УХВАЛА

11 січня 2023 року м. ХарківСправа № 922/3227/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ольшанченка В.І.

при секретарі судового засідання Красовському В.С.

розглянувши клопотання Харківської міської ради про призначення судової технічної експертизи по справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю торгова фірма "Дружба" (61166, м. Харків, пр. Науки, 24) 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Свято-Покровський чоловічий монастир Харківської єпархії Української Православної Церкви (61003, м. Харків, вул. Університетська, 8/10)
до Харківської міської ради (61003, м. Харків, м-н Конституції, 7)
про визнання права користування ділянкою,
за участю представників сторін:

позивача - не з`явився;

3-ої особи - не з`явився;

відповідача - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 року ТОВ ТФ "Дружба" звернулося до суду з позовом (з урахуванням заяви про зміну предмета позову від 16.11.2020) до Харківської міськради про:

- визнання права користування земельною ділянкою із кадастровим номером :01:008:0006, що розташована за адресою: м. Харків, вул. Клочківська, буд. 8, загальною площею 0,2711 га (далі спірна земельна ділянка), за договором оренди земельної ділянки;

- визнання поновленим договору оренди земельної ділянки на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором;

- визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки, об`єктом оренди за яким є спірна земельна ділянка, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Палєвою О. М. за № 982, зареєстрованого у Харківській регіональній філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" 30.04.2004 за №381/04.

Позов мотивовано тим, що з 12.12.2005 права та обов`язки землекористувача за договором оренди земельної ділянки перейшли від Монастиря безпосередньо до ТОВ ТФ "Дружба" як до нового власника будівлі, оскільки статтею 377 Цивільного кодексу України та статтею 120 Земельного кодексу України передбачено, що у разі переходу права власності на нерухомість у відповідних правовідносинах щодо користування землею відбувається зміна користувача земельної ділянки в силу прямої норми закону, незалежно від того чи відбулося документальне переоформлення права користування землею шляхом внесення змін до договору стосовно землекористувача.

Позивач вважав, що договір оренди земельної ділянки не припинився у зв`язку із закінченням його строку в 2013 році, а продовжив свою дію на підставі частини шостої статті 33 Закону України "Про оренду землі", оскільки він як орендар направив орендодавцю звернення від 22.08.2013 з проектом додаткової угоди про поновлення договору оренди землі на підставі зазначеної норми, в якому зазначив, що 12.12.2005 між ним та Монастирем укладено договір купівлі-продажу нежитлової будівлі, що розташована на спірній земельній ділянці, та він є правонаступником попереднього орендаря на підставі статті 120 Земельного кодексу України.

Оскільки він не отримав відповіді від Харківської міськради, позивач вважав це "мовчазною згодою" на поновлення договору оренди земельної ділянки, але звернувся до суду в 2020 році, через те, що отримав листа від 10.09.2020 про заперечення відповідачем факту законного користування спірною земельною ділянкою.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 08.10.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Вказаною ухвалою суду залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Свято-Покровський чоловічий монастир Харківської єпархії Української Православної Церкви (м. Харків).

Рішенням Господарського суду Харківської області від 14.12.2020 позов задоволено повністю.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 22.03.2021 рішення Господарського суду Харківської області від 14.12.2020 у справі №922/3227/20 скасоване та прийнято нове рішення про відмову в позові.

Не погодившись із судовим рішенням апеляційного господарського суду, ТОВ ТФ "Дружба" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Постановою Верховного Суду від 01.12.2021 постанову Східного апеляційного господарського суду від 22.03.2021 та рішення Господарського суду Харківської області від 14.12.2020 у справі №922/3227/20 скасовані, а справу передано на новий розгляд до Господарського суду Харківської області.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.12.2021, справу №922/3227/20 призначено головуючому судді (судді-доповідачу) Ольшанченко В.І.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 31.12.2021 прийнято справу №922/3227/20 до провадження за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження.

Підготовче засідання вказаною ухвалою суду було призначено на 24.01.2022 о 14:00 год, про що повідомлено учасників справи.

Судове засідання 24.01.2022 не відбулось, у зв`язку із перебуванням судді-доповідача на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 22.12.2022 підготовче засідання призначено на 11.01.2023 о 15:00 год, про що повідомлено учасників справи.

21.01.2022 Харківська міська рада надала клопотання, в якому, зокрема, просить призначити технічну експертизу оригіналу накладної Курьерский сервис "АЯ" №505035, проведення якої доручити Національному науковому центру "Інститут судових експертиз" ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса.

Також у цьому клопотанні відповідач просить покласти на нього витрати на проведення технічної експертизи і зазначив питання, які просить суд поставити перед експертною установою.

В обґрунтування поданого клопотання відповідач вказує, що він ставить під сумнів давність накладної Курьерский сервис "АЯ" №505035, у зв`язку з чим просить суд призначити технічну експертизу щодо встановлення давності виконання накладної.

Стаття 228 ГПК України передбачає право суду зупинити провадження у справі.

Так, за приписами п. 2 ч. 1 ст. 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі, зокрема, у випадку призначення судом експертизи.

Частиною першою ст. 99 ГПК України встановлено, що суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Частиною першою ст. 69 ГПК України встановлено, що експертом може бути особа, яка володіє спеціальними знаннями, необхідними для з`ясування відповідних обставин справи.

Водночас, згідно з ч. 2 ст. 98 ГПК України предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Із сукупності наведених норм матеріального і процесуального права вбачається, що неприпустимо ставити перед судовими експертами правові питання, вирішення яких чинним законодавством віднесено до компетенції суду, зокрема, про відповідність окремих нормативних актів вимогам закону, про правову оцінку дій сторін тощо.

Судова експертиза повинна призначатися лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення даних, що входять до предмету доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Cудова експертиза призначається для роз`яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань.

Клопотання відповідача про призначення технічної експертизи не містить зазначення наявності підстав для застосування ст. 99 ГПК України, оскільки відповідачем не зазначено сукупність підстав для призначення судової експертизи.

Також у наданому клопотанні відповідачем не обґрунтовано дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення даних, що входять до предмету доказування, що мають значення для справи та без яких встановити відповідні обставини неможливо, а також які не можуть бути самостійно з`ясовані судом на підставі наявних матеріалів справи, тому вважає клопотання відповідача про призначення технічної експертизи безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне відхилити клопотання відповідача про призначення у справі судової технічної експертизи.

До того ж, відповідно до приписів ст. 228 ГПК України призначення експертизи на вимогу учасників процесу не є обов`язком суду, а є його правом.

Керуючись Законом України "Про судову експертизу", ст. 69, 98, 99, 228, 232 - 235 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

Відхилити клопотання Харківської міської ради про призначення у справі №922/3227/20 судової технічної експертизи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Порядок і строк оскарження передбачено ст. 255 - 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складено та підписано 16.01.2023.

Суддя В.І. Ольшанченко

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі - http://reyestr.court.gov.ua.