,00грн. покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпро-Білогір`я".

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпро-Білогір`я" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпро-Білогір`я" судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 11 250,00грн.

Видачу наказу згідно зі ст. 327 ГПК України доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя А.Є. Чередко

Суддя Т.А. Верхогляд

Суддя В.О. Кузнецов