ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2023 року м. Дніпро Справа № 904/309/22

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кощеєва І.М. ( доповідач )

суддів: Орєшкіної Е.В., Березкіної О.В.

секретар судового засідання: Манець О.В.

представники сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Носик Б.М., посвідчення №3246 від 24.01.2022 р., адвокат

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Софіївка Агро"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.09.2022 р.

( суддя Рудь І.А., м. Дніпро, повний текст рішення складено 15.09.2022 р.)

у справі

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Альбіон",

м. Дніпро

до

Товариства з обмеженою відповідальністю "Софіївка Агро",

м. Дніпро

про стягнення заборгованості в сумі 955 451 грн. 11 коп.

за договором купівлі-продажу від 14.09.2020 р. № 5160АЛ

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Альбіон" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому ( з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог ) просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Софіївка Агро" заборгованість в сумі 955 451 грн 11 коп., з яких: 712 589 грн. 46 коп. - основний борг, 71 297 грн. 17 коп. - пеня, 171 564 грн. 48 коп. 3 0% річних, відповідно до умов договору купівлі-продажу від 14.09.2020 р. № 5160АЛ.

2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 06.09.2022 р. позов задоволено повністю - стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Софіївка Агро" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Альбіон" 712 589 грн. 46 коп. основного боргу, 71 297 грн. 17 коп. пені, 171 564 грн. 48 коп. - 30 % річних, 14 331 грн. 77 коп. витрат зі сплати судового збору, 15 000 грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулося Товариства з обмеженою відповідальністю " Софіївка Агро", в якій просить рішення суду від 06.09.2022 р. скасувати повністю та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, Скаржник посилається на те, що судом під час винесення рішення проігноровано доводи Відповідача стосовно порушення Позивачем порядку і строків подання доказів курсів валют для розрахунку заборгованості, а також неналежного оформлення доказів - роздруківок курсів валют, які є електронними доказами. З порушенням умов договору визначено дату, на яку обчислюється курс євро для обрахунку суми заборгованості. Не враховано, що курси євро, вказані Позивачем в розрахунку заборгованості, визначені невідомим чином та з порушенням умов Договору, так як на сайті www.udinform.conu на сторінці, вказаній Позивачем, такі курси відсутні. Не враховано, що Договір не конкретизує, які саме курси валют «ASK» чи «ВГО» на сайті www.iidmform.eom повинні використовуватись під час обрахунку заборгованості, а отже є потреба в тлумаченні умов договору, яке не було судом здійснено, а відповідні доводи Відповідача були судом першої інстанції проігноровані та не отримали жодної оцінки. Не враховано, що Позивачем в розрахунку заборгованості з порушенням умов Договору визначено дату курсу євро для проведення розрахунку.

При цьому Скаржник зазначає, що розмір відсотків, які сплачуються за прострочення виконання зобов`язання, передбачених Договором становить 30%, річних тобто в 10 разів (на порядок) перевищує встановлений законом. За таких умов є всі підстави вважати такий розмір відсотків несправедливо непомірним тягарем. При цьому, Позивачем у відповіді на відзив не зазначено та не надано доказів на підтвердження наявності погіршення власного фінансового стану, виникнення ускладнень у здійсненні ним господарської діяльності чи завдання йому збитків в результаті дій Відповідача з виконання умов Договору, що свідчить про відсутність таких обставин. Вказане свідчить про не співмірність заявлених до стягнення сум із вартістю поставленого товару, дотримуючись принципу збалансованості інтересів сторін, а тому Скаржник вважає, що стягнення з нього 30% річних не може бути джерелом збагачення кредитора. У зв`язку з вищевикладеним, відповідно до ч. 1 ст. 233 ГК України, Скаржник підтримує своє прохання зменшити пені та 30% річних на 50% від заявлених вимог.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

Від Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Альбіон" до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому Товариство просить суд залишити рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.09.2022р. у справі № 904/309/22 без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СОФІЇВКА АГРО» без задоволення.

В обгрунтування своїх заперечень, Товариство вказує на те, що надані Позивачем до матеріалів справи роздруківки курсів валют підтверджують відповідні курси евро, вказані у розрахунках до позовної заяви та заяви про зменшення розміру позовних вимог. При цьому, розрахунок боргу в гривні на дату подання заяви про зменшення розміру позовних вимог проводився на підставі приписів ч. 2 ст. 533 ЦК України та пункту 3.1. Договору відповідно останнього відомого курсу продажу Євро, встановленому у міжбанківській інформаційній системі «УкрДілінг», тобто станом на 25.02.2022 р..

Крім того, у відзиві Товариство посилається на те, що як вбачається із позовної заяви, на момент її створення ( 19.01.2022 р. ) брався курс продажу Євро, встановленому у міжбанківський інформаційній системі «Укрділінг» (сайт www.udinform.com), сформованому на 16:00 за Київським часом на 18.01.2022 р. (на дату, що передує даті складання позовної заяви), а саме 32,2907 грн. за 1 Євро. Станом же на дату складання заяви про зменшення розміру позовних вимог ( на 16:00 - 01.06.2022 р. ) останній відомий курс продажу Євро складав 34,1635 грн. за 1 Євро, адже Договором було узгоджено так би мовити «плаваючий» курс оплати, що в свою чергу не суперечить приписам ч. 2 ст. 533 ЦК України.

Враховуючи наведене, Позивач звертає увагу на те, що додаток № 3 до заяви про зменшення розміру позовних вимог ( Роздруківка курсів валют з сайту http://www.udinform.com/ за період з 14.09.2020 р. по 02.06.2022 р. ) є публічно доступною інформацією, яка цілком логічно не могла існувати при поданні позовної заяви 19.01.2022 р..

6. Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.09.2022 р. для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Кощеєв І.М. (доповідач), судді Орєшкіна Е.В., Чус О.В..

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 27.09.2022 р. витребувано у Господарського суду Дніпропетровської області матеріали справи/копії матеріалів справи № 904/309/22. Розгляд питання про залишення апеляційної скарги без руху, про повернення апеляційної скарги, відмову у відкритті апеляційного провадження або про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю " Софіївка Агро" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.09.2022 р. по справі № 904/309/22 відкладено до надходження матеріалів оскарження до суду апеляційної інстанції.

30.09.2022 р. матеріали справи № 904/309/22 надішли до Центрального апеляційного господарського суду.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 03.10.2022 р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю " Софіївка Агро" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.09.2022 р. у справі № 904/309/22 залишено без руху, надано апелянту строк 10 днів для усунення недоліків, а саме, для надання суду доказів доплати судового збору, у розмірі 21 497 грн. 65 коп..

Від Скаржника до суду надійшло клопотання про усунення недоліків апеляційної скарги.

Розпорядженням керівника апарату суду від 17.10.2022 р., у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Чус О.В., відповідно до п. 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, затверджених рішенням, оформленим протоколом зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду № 2 від 08.10.2018 р. зі змінами, призначено проведення автоматичної зміни складу колегії суддів.

Автоматичною системою документообігу для вирішення питання щодо відкриття апеляційного провадження по справі визначено суддю-доповідача Кощеєва І. М. у складі колегії суддів: Орєшкіної Е.В., Антоніка С.Г..

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.10.2022 р. відкрито апеляційне провадження у справі та призначено апеляційну скаргу до розгляду в судове засідання на 24.11.2022 р..

Розпорядженням керівника апарату суду від 23.11.2021 р., у зв`язку з вирішенням питання щодо щодо відкриття апеляційного провадження, на виконання пункту 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, для дотримання принципу незмінності колегії суддів при розгляді справи здійснено автоматичну зміну складу колегії суддів у справі № 904/309/22, відповідно до якої визначено склад колегії суддів: головуючий суддя: Кощеєв І.М., судді: Орєшкіна Е.В., Чус О.В.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 23.11.2022 р., колегією суддів у скла: головуючий суддя: Кощеєв І.М., судді: Орєшкіна Е.В., Чус О.В., апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Софіївка Агро" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.09.2022 р. у справі № 904/309/22 прийнято до свого провадження.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 24.11.2022 р., розгляд апеляційної скарги відкласти в судове засідання на 12.01.2023 р..

Розпорядженням керівника апарату суду від 11.01.2023р., у зв`язку з перебуванням у відрядженні судді Чус О.В., відповідно до п. 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, затверджених рішенням, оформленим протоколом зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду № 2 від 08.10.2018 р. зі змінами, призначено проведення автоматичної зміни складу колегії суддів.

Автоматичною системою документообігу для розгляду справи визначено суддю-доповідача Кощеєва І. М. у складі колегії суддів: Орєшкіної Е.В., Березкіної О.В..

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.01.2023р., колегією суддів у складі:судді-доповідача Кощеєва І. М.,суддів: Орєшкіної Е.В., Березкіної О.В., апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю " Софіївка Агро" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.09.2022р. у справі № 904/309/22 прийнято до свого провадження.

Позивач не скористався своїм правом участі в судовому засіданні та не забезпечив явку уповноваженого представника, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Від Позивача надійшло клоптання про розгляд апеляційної скарги за відсутності його представника.

Беручи до уваги, що неявка вказаного учасника провадження у справі, належним чином повідомленого про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, матеріали справи є достатніми для розгляду апеляційної скарги, апеляційний господарський суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представника Позивача.

У судовому засіданні 12.01.2023 р., була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

7. Встановлені судом обставини справи.

14.09.2020 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Альбіон" ( Продавець ) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Софіївка Агро" ( Покупець ) укладено Договір купівлі-продажу № 5160АЛ, відповідно до п. 1.1 якого, Продавець зобов`язується продати, а Покупець прийняти та оплатити Причепний дискатор Kverneland QUALIDISC PRO 500 T #VPUDHAR11LGV10425 (далі - товар)

Комплектація товару та строк його оплати обговорені в додатку № 1 до договору, що є його невід`ємною частиною ( п. 1.2 договору) .

Згідно із п. 3.1. договору ціна за товар формується виходячи з вартості товару в євро ( в еквіваленті, по курсу, передбаченому цим договором ) і встановлюється в українських гривнях, та вказується в додатку № 1 до Договору. При цьому оплата товару здійснюється в національній валюті України у відповідності до нижченаведеної формули за відрахуванням раніше здійснених платежів: S = Z x A грн., де: S - ціна товару на момент оплати, (грн.); Z - узгоджена сторонами ціна товару у валюті, зазначена у п. 3.2 цього договору; A - міжбанківський курс продажу євро, встановлений у міжбанківській інформаційній системі «УкрДілінг» (сайт www.udinform.com), сформований на 16:00 за Київським часом (далі міжбанківський курс) на дату, що передує даті фактичної сплати покупцем коштів за товар.

Пунктом 3.2. договору передбачено, що загальна вартість товару ( ціна договору ) становить 1 787 292,00 грн., в тому числі ПДВ 20% у розмірі 297 882,00 грн., що в еквіваленті за Міжбанківським курсом на дату, що передує даті укладання цього договору, становить 54 000,00 євро.

Відповідно до п. 3.3. договору розрахунки за цим договором здійснюються в національній валюті України згідно з п. 3.1 договору та додатком №1 до договору.

За умовами п. 5.1 договору платежі за товар здійснюються Покупцем на користь Продавця за банківськими реквізитами, вказаними в договорі, в 6 етапів: 1-й етап перший платіж; 2-й етап другий платіж; 3-й етап третій платіж; 4-й етап четвертий платіж; 5-й етап п`ятий платіж; 6-й етап оплата ціни договору, яка залишилася.

Платежі здійснюються у відповідності з Графіком оплати товару, вказаним в додатку № 1 до цього договору, з обов`язковим врахуванням вимог розділу 3 цього договору.

Графіком оплати товару, вказаним у додатку № 1 до цього договору, визначено таке: 1. Перший платіж 5 400,00 євро, що еквівалентно 178 729,20 грн. в т. ч. ПДВ до 15.09.2020 р.; 2. Другий платіж 10 800,00 євро, що еквівалентно 357 458,40 грн. в т. ч. ПДВ до 30.10.2020 р.; 3. Третій платіж 10 800,00 євро, що еквівалентно 357 458,40 грн. в т. ч. ПДВ до 30.11.2020 р.; 4. Четвертий платіж 5 400,00 євро, що еквівалентно 178 729,20 грн. в т. ч. ПДВ до 30.07.2021 р.; 5. П`ятий платіж 10 800,00 євро, що еквівалентно 357 458,40 грн. в т. ч. ПДВ до 30.09.2021 р.; 6. Оплата суми договору, що залишилася 10 800,00 євро, що еквівалентно 357 458,40 грн. в т. ч. ПДВ до 29.10.2021 р..

Пунктом 6.2 договору визначено, що у разі порушення Покупцем строків оплати, передбачених договором, він сплачує Продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня, від суми прострочення платежу, за кожен день прострочення платежу за весь період прострочення та 30 % річних від суми простроченого платежу.

Згідно п. 10.1. договору, він набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 14.09.2021 р., але, у будь-якому випадку до повного виконання сторонами прийнятих на себе договірних зобов`язань.

На виконання умов договору між сторонами складений акт приймання-передачі від 17.09.2020 р., який підтверджує, що Продавець передав Покупцю, а Покупець прийняв товар згідно специфікації, а саме Причепний дискатор Kverneland QUALIDISC PRO 500 T #VPUDHAR11LGV10425. Пунктом 3 вказаного акту передбачено, що з моменту підписання цього акта зобов`язання Продавця з передачі товару вважаються виконаними.

В порушення взятих на себе зобов`язань, Покупець за товар розрахувався частково, у зв`язку з чим (з урахуванням перерахунку суми заборгованості Відповідача станом на дату складання заяви № 0206/22-2К від 02.06.2022 р. про зменшення розміру позовних вимог, за курсом продажу євро, встановленому у міжбанківських інформаційній системі «Укрділінг» (сайт www.udinform.com), сформованому на 16 год. 00 хв. за Київським часом на 01.06.2022 р.) заборгованість відповідача складає 712 589,46 грн. (20 858,21 євро * 34,1635 грн. за 1 євро).

На підставі п. 6.2 договору Позивач нарахував та просить стягнути з Відповідача пеню у розмірі 71 297 грн. 17 коп. за період з 31.07.2021 р. по 30.04.2022 р.. На підставі п. 6.2. договору та норм ст. 625 ЦК України, Позивач також нарахував та просить стягнути з Відповідача 30% річних в сумі 171 564 грн. 48 коп. за період з 31.10.2020 р. по 01.06.2022 р..

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, Відповідач зазначив, що умови укладеного між сторонами договору не містять достатньо чітких даних, які б дозволяли визначити курс євро, який має застосовуватись для обрахунку вартості товару, а також містять посилання на курс визначений на сайті станом на 16:00, в той час, як такі дані на сайті відсутні. Отже, умови договору не дають можливість визначити курс валюти, який має застосовуватись для розрахунку вартості товару в гривні, а застосовані Позивачем в розрахунку курси євро фактично визначені ним самостійно без погодження з Відповідачем.

Крім того, у поданому відзиві Відповідач виклав клопотання про зменшення розміру пені та 30% річних, заявлених Позивачем до стягнення, на 50%, відповідно до ч. 1 ст. 233 ГК України. В обґрунтування клопотання зазначив, що наявна прострочка виникла через складне фінансове становище Відповідача, яке не дає можливості вчасно здійснювати свої грошові зобов`язання за договором перед Позивачем. При цьому, Відповідач систематично здійснював заходи з оплати за поставлений товар, що підтверджується наданим Позивачем розрахунком до позовної заяви. Враховуючи, що Позивачем не надано доказів на підтвердження погіршення власного фінансового стану, виникнення ускладнень у здійсненні ним господарської діяльності чи завдання йому збитків в результаті дій Відповідача з виконання умов договору та не співмірність заявлених до стягнення сум із вартістю поставленого товару, дотримуючись принципу збалансованості інтересів сторін, Відповідач вважає, що стягнення з нього пені та 30% річних не може бути джерелом збагачення кредитора.

За наслідками розгляду позову господарським судом прийнято оскаржуване рішення у даній справі про задоволення позовних вимог Позивача у повному обсязі.

Рішення суду мотивоване тим, що Відповідач неналежним чином виконав свої, визначені договором, майново-господарські зобов`язання перед Позивачем з оплати переданого товару, чим порушив умови укладеного договору та приписи чинного законодавства.

Щодо клопотання Відповідача про зменшення розміру пені та 30% річних, викладеному у відзиві на позовну заяву, господарський суд, надаючи оцінку доводам Відповідача, констатував, що останнім не надано належних доказів в обґрунтування вимоги про зменшення пені та 30% річних, які б свідчили про винятковість таких обставин, та, зокрема, доказів на підтвердження скрутного фінансового становища ТОВ "Софіївка Агро". Твердження Відповідача про те, що Позивачем не понесені витрати внаслідок прострочення Відповідача, застосування до Відповідача штрафних санкцій у розмірі, заявленому Позивачем, не відповідає критеріям розумності та справедливості тощо, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи. При цьому, господарський суд зазначив, що звертаючись з вимогою про стягнення пені, процентів річних або інфляційних за час затримки розрахунку відповідно до ст. 625 ЦК України, Позивач також не повинен доводити розмір дійсних майнових втрат, яких він зазнав. Тому оцінка таких втрат кредитора, пов`язаних із затримкою розрахунку, не має на меті встановлення точного їх розміру.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи розмір пені та 30 % річних, що підлягають стягненню з Відповідача в порівнянні зі спірною сумою основного боргу, господарський суд дійшов висновку, що клопотання Відповідача не підлягає задоволенню, оскільки у даній справі відсутні істотні обставини, які б свідчили про існування підстав для зменшення розміру пені та 30% річних, виходячи з обставин винятковості.

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника Відповідача, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення господарського суду залишити без змін, виходячи з наступного.

Враховуючи нездійснення наразі Відповідачем повної оплати вартості отриманого товару та штрафних санкцій за несплачену поставлену продукцію за Договором купівлі-продажу № 5160АЛ від 14.09.2020 р., Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Альбіон" ( Продавець ) звернулось до господарського суду з позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Софіївка Агро" ( Покупець ) про стягнення означеної суми штрафних санкцій.

Отже, сутність розглядуваного спору полягає у спонуканні Відповідача до сплати залишку вартості поставленого товару та штрафних санкцій за порушення ( прострочення у виконанні ) зобов`язань зі своєчасної оплати, обумовленого в договорі товару ( причепного дискатора Kverneland QUALIDISC PRO 500 T #VPUDHAR11LGV10425 ).

Беручи до уваги правову природу укладеного Договору купівлі-продажу № 5160АЛ від 14.09.2020 р., кореспондуючі права та обов`язки його сторін, оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватися судом з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з поставки, які (приписи), в свою чергу, згідно ч. 2 ст. 712 ЦК України передбачають можливість застосування загальних положень про купівлю-продаж.

Викладене зумовлює погодження із доводами місцевого суду щодо визначення норм матеріального права, у світлі яких має вирішуватися питання відносно розглядуваного спору.

Беручи до уваги встановлену ст. 204 ЦК України та не спростовану в межах цієї справи в порядку ст. 215 цього Кодексу презумпцію правомірності означеного договору, апеляційний суд вважає його належною у розумінні ст. ст. 11, 509 ЦК України та ст. ст. 173, 174 ГК України підставою для виникнення та існування обумовлених таким договором кореспондуючих прав і обов`язків сторін.

Як встановлено ч. 1 ст. 265 ГК України, ст. ст. 655, 662 та 663 ЦК України, Продавець зобов`язаний передати товар, визначений у договорі купівлі-продажу у строк, встановлений договором, разом з товаросупровідними документами. Означений обов`язок ч.1 ст.712 цього Кодексу безпосередньо закріплений і для договору поставки.

Наразі, отримання коштів (штрафних санкцій) за отриманий товар та за прострочення виконання такого зобов`язання з оплати поставленого товару є належним об`єктом судового захисту у розумінні ст. 5 ГПК України та ст. 15 ЦК України правом Позивача, примушення Відповідача до сплати яких - є належним способом судового захисту у разі наявності порушення такого зобов`язання з боку останнього.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України та ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому, приписи ч. 7 ст. 193 ГК України та ст. 525 ЦК України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 ЦК України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 202 ГК України та ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Враховуючи викладене, Відповідач не має правових підстав для ухилення від виконання обов`язку із здійснення своєчасної оплати поставленого товару за договором, що зумовлює право Позивача у разі неповної та несвоєчасної оплати товару на нарахування у відповідності до пункту 6.2 договору пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня, від суми прострочення платежу, за кожен день прострочення платежу за весь період прострочення та 30 % річних від суми простроченого платежу.

Суд першої інстанції, задовольняючі позов у повному обсязі, стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю "Софіївка Агро" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Альбіон" 712 589 грн. 46 коп. основного боргу, 71 297 грн. 17 коп. пені, 171 564 грн. 48 коп. - 30 % річних, 14 331 грн. 77 коп. витрат зі сплати судового збору, 15 000 грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу.

Предметом апеляційного оскарження та, відповідно, апеляційного розгляду у цій справі є ухвалене судове рішення в частині стягнення грошових сум з посиланням на порушення умов Договору щодо визначення дати курсу євро для проведення розрахунку та наявності підстав для зменшення пені та річних на 50% від заявлених вимог, а відтак, враховуючи, що рішення в частині встановлення факту отримання товару та часткової сплати його вартості сторонами не оскаржується, згідно з ч. 1 ст. 269 ГПК України в цій частині рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не переглядається.

Доводи Скаржника, про те, що господарським судом в розрахунку заборгованості визначено дату курсу євро з порушенням умов Договору, колегія суддів відхиляє як безпідставні, з огляду на наступне.

Як зазначалося раніше, п. 3.1. договору сторони встановили, що ціна за товар формується виходячи з вартості товару в євро ( в еквіваленті, по курсу, передбаченому цим договором ) і встановлюється в українських гривнях, та вказується в додатку № 1 до Договору. При цьому оплата товару здійснюється в національній валюті України у відповідності до нижченаведеної формули за відрахуванням раніше здійснених платежів: S = Z x A грн., де: S - ціна товару на момент оплати, (грн.); Z - узгоджена сторонами ціна товару у валюті, зазначена у п. 3.2 цього договору; A - міжбанківський курс продажу євро, встановлений у міжбанківській інформаційній системі «УкрДілінг» (сайт www.udinform.com), сформований на 16:00 за Київським часом (далі міжбанківський курс) на дату, що передує даті фактичної сплати покупцем коштів за товар.

Пунктом 3.2. договору передбачено, що загальна вартість товару ( ціна договору ) становить 1 787 292,00 грн., в тому числі ПДВ 20% у розмірі 297 882,00 грн., що в еквіваленті за Міжбанківським курсом на дату, що передує даті укладання цього договору, становить 54 000,00 євро.

Відповідно до п. 3.3. договору розрахунки за цим договором здійснюються в національній валюті України згідно з п. 3.1 договору та додатком № 1 до договору.

За умовами п. 5.1 договору платежі за товар здійснюються Покупцем на користь Продавця за банківськими реквізитами, вказаними в договорі, в 6 етапів: 1-й етап перший платіж; 2-й етап другий платіж; 3-й етап третій платіж; 4-й етап четвертий платіж; 5-й етап п`ятий платіж; 6-й етап оплата ціни договору, яка залишилася. Платежі здійснюються у відповідності з Графіком оплати товару, вказаним в додатку № 1 до цього договору, з обов`язковим врахуванням вимог розділу 3 цього договору. Графіком оплати товару, вказаним у додатку № 1 до цього договору, визначено таке: 1. Перший платіж 5 400,00 євро, що еквівалентно 178 729,20 грн. в т. ч. ПДВ до 15.09.2020 р.; 2. Другий платіж 10 800,00 євро, що еквівалентно 357 458,40 грн. в т. ч. ПДВ до 30.10.2020 р.; 3. Третій платіж 10 800,00 євро, що еквівалентно 357 458,40 грн. в т. ч. ПДВ до 30.11.2020 р.; 4. Четвертий платіж 5 400,00 євро, що еквівалентно 178 729,20 грн. в т. ч. ПДВ до 30.07.2021 р.; 5. П`ятий платіж 10 800,00 євро, що еквівалентно 357 458,40 грн. в т. ч. ПДВ до 30.09.2021 р.; 6. Оплата суми договору, що залишилася 10 800,00 євро, що еквівалентно 357 458,40 грн. в т. ч. ПДВ до 29.10.2021 р..

На виконання умов договору між сторонами складений акт приймання-передачі від 17.09.2020 р., який підтверджує, що Позивач передав Відповідачу, а відповідач прийняв товар згідно специфікації, а саме Причепний дискатор Kverneland QUALIDISC PRO 500 T #VPUDHAR11LGV10425. В порушення взятих на себе зобов`язань, Відповідач за товар розрахувався частково.

Перерахувавши суму заборгованості Відповідача станом на дату складання Позивачем заяви № 0206/22-2К від 02.06.2022 р. про зменшення розміру позовних вимог за курсом продажу євро, встановленому у міжбанківських інформаційній системі «Укрділінг» (сайт www.udinform.com), сформованому на 16 год. 00 хв. за Київським часом на 01.06.2022 р., суд першої інстанції встановив, що заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю "Софіївка Агро" складає 712 589,46 грн. (20 858,21 євро * 34,1635 грн за 1 євро).

При цьому, як зазначає Позивач - розрахунок боргу в гривні на дату подання заяви про зменшення розміру позовних вимог проводився на підставі приписів ч. 2 ст. 533 ЦК України та п. 3.1. Договору відповідно останнього відомого курсу продажу Євро, встановленому у міжбанківській інформаційній системі «Укрділінг», тобто станом на 25.02.2022 р.. Як вбачається із позовної заяви, на момент її створення ( 19.01.2022 р. ) брався курс продажу Євро, встановленому у міжбанківський інформаційній системі «Укрділінг» (сайт www.udinform.com), сформованому на 16:00 за Київським часом на 18.01.2022 р. (на дату, що передує даті складання позовної заяви), а саме 32,2907 грн за 1 Євро. Станом же на дату складання заяви про зменшення розміру позовних вимог ( на 16:00 01.06.2022 р. ) останній відомий курс продажу Євро складав 34,1635 грн. за 1 Євро, адже Договором було узгоджено так би мовити «плаваючий» курс оплати, що в свою чергу не суперечить приписам ч. 2 ст. 533 ЦК України.

Разом з цим, посилаючись на ч. 9 ст. 80 ГПК України, Позивач слушно зауважив, що додаток № 3 до заяви про зменшення розміру позовних вимог ( Роздруківка курсів валют з сайту http://www.udinform.com/ за період з 14.09.2020 р. по 02.06.2022 р. ) є публічно доступною інформацією, яка цілком логічно не могла існувати при поданні позовної заяви 19.01.2022 р..

Доказів оплати товару в сумі 20 858,21 євро Відповідач не надав; доводи Позивача, наведені в обґрунтування позову, Відповідач належними доказами не спростував.

Доводам Скаржника, що розрахунок суми боргу, наданий Позивачем, не відповідає порядку обчислення сум, належних до сплати відповідно до п. 3.1 договору, суд першої інстанції надав належну оцінку, зазначивши, що вказані доводи не обґрунтовано жодними доказами, вони носять формальний характер та не впливають на вирішення спору по суті. Крім того, Відповідачем контррозрахунку заборгованості надано не було.

Також, відхиляючи посилання Відповідача на неможливість здійснити розрахунок спірної суми заборгованості (оскільки відсутні дані необхідні для здійснення формування ціни на товар, відповідно до порядку, встановленого п. 3.1 договору), суд першої інстанції доречно зауважив, що Відповідач здійснював розрахунок оплати за попередні періоди оплати товару і у нього з цього приводу не виникало зауважень чи складнощів у застосуванні п. 3.1 договору.

Таким чином, враховуючи, що Відповідачем своєчасно не було сплачено вартість поставленого Позивачем товару, суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку про наявність підстав для стягнення боргу у розмірі 712 589 грн. 46 коп..

Щодо доводів Скаржника про наявність підстав для зменшення, відповідно до ч. 1 ст. 233 ГК України, пені та 30% річних на 50% від заявлених вимог, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Як вже зазначалось, згідно п. 6.2 договору у разі порушення Покупцем строків оплати, передбачених договором, він сплачує Продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня, від суми прострочення платежу, за кожен день прострочення платежу за весь період прострочення та 30 % річних від суми простроченого платежу.

У зв`язку з несвоєчасним виконанням Відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати поставленого товару, Позивачем нарахована та заявлена до стягнення пеня у розмірі 71 297 грн. 17 коп. за період з 31.07.2021 р. по 30.04.2022 р.. та відповідно до ст. 625 ЦК України і п. 6.2 договору, 30% річних в сумі 171 564 грн. 48 коп. за період з 31.10.2020 р. по 01.06.2022 р..

Враховуючи те, що факт порушення зобов`язання підтверджений належними та достатніми доказами, а також враховуючи, що сторони у договорі передбачили стягнення пені у разі порушення покупцем строків оплати поставленого товару та 30% річних, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про обґрунтованість вимог Позивача, щодо стягнення пені та річних.

У відзиві на позовну заяву, Відповідачем було заявлене клопотання про зменшення розміру пені та 30% річних. В обґрунтування клопотання Відповідач посилався на: складне фінансове становище підприємства, яке не дає можливості вчасно здійснювати свої грошові зобов`язання за договором перед Позивачем; часткову оплату вартості переданого Позивачем товару; відсутність доказів погіршення фінансового стану Позивача, виникнення ускладнень у здійсненні ним господарської діяльності чи завдання йому збитків в результаті дій Відповідача з виконання умов договору; неспівмірність заявлених до стягнення сум із вартістю поставленого товару.

Згідно до ч. 1 ст. 233 ГК України, у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню з відповідача, суд оцінює, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини неналежного виконання або невиконання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Отже, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Аналогічний висновок щодо можливості зменшення розміру заявленої до стягнення пені, що є правом суду, яке реалізується ним на власний розсуд, викладений також у постановах Верховного Суду від 04.05.2018 у справі № 917/1068/17, від 22.01.2019 у справі № 908/868/18, від 13.05.2019 у справі № 904/4071/18, від 22.04.2019 у справі № 925/1549/17, від 30.05.2019 у справі № 916/2268/18, від 04.06.2019 у справі № 904/3551/18.

При цьому, господарським судом також була врахована правова позиція, викладена у постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, щодо можливості зменшення судом розміру відсотків річних, що підлягають стягненню з боржника за порушення грошового зобов`язання, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення.

Надаючи оцінку доводам Відповідача, господарський суд зазначив, що ТОВ "Софіївка Агро" не було надано належних доказів в обґрунтування вимоги про зменшення пені та 30% річних, які б свідчили про винятковість таких обставин, та, зокрема, доказів на підтвердження скрутного фінансового становища ТОВ "Софіївка Агро". При цьому, твердження Відповідача про те, що Позивачем не понесені витрати внаслідок прострочення Відповідача, застосування до Відповідача штрафних санкцій у розмірі, заявленому Позивачем, не відповідає критеріям розумності та справедливості тощо, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи.

Як вірно зазначив місцевий господарський суд - звертаючись з вимогою про стягнення пені, процентів річних або інфляційних за час затримки розрахунку відповідно до ст. 625 ЦК України, Позивач не повинен доводити розмір дійсних майнових втрат, яких він зазнав.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи розмір пені та 30% річних, що підлягають стягненню з Відповідача в порівнянні зі спірною сумою основного боргу, господарський суд дійшов вірного висновку, що у даній справі відсутні істотні обставини, які б свідчили про існування підстав для зменшення розміру пені та 30% річних, виходячи з обставин винятковості, а тому відповідне клопотання Відповідача не підлягає задоволенню.

Підсумовуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.

Викладені у апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування рішення місцевого господарського суду, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні Скаржником норм матеріального та процесуального права, що в сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги Відповідача.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р. ).

Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.

За змістом ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення залишенню без змін.

13. Судові витрати.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Софіївка Агро" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.09.2022 р. у справі № 904/309/22 залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст.ст. 286-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 16.01.2023 р.

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя О.В. Березкіна