ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" січня 2023 р.м. ХарківСправа № 922/2084/22

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калініченко Н.В.

без повідомлення (виклику) учасників справи

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОНЕЦЬКІ ЕНЕРГЕТИЧНІ ПОСЛУГИ», місто Дніпро,
до Товариства з обмеженою відповідальністю компанія «ФІНПРОМ.ІНВЕСТ», місто Харків,
про стягнення коштів, -
ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «ДОНЕЦЬКІ ЕНЕРГЕТИЧНІ ПОСЛУГИ», звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю компанія «ФІНПРОМ. ІНВЕСТ», про стягнення 396 376,11 грн. за договором про постачання природного газу № 148 від 31 січня 2022 року.

09 листопада 2022 року, ухвалою господарського суду Харківської області, прийнято позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОНЕЦЬКІ ЕНЕРГЕТИЧНІ ПОСЛУГИ» до розгляду та відкрито позовне провадження у справі № 922/2084/22, розгляд якої визначено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Щодо реалізації сторонами свого права на подання заяв по суті справи: 1) відповідачем надано: відзив на позовну заяву (вх. № 15727 від 07 грудня 2022 року), що прийнятий до розгляду із залученням до матеріалів справи ухвалою господарського суду Харківської області від 09 грудня 2022 року; заперечення на відповідь на відзив (вх. № 17357 від 29 грудня 2022 року), що прийняті до розгляду із залученням до матеріалів справи ухвалою господарського суду Харківської області від 02 січня 2023 року; 2) позивачем надано: відповідь на відзив (вх. № 17055 від 23 грудня 2022 року), що прийнята до розгляду із залученням до матеріалів справи ухвалою господарського суду Харківської області від 28 грудня 2022 року, з урахуванням ухвали від 21 грудня 2022 року про задоволення заяви (вх. № 16643 від 20 грудня 2022 року) про продовження строку на подання відповіді на відзив та продовження позивачу процесуального строку. Суд констатує про те, що сторони по справі повністю скористалися своїм правом на подання заяв по суті справи, що передбачено ст. 161, 252 ГПК України.

Згідно статті 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Відповідно до частини 1 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Згідно частини 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка ратифікована Україною 17 липня 1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі "Смірнова проти України"). Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про вчинення усіх необхідних дій для розгляду справи та про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті. Окремо суд вказує, що з об`єктивних причин, строк розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження в даному випадку не є розумним (враховуючи день відкриття провадження, справа мала бути розглянута 09 січня 2023 року). Це зумовлено декількома факторами, що не залежали від суду. Зокрема, ухвалою господарського суду Харківської області від 21 грудня 2022 року було констатовано тривалий поштовий перебіг, що прямопропорційно впливає на загальний строк розгляду справи. Крім того, за клопотанням позивача, йому було продовжено строк на подання відповіді на відзив, що підтверджується ухвалою господарського суду Харківської області від 21 грудня 2022 року. Поза межами норми ч. 3 статті 252 кодексу (строк на вчинення яких до 09.12.2022) процесуальні дії сторін вчинені 23.12.2022 та 29.12.2022. Також, в період з 11 січня 2023 року по 13 січня 2023 року суддя Калініченко Н.В. перебувала у щорічній відпустці. Таким чином, справа була розглянута у наближчу дату після настання кінцевого строку. При цьому, сторонам по справі створено належні умови для реалізації своїх прав, що передбачені ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заявлені позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.

У позовній заяві зазначено, що між позивачем (постачальник за договором) та відповідачем (споживач за договором) 31 січня 2022 року було укладено договір про постачання природного газу № 148 (надалі - «договір»). Відповідно до умов договору постачальник зобов`язується протягом строку дії даного договору передати споживачеві природній газ, включно з урахуванням замовлення (бронювання) потужності щодо кожного періоду та обсягу постачання газу (надалі - «газ»), а споживач зобов`язується приймати та оплачувати газ на умовах даного договору (п. 1.1. договору). Договір вступає в силу з моменту підписання і діє до кінця календарного року. В частині розрахунків договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 14.1 договору). Згідно п. 2.3. договору, розрахунковим періодом за цим договором є Газовий місяць, який розпочинається з першої газової доби поточного місяця і триває до початку першої газової доби наступного місяця (надалі - «Газовий місяць»). Газова доба триває з 07:00 ранку за київським часом поточного дня до 07:00 ранку за київським часом наступного дня (надалі - «Газова доба»). Пункт 6.1. договору передбачає, що фактична ціна газу, який підлягає постачанню у відповідному місяці поставки, розраховується у відповідності до додатка № 3 до цього договору та враховує базову ціну газу, що визначається сторонами у додаткових угодах до договору щомісячно або в інші строки, передбачені додатками та/або додатковими угодами, та витрати, пов`язані з замовленням (бронюванням) потужності (тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи з урахуванням встановлених коефіцієнтів). Оплата газу здійснюється споживачем виключно грошовими коштами у національній валюті на розрахунковий рахунок постачальника у строки та розмірах, узгоджених відповідно у додаткових угод до цього договору. Датою оплати споживачем вартості спожитого природнього газу з урахуванням замовлення (бронювання) потужності є дата надходження грошових коштів на рахунок постачальника (п. 6.5, 6.6 договору). Відповідно до п. 5. додатку № 3 до договору, фактична ціна газу за відповідний Газовий місяць формується за даними фактичного споживання у Газовому місяці, включає, в тому числі, ціну замовлення (бронювання) потужності за кожною точкою комерційного обліку і розраховується за формулою. Додатком № 3 до договору встановлено, що оплата за поставлений газ, включаючи вартість замовлення (бронювання) потужності, сумарно за всіма точками комерційного обліку, здійснюється споживачем на поточний рахунок постачальника шляхом здійснення оплати в такі строки: - 40 % вартості (з ПДВ) загального замовленого обсягу відповідно «Графіку постачання газу та замовлення (потужності)», узгодженому відповідно до п. 2.4 договору, з використанням Прогнозованої ціни газу - не пізніше 10 числа Газового місяця; - 30% вартості (з ПДВ) загального замовленого обсягу відповідно «Графіку постачання газу та замовлення (потужності)», узгодженому відповідно до п. 2.4 договору, з використанням Прогнозованої ціни газу - не пізніше 20 числа Газового місяця; - 30% вартості (з ПДВ) загального замовленого обсягу відповідно «Графіку постачання газу та замовлення (потужності)», узгодженому відповідно до п. 2.4 договору, з використанням Прогнозованої ціни газу - не пізніше 30 числа Газового місяця; - остаточний розрахунок в обсязі залишку вартості (з ПДВ) фактичного обсягу споживання газу з використанням фактичної ціни газу здійснюється у термін не пізніше 15 числа місяця, наступного за розрахунковим Газовим місяцем. Як вказує позивач, він свої зобов`язання за договором виконав повністю, що підтверджується актами прийняття-передачі природнього газу за лютий та березень 2022 р. Відповідні акти та рахунки за природний газ були направлені споживачу на електронну адресу, яка зазначена у договорі. Пунктом 6.4 договору передбачено, що споживач зобов`язаний сплатити вартість газу, що передається за цим договором, з урахуванням замовлення (бронювання) потужності, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника. Споживач свої зобов`язання зі сплати вартості спожитого природного газу за лютий та березень 2022 року не виконав, у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість у розмірі 396 376,11 грн.

07 грудня 2022 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 15727). У відзиві зазначено, що відповідач є власником нежитлової будівлі за адресою: м. Харків, вул. Каразіна, 2, літера К-10. Між сторонами дійсно 31.01.2022 був укладений договір постачання природного газу № 148, згідно якого позивач зобов`язувався передавати відповідачу природний газ згідно додатку № 2 до договору на цей об`єкт нерухомості: «Найменування об`єкту: БЦ «Brama»; назва оператора ГРМ/ГТС: АТ «Харківміськгаз»; адреса об`єкту: м. Харків, вул. Каразіна, 2; енергетичний ідентифікаційний код (EIC код): 56XO0000VDUKU00J», але, включно з урахуванням замовлення (бронювання) потужності щодо кожного періоду та обсягу постачання газу на об`єкті нерухомості (пункт 1.1. статті 1 договору). Посилаючись на п. 2.1. договору, додаток № 3 договору відповідач вказує, що здійснив замовлення та бронювання газу лише на лютий 2022 року, а відповідно на березень 2022 року замовлення та бронювання газу відповідач не здійснив. Відповідно до умов оплати за отриманий у лютому 2022 року відповідач оплатив суму 366 302,53 грн. (08.02.2022 - 75 000,00 грн., 09.02.2022 - 134 316,00 грн., 17.02.2022 - 100 000,00 грн., 18.02.2022 - 56 986,53 грн.). Відповідач зазначає, що останню суму вартості отриманого газу 18 231,37 грн. він повинен був сплатити позивачу, згідно із договором, не пізніше 30 числа, враховуючи, що в лютому немає 30 числа місяця, то відповідно до 28 лютого 2022 року. Але, 24 лютого 2022 року Російська Федерація почала широкомасштабні бойові дії проти України. Відповідач, посилаючись на Указ Президента України «Про введення воєнного стану в України» № 64/2022 від 24.02.2022, п. 9.2., 9.3. договору, лист Торгово-промислової палати України вважає, що строк виконання зобов`язань відкладається відповідно до часу, протягом якого будуть діяти такі обставини. Ще однією з форс-мажорних обставин відповідач вважає те, що у зв`язку із початком воєнних дій з боку Російської Федерації він не отримав компенсацію комунальних платежів від орендаря більшості приміщень в БЦ «Brama». Також, в результаті активних військових дій в місті Харкові, починаючи з 01.03.2022 року відповідач не має можливості використовувати вищезазначений об`єкт нерухомості у своїй господарській діяльності з причин, що описані у абзаці 2 на 4 аркуші відзиву (з міркувань безпеки суд не описує детально такі причини у цьому рішенні). Окрім цього, відповідач вказує, що, враховуючи продовження воєнного стану до 19 лютого 2023 року, повинен бути звільнений від відповідальності на підставі ст. 617 ЦК України. Також, відповідач вказує, що позивачу було відомо, що відповідач не отримував та не використовував газ позивача, оскільки відповідачем була надана відповідь на претензію позивача № 24/186 від 24.05.2022, в якій відповідач зазначив, що починаючі з 01.03.2022 по цей час відповідач не отримує газ. Відповідач неодноразово звертався до відповідних посадових осіб та органів з проханням компенсувати відповідачу заборгованість за спожиті комунальні послуги (лист від 15.07.2022 та лист від 28.10.2022). Також, відповідач звертає увагу, що відповідач не отримував рахунок на оплату та робить припущення, що такі рахунки могли бути надіслані на електронну адресу контактної особи, що вказані в договорі - ІНФОРМАЦІЯ_1, Корольова А.Л . Однак, згідно протоколу загальних зборів учасників відповідача від 27 березня 2022 року дія трудового договору з 01.04.2022 з нею та іншими працівниками відповідача призупинена. По-друге, всі документи мають бути направлені лише в порядку, що встановлений п. 8.8. договору. Крім того, відповідач вважає, що позивач зобов`язаний був надати відповідачу не рахунок, а до 05 числа місяця (включно) надати акти приймання-передачі газу, чого зроблено не було.

23 грудня 2022 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. № 17055). У цій відповіді на відзив позивач зазначає, що відповідно до пункту 2.1. договору сторонами погоджений плановий місячний обсяг споживання газу споживачем. Згідно п. 3.7 договору Оператором ГТС є Товариство з обмеженою відповідальністю «Оператор ГТС України», Оператором ГРМ є Публічне акціонерне товариство «По газопостачанню та газифікації АТ «Харківміськгаз». У пункті 3.10 договору сторони визначили дані контактної особи споживача: Контактна особа Корольова А.Л., e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 , телефон: НОМЕР_1 . Згідно п. 4.1 договору передачу фактично поставленого споживачу газу кожного Газового місяці сторони оформлюють актом приймання-передачі газу за формою, зразок якої наведено у додатку № 4 до цього договору, з зазначеними фактично переданого обсягу. Фактичний обсяг газу, що переданий постачальником споживачу, визначається за даними, отриманими на інформаційній платформі Оператора ГТС. Споживач до 05 числа місяця (включно), наступного за газовим місяцем, надає постачальнику дані про фактичний обсяг розподіленого (протранспортованого) природного газу споживачу за газовий місяць та копію відповідного акту, що складений між Оператором ГРМ/ГТС та споживачем, відповідно до вимог Кодексу ГТС/Кодексу ГРС. Надання таких даних відбувається шляхом направлення електронного листа на електронні адреси контактних осіб постачальника, що вказані в п. 3.9 договору, зокрема до листа має додаватися скан-копія акту про фактичний об`єм (обсяг) розподіленого (протранспортованого) природного газу споживачу за газовий місяць, що складений між Оператором ГРМ/ГТС та споживачем (п. 4.2. договору). Таким чином, позивач зазначає, що відповідно до п. 4.2 договору, не постачальник, а саме споживач, надає постачальнику дані про фактичний обсяг розподіленого (протранспортованого) природного газу споживачу за газовий місяць та копію відповідного акту, що складений між Оператором ГРМ/ГТС та споживачем. Окрім цього, позивач вказує, що від споживача не надходило даних про фактичний обсяг розподіленого (протранспортованого) у спірний період природного газу та копій відповідних актів, що мали бути складені між оператором ГРМ/ГТС та споживачем, відповідно до п. 4.2 договору. При цьому, позивач зазначає, що фактичний обсяг газу, що переданий постачальником споживачу, визначений за даними, отриманими на інформаційній платформі оператора ГТС. На виконання умов договору та на підставі даних, отриманих від оператора ГТС, позивач оформив та надав відповідачу відповідні акти приймання-передачі природного газу за лютий 2022 року та березень 2022 року, а також рахунки на оплату за лютий та березень 2022 року, які було направлено на адресу відповідача засобами електронної пошти на зазначену у п. 3.10 договору електронну адресу споживача - ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач вказує, що відповідач з інформацію про зміну його електронної чи актуальної поштової/електронної адреси до позивача не звертався. Таким чином, відповідач не дотримався умов, погоджених сторонами у пункті 8.11 укладеного договору. Відносно форс-мажорних обставин відповідача, позивач вказує, що лист ТПП України носить загальний інформаційний характер, оскільки констатує абстрактний факт без доведення причинно-наслідкового зв`язку у конкретному зобов`язанні. Неможливість виконання договірних зобов`язань особа повинна підтверджувати документально в залежності від її дійсних обставин, що унеможливлюють виконання на підставі вимог законодавства. Проте відповідачем не долучено до матеріалів справи сертифікат, виданий Торгово-промисловою палатою України чи уповноваженими регіональними торгово-промисловими палатами, що засвідчують наявність форс-мажорних обставин, які впливають на реальну можливість виконання зобов`язань відповідача саме за договором постачання природного газу № 148 від 31.01.2022 за лютий 2022р. та березень 2022р. Відповідно до пункту 9.4. договору у разі настання форс-мажорних обставин сторона, яка знаходиться під дією таких обставин, негайно, але не пізніше ніж протягом 3 (трьох) робочих днів, повідомляє іншу сторону про виникнення таких обставин. Позивач зазначає, що доказів направлення відповідачем повідомлення позивачу про настання форс-мажорних обставин у строк, передбачений п. 9.4. договору, також не надано. Також, позивач у відповіді на відзив зазначає, що відповідно до п. 7 розділу ІІ «Правил постачання природнього газу», у разі звільнення займаного приміщення та/або остаточного припинення користування природним газом споживач зобов`язаний повідомити постачальника та Оператора ГРМ/ГТС не пізніше ніж за 20 робочих днів до дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування природним газом та надати заяву про розірвання договору і здійснити оплату всіх видів платежів, передбачених відповідними договорами, до вказаного споживачем дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування природним газом включно. У разі неповідомлення або несвоєчасного повідомлення споживачем постачальника про звільнення приміщення та/або остаточне припинення користування природним газом споживач зобов`язаний здійснювати оплату спожитого об`єктами газоспоживання природного газу та інших платежів, виходячи з умов відповідних договорів. Аналогічні умови передбачені п. 5.3.8. та п. 8.10 договору, відповідно до яких у разі звільнення займаного приміщення та/або остаточного припинення користування Газом споживач зобов`язаний повідомити постачальника та оператора ГТС/ГРМ не пізніше, ніж за 20 (двадцять) робочих днів до дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування Газом та надати заяву про розірвання даного Договору і здійснити оплату всіх видів платежів, визначених Договором, до вказаного Споживачем дня звільнення приміщення та/або остаточного користування Газом. Проте, Споживач не повідомляв постачальника та Оператора ГТС/ГРМ про остаточне припинення користування газом або звільнення приміщення та не надавав заяву про розірвання договору у передбачені Договором або чинним законодавством України строки.

29 грудня 2022 року до суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив (вх. № 17357). У запереченнях зазначається, що, по-перше, в своєї відповіді позивач зазначив, що відповідач в відзиві на позовну заяву посилається на форс-мажорні обставини, але це лише незначна частина відзиву. Відповідач в своєму відзиві зазначив, що з 01.03.2022 не міг користуватися належної відповідачу будівлею відповідно до ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» та ст. 417 ГК України. По-друге, постачання газу позивач повинен був здійснювати лише за умови замовлення (бронювання) потужності, після оплати газу за лютий місяць 2022 року та попередньої оплати за березень 2022 року. Але цього не було здійснено відповідачем. По-третє, відповідач ще раз заголосив, що в порушення п. 4.2., 4.3. договору не отримав своєчасно актів, не мав можливості дізнатись про фактичний обсяг розподіленого (протранспортованого) природного газу в лютому та березні. Крім того, відповідач зазначає, що позивач в своєї відповіді на відзив, як основу доведеного факту, посилається на дані, що отримав від АТ «Харківміськгаз». Але, АТ «Харківміськгаз» звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача про стягнення грошової заборгованості на підставі укладеного між відповідачем та АТ «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ХАРКІВМІСЬКГАЗ» договору розподілу природного газу з заявою-приєднанням № 0940VDUKUAP016 від 01.01.2016 (справа № 922/1655/22). Але, АТ «ХАРКІВМІСЬКГАЗ» в позові відмовлено. У зв`язку з цим, посилання позивача на умови договору з АТ «ХАРКІВМІСЬКГАЗ» та на дані, що були отримані позивачем від АТ «ХАРКІВМІСЬКГАЗ», безпідставні.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає наступне.

АНАЛІЗ НАЯВНОСТІ/ВІДСУТНОСТІ ЗАБОРГОВАНОСТІ ВІДПОВІДАЧА ЗА ДОГОВОРОМ.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підстави виникнення цивільних прав та обов`язків виникають з договорів та інші правочинів. Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (абз. 2 ч. 1 ст. 175 ГК України).

Правове регулювання правовідносин, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи (надалі - «Оператори ГРМ/ГТС»), регулюються зокрема Законом України «Про ринок природного газу» та "Правилами постачання природного газу", затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30.09.2015 (надалі - «Правила»).

Пунктом 28 частини 1 статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що постачання природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і полягає в реалізації природного газу безпосередньо споживачам на підставі укладених з ними договорів. Згідно з п. 3 розділу І Правил - постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до вимог цих Правил, та після включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі Оператора ГТС у відповідному розрахунковому періоді в порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи.

31 січня 2022 року між позивачем та відповідачем укладено договір постачання природного газу № 148. Відповідно до п. 1.1. договору постачальник (позивач) зобов`язується протягом строку дії даного договору передавати споживачеві (відповідачу) природний газ, включно з урахуванням замовлення (бронювання) потужності щодо кожного періоду та обсягу постачання газу, а споживач зобов`язується приймати та оплачувати газ на умовах даного договору. Споживач підтверджує, що він ознайомлений з тим, що передача газу неможлива без замовлення відповідної потужності на відповідний обсяг газу на кожну окрему точку комерційного обліку, який належить до передачі, та підписання даного договору надає згоду постачальнику на замовлення (бронювання) потужності для споживача. У пункті 1.2 договору сторони узгодили, що підписанням цього договору споживач підтверджує, що він: а) є кінцевим споживачем газу, який передається за договором; б) не є побутовим споживачем газу. Пунктом 2.1. сторонами визначено, що плановий місячний обсяг споживання газу споживачем (відповідачем) складає 6 683,33 тис. м3, а саме: «січень: -; лютий - 15 000; березень - 13 000, …». Відповідно до п. 2.2. договору обсяги газу щодо кожного Газового місяця, вказані в п. 2.1. цього договору, є орієнтовними та можуть змінюватися як в більшу, так і в меншу сторону, шляхом укладення сторонами подобового «Графіку постачання газу та замовлення (бронювання) потужності» на кожну точку комерційного обліку на відповідний Газовий місяць за формою, що вказана у додатку № 1 до цього договору. Згідно з п. 2.3 договору розрахунковим періодом за цим договором є газовий місяць, який розпочинається з першої газової доби поточного місяця і триває до початку першої газової доби наступного місяця (далі - «Газовий місяць»). Газова доба триває з 07:00 ранку за київським часом поточного дня до 07:00 ранку за київським часом наступного дня (далі - «Газова доба»). У пункті 3.9 договору сторони узгодили дані контактної точки постачальника та дані контактної особи постачальника, а у пункті 3.10 договору дані контактної особи споживача. Відповідно до п. 4.1 договору передачу фактично поставленого споживачу газу кожного газового місяця сторони оформлюють актом приймання-передачі газу за формою, зразок якої наведено у додатку № 4 до цього договору, з зазначенням фактично переданого обсягу. Фактичний обсяг газу, що переданий постачальником споживачу, визначається за даними, отриманими на інформаційній платформі Оператора ГТС. Згідно з п. 4.2 договору, споживач до 05 числа місяця (включно), наступного за газовим місяцем, надає постачальнику дані про фактичний обсяг розподіленого (протранспортованого) природного газу споживачу за газовий місяць та копію відповідного акту, що складений між Оператором ГРМ/ГТС та споживачем, відповідно до вимог Кодексу ГТС/Кодексу ГРС. Надання таких даних відбувається шляхом направлення електронного листа на електронну адресу контактних осіб постачальника, що вказані в п. 3.9 договору, зокрема до листа має додаватися скан-копія акту про фактичний об`єм (обсяг) розподіленого (протранспортованого) природного газу споживачу за газовий місяць, що складений між Оператором ГРМ/ГТС та споживачем. Відповідно до п. 4.3. договору постачальник до дати, вказаної у протоколі проведення тендеру, підписує та надсилає споживачу два примірники акту приймання-передачі газу з урахуванням замовлення (бронювання) потужності (надалі - акт) із зазначенням фактично переданого обсягу газу за відповідний газовий місяць, що визначається за даними отриманими на інформаційній платформі Оператора ГТС. Відповідно до п. 4.4 договору споживач протягом 2 (двох) робочих днів з дати одержання двох примірників акту зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акту, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акту. У пункті 4.5 договору сторони визначили, що для пришвидшення комунікації сторони використовують одночасно всі електронні адреси та телефонний зв`язок контактних осіб сторін, що вказані в п. 3.9, 3.10 договору, зокрема для надання скан-копій актів та вмотивованих відмов від їхнього підписання. Надання постачальнику електронних копій актів та вмотивованих відмов від їхнього підписання не звільняє споживача від надання цих документів на паперових носіях. Згідно з п. 4.6 договору у випадку ненадходження від споживача підписаного примірника акту або письмової мотивованої відмови від підписання такого акту (в електронній формі або на паперовому носії) в строки, визначені п. 4.4 цього договору, акт вважається узгодженим та підписаним споживачем без зауважень, при цьому датою підписання акту приймається дата складання акту постачальником, що зазначена в акті. В будь-якому випадку, положення даного пункту не звільняє споживача від обов`язку надати постачальникові підписаний примірник акту. Відповідно до п. 4.8. договору узгоджені акти є підставою для остаточних розрахунків. Пунктом 6.1 договору сторони визначили, що фактична ціна газу, який підлягає постачанню у відповідному місяці поставки, розраховується у відповідності до додатка № 3 до цього договору, та враховує базову ціну газу, що визначається сторонами у додаткових угодах до договору щомісячно або в інші строки, передбачені додатками та/або додатковими угодами, та витрати, пов`язані з замовленням (бронюванням) потужності (тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи з урахуванням встановлених коефіцієнтів). Відповідно до п. 6.5. договору оплата газу здійснюється споживачем виключно грошовими коштами у національній валюті на розрахунковий рахунок постачальника у строки та розмірах, узгоджених відповідно до додатку № 3 та додаткових угод до цього договору. Згідно із п. 6.6. договору датою оплати споживачем вартості спожитого природного газу з урахуванням замовлення (бронювання) потужності є дата надходження грошових коштів на рахунок постачальника. Згідно з п. 14.1 договору сторони визначили, що цей договір вступає в силу з моменту підписання і діє до кінця календарного. В частині розрахунків договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. У додатку № 2 до договору сторони визначили перелік ЕІС-кодів точок комерційного обліку. У додатку № 3 до договору сторони узгодили умови здійснення розрахунків. Пунктом 8 додатку № 3 до договору встановлено, що оплата за поставлений газ, включаючи вартість замовлення (бронювання) потужності, сумарно за всіма точками комерційного обліку, здійснюється споживачем на поточний рахунок постачальника шляхом здійснення оплати в такі строки: - 40% вартості (з ПДВ) загального замовленого обсягу відповідно "Графіку постачання газу та замовлення (бронювання) потужності", узгодженому відповідно до п. 2.4 договору, з використанням прогнозної ціни газу - не пізніше 10 числа Газового місяця; - 30% вартості (з ПДВ) загального замовленого обсягу відповідно "Графіку постачання газу та замовлення (бронювання) потужності", узгодженому відповідно до п. 2.4 договору, з використанням прогнозної ціни газу - не пізніше 20 числа газового місяця; - 30% вартості (з ПДВ) загального замовленого обсягу відповідно "Графіку постачання газу та замовлення (бронювання) потужності", узгодженому відповідно до п. 2.4 договору, з використанням прогнозної ціни газу - не пізніше 30 числа газового місяця; - остаточний розрахунок в обсязі залишку вартості (з ПДВ) фактичного обсягу споживання газу з використанням фактичної ціни газу здійснюється у термін не пізніше 15 числа місяця, наступного за розрахунковим газовим місяцем.

Позивачем надано до суду акт приймання-передачі природного газу від 28 лютого 2022 року за лютий 2022 року на суму 384 533,90 грн. з ПДВ (кількість газу 11.00381 тис. м3). Сторонами не заперечується, що відповідачем було сплачено 366 302,53 грн. з ПДВ за отриманий природний газ у лютому 2022 року. Тобто, за лютий 2022 року не було сплачено 18 231,37 грн. (384 533,90 грн. - 366 302,53 грн.). Зазначена сума відображена у рахунку № 148 за лютий 2022 року, де зазначено, що станом на 23 травня 2022 року до сплати 18 231,37 грн. При цьому, кількість природного газу, що вказана в рахунку, співпадає з кількістю природного газу, що вказана в акті приймання-передачі. Також, до суду надано акт приймання-передачі природного газу від 31 березня 2022 року за березень 2022 року на суму 378 144,74 грн. з ПДВ (кількість газу 11.73411 тис. м3). Надано і рахунок на оплату № 148 за березень 2022 року на суму 378 144,74 грн. з ПДВ, а з урахуванням заборгованості за минулий період - 396 376,11 грн. з ПДВ. При цьому, кількість природного газу, що вказана в рахунку, співпадає з кількістю природного газу, що вказана в акті приймання-передачі. Зазначені акти складені на підставі п. 4.3. договору та відображають відомості про фактично переданий обсяг газу, що визначений за даними отриманими на інформаційній платформі Оператора ГТС. Позиція відповідача про те, що він не отримував рахунок на оплату та акти у зв`язку з тим, що вони можливо бути направлені на електронну адресу контактної особи, що вказані в договорі - ІНФОРМАЦІЯ_1, Корольова А.Л., але дія трудового договору з якою було припинено, є не обґрунтованою. У пункті 3.10. договору чітко визначено, що контактною особою споживача є: Корольова А.Л., e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 , телефон: НОМЕР_1 . Відповідно до п. 11.2. договору всі зміни та доповнення до цього договору дійсні лише за умови, якщо вони виконані в письмовій формі при взаємному погодженні сторін, підписані сторонами та, за необхідності, скріплені їх печатками (за наявності). Оформлені таким чином зміни і доповнення є невід`ємними частинами цього договору. Відповідно до п. 11.7. договору сторони дійшли згоди, що надіслані документи (договір, додатки, додаткові угоди до нього, листи, інша інформація) через зафіксовані у договорі засобами електронного зв`язку (електронна пошта, факт, факсимільні копії/сканкопії) мають юридичну силу для сторін (визнаються сторонами). Таким чином, позивач правомірно розраховував, що направляючи документи на електронну адресу контактної особи відповідача, що вказана в п. 3.10. договору, він належним чином виконував свої обов`язки. Якщо відповідач бажав змінити контактну особу, він мав право це зробити шляхом звернення до позивача з пропозицією про зміну п. 3.10. договору. При цьому, позивач дійсно направляв файли з назвою: «Акти приймання-передач і рахунки за газ за лютий і березень по ТОВ Фінпроінвест.pdf» на адресу ІНФОРМАЦІЯ_1. Враховуючи, що єдиним аргументом відповідача відносно не отримання актів та рахунку є те, що з його контактною особою було зупинено трудовий договір, хоча відповідні зміни не були внесені до п. 3.10 договору, суд вважає доведеним той факт, що позивач надсилав на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1 файл з найменуванням таких документів, про що надано відповідний скріншот з електронної пошти. Як вбачається з наданого позивачем скріншоту, акти та рахунки були направлені 17 жовтня 2022 року, а отже, враховуючи вимоги п. 4.4. договору, відповідач зобов`язаний був повернути позивачу один примірник підписаного оригіналу акту або надати мотивовану відмову від його підписання до 19 жовтня 2022 року (включно). Водночас, зазначеного зроблено не було. При цьому, суд окремо зазначає, що немає ніяких наслідків несвоєчасного направлення позивачем актів на адресу відповідача, що встановлені договором. На підставі п. 4.6. договору можна прийти до висновку, що акт приймання-передачі природного газу від 28 лютого 2022 року за лютий 2022 року на суму 384 533,90 грн. з ПДВ та акт приймання-передачі природного газу від 31 березня 2022 року за березень 2022 року на суму 378 144,74 грн. з ПДВ вважаються узгодженими та підписаними відповідачем без зауважень. Крім того, ще до надсилання рахунків та актів позивачем була надіслана претензія № 24/186 від 24 травня 2022 року на означену суму. При цьому, в матеріалах справи міститься лист, схожий на відповідь на претензію, водночас він не має ані підпису посадової особи, ані дати, а отже не може бути прийнятий судом в якості доказу.

При цьому, є не слушною позиція відповідача про те, що постачання природного газу можлива лише після здійснення попереднього бронювання з боку відповідача. Так, п. 2.1. договору сторони узгодили плановий місячний обсяг споживання газу. З п. 2.2. договору вбачається, що хоча у п. 2.1. договору узгоджені орієнтовні обсяги газу, вони МОЖУТЬ змінюватися як в більшу так і в меншу сторону. Тобто, передбачена можливість, а не обов`язок змінювати обсяг газу. В свою чергу, абз. 2 п. 1.1. договору відповідач надав згоду позивачу на замовлення (бронювання) потужності для відповідача. Тобто, на підставі п. 1.1. договору позивач мав право здійснювати бронювання природного газу для відповідача на підставі орієнтовного місячного обсягу споживання газу.

Відносно посилання відповідача на справу № 922/1655/22 в обґрунтування безпідставності позиції позивача, суд зазначає наступне. У запереченнях (вх. № 17357 від 29 грудня 2022 року) відповідач зазначив, що посилання позивача на умови договору з АТ «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ХАРКІВМІСЬКГАЗ» та на дані, що були отримані позивачем від АТ «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ХАРКІВМІСЬКГАЗ» є безпідставним, адже АТ «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ХАРКІВМІСЬКГАЗ» звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача про стягнення грошової заборгованості на підставі укладеного між відповідачем та АТ «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ХАРКІВМІСЬКГАЗ» договору розподілу природного газу з заявою-приєднанням № 0940VDUKUAP016 від 01.01.2016 (справа № 922/1655/22), але АТ «ХАРКІВМІСЬКГАЗ» в позові відмовлено. З цього приводу суд звертає увагу, що за наведеним номером справи (№ 922/1655/22) вбачається, що господарським судом Харківської області було розглянуто заяву про видачу судового наказу, а не позовну заяву. 23 вересня 2022 року заявнику, АТ «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ХАРКІВМІСЬКГАЗ», видано судовий наказ. 09 листопада 2022 року судовий наказ від 23 вересня 2022 року по заяві боржника за № 922/1655/22 скасовано. Суд вказує, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо. Таким чином, істотною особливістю розгляду справ у порядку наказного провадження є відсутність спору. Під час скасування судового наказу, суд повинен перевірити, зокрема, чи наявний між сторонами спір, а також чи відповідає подана заява вимогам ГПК України. При цьому, судом не надається в повному обсязі оцінка відносинам, що виникли між сторонами. Отже, посилання відповідача на безпідставність позиції позивача в цій частині є необґрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що відповідач має перед позивачем заборгованість за договором у розмірі 396 376,11 грн. за поставлений природний газ у лютому - березні 2022 року.

ВІДНОСНО ПОСИЛАННЯ ВІДПОВІДАЧА НА НАСТАННЯ ФОРС-МАЖОРНИХ ОБСТАВИН.

Відповідач у відзиві на позовну заяву (вх. № 15727 від 07 грудня 2022 року) вказує, що внаслідок широкомасштабних бойових дій Російської Федерації проти України у відповідача мають місце форс-мажорні обставини, що унеможливили виконання зобов`язання і відповідач вважає, що строк виконання зобов`язань відкладається відповідно до часу, протягом якого будуть діяти такі обставини. При цьому, відповідач посилається на лист ТПП України, як на підтвердження настання форс-мажорних обставин та на довідку № 774 від 10 червня 2022 року (описання змісту довідки не здійснюється з міркувань безпеки). Ще однією з форс-мажорних обставин відповідач вважає те, що останній у зв`язку із початком воєнних дій з боку Російської Федерації не отримав компенсацію комунальних платежів від орендаря більшості приміщень в БЦ «Brama».

Відповідно до ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Відповідно до п. 9.2. договору під форс-мажорними обставинами розуміють обставини, які виникли після підписання договору в результаті непередбачених сторонами подій надзвичайного характеру, включаючи пожежі, землетрусі, повені, оповзні, інші стихійні лиха, вибухи, війну або військові дії, а також рішення Уряду чи органів влади, які роблять неможливим виконання умов даного договору. Строк виконання зобов`язань відкладається відповідно до часу, протягом якого будуть діяти такі обставини.

Відповідно до ст. 218 ГПК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Враховуючи вищевикладене, суд вказує про те, що не є форс-мажорною обставиною не отримання компенсації комунальних платежів від орендаря більшості приміщень в БЦ «Brama» (приміщеннях відповідача).

З приводу посилання відповідача на лист ТПП України, суд зазначає наступне. Зі змісту листа Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28 лютого 2022 року вбачається, що Торгово-промислова палата України на підставі ст. 14 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 02.12.1997 № 671/97-ВР, Статуту ТПП України, цим засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). Водночас, суд звертає увагу, що сам лист ТПП не є самостійною підставою для констатації факту наявності у сторони договору форс-мажорних обставин і, як наслідок, звільнення від відповідальності. При цьому, суд зазначає, що посилання позивача на постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.01.2022 у справі № 904/3886/21 є доречною, адже викладена у цій постанові позиція Верховного Суду підтверджується і іншими постановами, зокрема постановою від 30 травня 2022 року у справі № 922/2475/21. Верховний Суд у постанові від 30 травня 2022 року у справі № 922/2475/21 констатує, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного (заздалегідь встановлений) характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.

Проаналізувавши документи у сукупності, суд прийшов до висновку, що у сукупності лист Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28 лютого 2022 року та довідка № 774 від 10 червня 2022 року підтверджують настання форс-мажорної обставини, що передбачена в договорі, а саме: військові дії - перебування осіб у нежитловій будівлі відповідача з 01 березня 2022 року. Відповідно до п. 9.2. договору строк виконання зобов`язань відкладається відповідно до часу, протягом якого будуть діяти такі обставини. Через раптовість настання таких подій, відповідач був позбавлений можливості здійснити повідомлення позивача в порядку п. 5.3.8. договору, тобто завчасно. Враховуючи п. 9.2. договору, тобто чітке передбачення наслідків, а також висновки суду за попереднім розділом, суд зазначає, що на підставі настання у відповідача форс-мажорних обставин зобов`язання з оплати заборгованості відкладається відповідно до часу, протягом якого будуть діяти такі обставини - перебування осіб у нежитловій будівлі відповідача. При цьому, до суду не надано доказів того, що особи вже не перебувають у нежитловій будівлі. Окремо суд зазначає, що форс-мажорна обставина, згідно із договором, не звільняє відповідача від виконання зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 251 ЦК України терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 252 ЦК України термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

На підставі вищевикладеного, суд прийшов до висновку про передчасність позову про стягнення заборгованості з відповідача. Водночас, після настання конкретного терміну - звільнення нежитлової будівлі особами, перебування яких підтверджено довідкою № 774 від 10 червня 2022 року, у відповідача настає грошова заборгованість перед позивач, про стягненняякої останній має право звернутися до суду з позовом.

Окрім того, суд звертає увагу, що відповідно до п. 9.4. договору у разі настання форс-мажорних обставин сторона, яка знаходиться під дією таких обставин негайно, але не пізніше ніж протягом 3 (трьох) робочих днів, повідомляє іншу сторону про виникнення таких обставин. Відповідно до п. 9.5. договору неповідомлення або несвоєчасно повідомлення іншої сторони про настання форс-мажорних обставин, тягне за собою втрату стороною права посилатися на такі обставини як на підставу, що звільняє від відповідальності.

У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 31 серпня 2022 по справі № 910/15264/21 зазначено наступне:

«...повідомлення про форс-мажор має бути направлено іншій стороні якнайшвидше. Хоча й форс-мажорні обставини впливають, як правило, на одну сторону договору (виконавця), але вони мають негативні наслідки насамперед для іншої сторони договору, яка не отримує його належне виконання. Отже, своєчасне повідомлення іншої сторони про настання форс-мажорних обставин спрямоване на захист прав та інтересів іншої сторони договору, яка буде розуміти, що не отримає вчасно товар (роботи, послуги) та, можливо, зможе зменшити негативні наслідки форс-мажору».

Також, 31 серпня 2022 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в рамках справи № 910/15264/21 досліджував наступні питання: якими є наслідки несвоєчасного повідомлення іншої сторони про неможливість виконання договору (форс-мажорні обставини); чи має сторона одночасно з таким повідомленням надати сертифікат ТПП, яким засвідчуються форс-мажорні обставини, наслідки несвоєчасного отримання сертифіката; чи відрізняються форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (ст. 617 ЦК) від істотної зміни обставин (ст. 652 ЦК). Верховний Суд звертає увагу на те, що неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про форс-мажорні обставини позбавляє сторону, яка порушила цей обов`язок, права посилатися на ці обставини як на підставу звільнення від відповідальності, якщо це передбачено договором (втрата стороною права посилання на форс-мажор). Про те, що сторона позбавляється права посилатися на форс-мажорні обставини через несвоєчасне повідомлення має бути прямо зазначено в договорі (подібний за змістом правовий висновок міститься у п. 5.63 постанови Верховного Суду від 22.06.2022 у справі № 904/5328/21).

Суд зазначає, що наслідки неповідомлення або несвоєчасного повідомлення чітко визначені договором, а саме втрата стороною права посилатися на такі обставини як на підставу, що звільняє від відповідальності. Тобто, неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про настання форс-мажорних обставин жодним чином не впливає на відкладення виконання зобов`язання, а лише позбавляє права посилатися як на обставину, що звільняє від відповідальності, а не виконання зобов`язання.

Таким чином, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у зв`язку із передчасністю їх заявлення.

Здійснюючи розподіл судових витрат за наслідками розгляду справи, враховуючи вимоги статті 129 ГПК України, а також висновки суду про відмову у задоволенні позову, судові витрати, понесені позивачем покладаються на позивача.

У відповідності до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя має ґрунтуватись на повному з`ясуванні того, чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у справі, якими доказами вони підтверджуються та чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

У пункті 58 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2010 року "Справа "Серявін та інші проти України" (заява N 4909/04) Європейський суд з прав людини наголошує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії", № 37801/97, пункт 36, від 01 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", № 49684/99, пункт 30, від 27 вересня 2001 року).

Суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

З огляду на вищевикладене, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 1-5, 8, 10-12, 20, 41-46, 73-80, 86, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Харківської області, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "16" січня 2023 р.

Суддя Н.В. Калініченко