РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

09.01.2023Справа № 910/7946/22

Господарський суд міста Києва в складі судді Коткова О.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу № 910/7946/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО Терра Трейд»

до Фізичної особи-підприємця Мєлікова Елшад Гахраман Огли

про стягнення грошових коштів

Без виклику учасників судового процесу.

СУТЬ СПОРУ:

22 серпня 2022 року до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО Терра Трейд" (позивач) надійшла позовна заява б/н від 12.08.2022 року до Фізичної особи-підприємця Мєлікова Елшад Гахраман Огли (відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 738 002,21 грн., з них: основного боргу - 329 357,00 грн. (триста двадцять дев`ять тисяч триста п`ятдесят сім гривень), штрафу - 357 620,34 грн. (триста п`ятдесят сім тисяч шістсот двадцять гривень 34 копійки), 3% річних - 4656,12 грн. (чотири тисячі шістсот п`ятдесят шість гривень 12 копійок) та інфляційних нарахувань - 46 368,75 грн. (сорок шість тисяч триста шістдесят вісім гривень 75 копійок).

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором купівлі-продажу № 15/11-2021 від 15.11.2021 року, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.08.2022 року позовну заяву б/н від 12.08.2022 року Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО Терра Трейд" до Фізичної особи-підприємця Мєлікова Елшад Гахраман Огли про стягнення грошових коштів залишено без руху, надано Товариству з обмеженою відповідальністю "ЕКО Терра Трейд" строк для усунення встановлених недоліків позовної заяви протягом 5 (п`яти) днів з дня вручення даної ухвали.

У відповідності до відомостей з офіційного веб-сайту Державного підприємства "Укрпошта" за поштовим ідентифікатором № 730 вбачається, що поштове відправлення з ухвалою суду від 30.08.2022 року у справі № 910/7946/22 не вручене під час доставки - 07.09.2022 року.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 116 Господарського процесуального кодексу України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Тобто, строк для усунення встановлених недоліків позовної заяви до 12.09.2022 року (включно).

08.09.2022 року через відділ діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО Терра Трейд" надійшла заява б/н від 01.09.2022 року на виконання вимог ухвали суду від 30.08.2022 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.09.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/7946/22, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; визначено відповідачу строк у п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов із урахуванням вимог, передбачених статтею 165 Господарського процесуального кодексу України, з викладенням мотивів повного або часткового відхилення вимог позивача з посиланням на діюче законодавство; докази направлення відзиву позивачу.

Так, ухвалу суду про відкриття провадження у даній справі було направлено Фізичній особі-підприємцю Мєлікову Елшаду Гахраман Огли за адресою: АДРЕСА_1 , яка вказана в позовній заяві та відповідає адресі місцезнаходження у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Водночас, суд звертає увагу, що поштове відправлення з ухвалою суду про відкриття провадження у даній справі не було вручене ФОП Мєлікову Елшаду Гахраман Огли та було повернуте до суду з відміткою відділення поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання» - 21.10.2022 року.

Згідно приписів ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

В п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України визначено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Виходячи зі змісту статей 120, 242 Господарського процесуального кодексу України, пунктів 11, 17, 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, суд дійшов висновку, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.08.2020 року у справі № 904/2584/19.

Встановлений порядок надання послуг поштового зв`язку, доставки та вручення рекомендованих поштових відправлень, строк зберігання поштового відправлення забезпечує адресату можливість вжити заходів для отримання такого поштового відправлення та, відповідно, ознайомлення з судовим рішенням.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи підтверджень наявності порушень оператором поштового зв`язку вимог Правил надання послуг поштового зв`язку, суд вважає, що факт неотримання відповідачем поштової кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу про відкриття провадження у справі за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, залежав від волевиявлення самого адресата, тобто мав суб`єктивний характер та є наслідком неотримання адресатом пошти під час доставки за вказаною адресою і незвернення самого одержувача кореспонденції до відділення пошти для отримання рекомендованого поштового відправлення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.09.2020 року у справі № 910/9791/18.

Отже, керуючись приписами п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку, що днем вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі від 12.09.2022 року у справі № 910/7946/22 є 21.10.2022 року.

Тобто, строк для надання відзиву на позовну заяву до 07.11.2022 року (включно).

На адресу суду від відповідача відзиву на позов, клопотань, заяв тощо не надходило.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач так і не скористався наданими йому процесуальними правами, а за висновками суду у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами (ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з положеннями статті 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Водночас, суд зазначає, що Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 року "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні"" затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні".

Указом Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 року "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України № 7300 від 19.04.2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України № 341/2022 від 17.05.2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України № 573/2022 від 12.08.2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України № 757/2022 від 07.11.2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та введенням воєнного стану в Україні суд розглядає дану справу з перевищенням встановленого ст. 248 Господарського процесуального кодексу України строку.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

15 листопада 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Еко Терра Трейд», як покупцем, та Фізичною особою-підприємцем Мєліковим Елшадом Гахраман Огли, як продавцем, укладено договір купівлі-продажу № 15/11-2021 (надалі - договір), відповідно до п. 1.2. якого продавець продає, а покупець купує на умовах, зазначених в специфікаціях до даного договору, що є його невід`ємними частинами, дров`яну деревину для промислового використання (товар), згідно з ТУУ 5:2018.

Згідно з п. 2.1. договору вид, кількість, асортимент, довжина та діаметр товару визначаються сторонами відповідно до специфікацій до договору, що є його невід`ємними частинами.

Пунктом 3.1. договору визначено, що ціна лісоматеріалів, що постачаються згідно з даного договору, встановлюється за кубічний метр і вказується у специфікаціях до договору щодо кожного виду товару.

Відповідно до п. 4.1. договору оплатою вважається списання грошових коштів з рахунку покупця.

Оплата проводиться згідно з банківськими реквізитами продавця, вказаними у договорі. Оплата товару здійснюється покупцем на основі виставленого продавцем рахунку-фактури шляхом перерахування грошових коштів на рахунок продавця протягом 5 (п`яти) банківських днів після отримання товару (п. 4.2. договору).

Відповідно до п. 4.3. договору оплата продукції здійснюється покупцем на умовах післяплати.

За умовами п. 5.1. договору поставка проводиться узгодженими покупцем щомісячними партіями, згідно специфікацій. Продавець щодня повідомляє покупцю про кількість автомобілів, що направляються до покупця згідно із затвердженим сторонами тижневим планом поставки, що має під`їзні шляхи для вантажного транспорту з масою вантажу до 30 кг. При цьому, сторони до 15 числа кожного місяця зобов`язані погодити обсяги поставки в кожному наступному місяці.

Згідно з п. 5.3. договору адреса призначення вантажу, а також інші відвантажувальні реквізити, вказуються сторонами в узгоджених ними специфікаціях.

Продавець зобов`язаний поставити всю узгоджену місячну партію товару протягом календарного місяця з моменту підписання специфікації. Датою поставки товару вважається дата прибуття товару в місце призначення (п. 5.5. договору).

За змістом п. 7.2. договору у разі порушення термінів поставки, продавець сплачує покупцю штраф у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення, від вартості недопоставленого в строк товару за кожний день прострочення.

Договір набуває чинності з моменту підписання і діє до 31 грудня 2021 року, з правом дострокової поставки і пролонгуванням договору за обсягом і терміном, а в частині взаєморозрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 10.3. договору).

У специфікації сторони визначили графік поставки товару, а саме: листопад 2021, мінімальний обсяг поставки товару - 3000 м3 загальною вартістю 4 500 000,00 грн. Найменування товару: деревина для промислового використання твердолистяних порід.

На виконання п. 4.3. договору позивач перерахував на рахунок відповідача часткову передплату за товар у розмірі 1 655 000,00 грн.

Відповідно до платіжного доручення № 188 від 16.11.2021 року позивач перерахував на користь відповідача 42 000,00 грн., призначення платежу: «Оплата за товар по договору 15/11-2021 від 15.11.21 Без ПДВ.»

Відповідно до платіжного доручення № 189 від 17.11.2021 року позивач перерахував на користь відповідача 80 000,00 грн., призначення платежу: «Оплата за товар по договору 15/11-2021 від 15.11.21 Без ПДВ.»

Відповідно до платіжного доручення № 199 від 18.11.2021 року позивач перерахував на користь відповідача 80 000,00 грн., призначення платежу: «Оплата за товар по договору 15/11-2021 від 15.11.21 Без ПДВ.»

Відповідно до платіжного доручення № 215 від 19.11.2021 року позивач перерахував на користь відповідача 60 000,00 грн., призначення платежу: «Оплата за товар по договору 15/11-2021 від 15.11.21 Без ПДВ.»

Відповідно до платіжного доручення № 216 від 19.11.2021 року позивач перерахував на користь відповідача 61 500,00 грн., призначення платежу: «Оплата за товар по договору 15/11-2021 від 15.11.21 Без ПДВ.»

На виконання умов договору відповідач поставив, а позивач прийняв товар на загальну суму 1 325 643,00 грн., що підтверджується підписаними сторонами видатковими накладними: № 44 від 16.11.2021 року на суму 37 257,00 грн., № 46 від 16.11.2021 року на суму 38 304,00 грн., № 47 від 16.11.2021 року на суму 39 148,50 грн., № 51 від 18.11.2021 року на суму 40 819,50 грн., № 52 від 18.11.2021 року на суму 39 988,50 грн., № 58 від 19.11.2021 року на суму 41 836,50 грн., № 59 від 20.11.2021 року на суму 40 359,00 грн., № 62 від 20.11.2021 року на суму 39 115,50 грн., № 63 від 21.11.2021 року на суму 40 477,50 грн., № 64 від 21.11.2021 року на суму 37 732,50 грн., № 65 від 22.11.2021 року на суму 39 076,50 грн., № 69 від 23.11.2021 року на суму 39 735,00 грн., № 73 від 24.11.2021 року на суму 38 710,50 грн., № 74 від 24.11.2021 року на суму 44 238,00 грн., № 76 від 25.11.2021 року на суму 37 837,50 грн., № 77 від 25.11.2021 року на суму 39 814,50 грн., № 78 від 25.11.2021 року на суму 36 940,50 грн., № 79 від 26.11.2021 року на суму 41 827,50 грн., № 83 від 30.11.2021 року на суму 40 756,50 грн., № 84 від 30.11.2021 року на суму 38 515,50 грн., № 85 від 30.11.2021 року на суму 40 099,50 грн., № 87 від 01.12.2021 року на суму 36 702,00 грн., № 89 від 01.12.2021 року на суму 39 270,00 грн., № 88 від 01.12.2021 року на суму 41 059,50 грн., № 90 від 02.12.2021 року на суму 37 324,50 грн., № 91 від 02.12.2021 року на суму 39 816,00 грн., № 8 від 20.01.2022 року на суму 48 249 (сорок вісім тисяч двісті сорок дев`ять гривень), 00 коп, №9 від 22 січня 2022 року на суму 50 289,00 грн., № 10 від 22.01.2022 року на суму 44 655,00 грн., № 11 від 22.01.2022 року на суму 43 063,50 грн., № 38 від 17.02.2022 року на суму 35 155,50 грн., № 43 від 19.02.2022 року на суму 40 744,50 грн., № 48 від 20.02.2022 року на суму 36 724,50 грн.

Враховуючи суму попередньої оплати, відповідач не здійснив поставку товару на суму 329 357,00 грн. (1 655 000,00 грн. - 1 325 643,00 грн.).

Крім того, позивач зазначає, що відповідач не відвантажив на користь позивача дров`яну деревину вартістю 3 174 357 грн. (4 500 000,00 грн. - 1 325 643,00 грн.) у строк встановлений специфікацією до договору.

Враховуючи порушення відповідачем зобов`язань за договором, позивач звернувся до відповідача з претензією № 09/06 від 09.06.2022 року, в якій повідомив про відмову та розірвання договору, та вимагав протягом 3-х робочих днів повернути кошти в розмірі 329 357,00 грн.

Повторно претензія № 30/06 від 30.06.2022 року з вимогою повернути кошти та сплатити штрафні санкції за невиконання зобов`язнь за договором була направлена 30.06.2022 року.

Проте, вказані претензії залишились відповідачем без відповіді та задоволення.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом про стягнення попередньої оплати у розмірі 329 357,00 грн. Крім того, за порушення виконання зобов`язань за договором позивачем нараховано та заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 4656,12 грн., інфляційні нарахування у розмірі 46 368,75 грн. та 357 620,34 грн. штрафу за порушення умов договору в частині поставки товару на суму 3 174 357,00 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Позивач стверджує, що відповідачем були порушені зобов`язання в частині поставки товару на залишок суми передоплати у розмірі 329 357,00 грн.

Суд погоджується з цими твердженнями позивача з огляду на наступне.

Пунктом 1 ст. 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Нормами ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

За приписами ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ст. ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною другою статті 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту зазначеної норми права випливає, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. У разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

Судом встановлено, що відповідач мав здійснити поставку товару у строк до 15 грудня 2021 року включно, тобто, протягом календарного місяця з моменту підписання специфікації (п. 5.5. договору).

У матеріалах справи відсутні як докази поставки обумовленого товару на суму 329 357,00 грн., так і докази повернення передоплати у сумі 329 357,00 грн.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач порушив свій обов`язок з поставки товару.

Суд зазначає, що відсутність дій відповідача щодо поставки товару надає позивачу право на "законне очікування", що йому будуть повернуті кошти попередньої оплати. Не повернення відповідачем цих коштів прирівнюється до порушення права на мирне володіння майном (рішення ЄСПЛ у справах "Брумареску проти Румунії" (п. 74), "Пономарьов проти України" (п. 43), "Агрокомплекс проти України" (п. 166).

Встановлення судом факту прострочення виконання зобов`язання в частині поставки товару, є підставою для повернення відповідачем суми попередньої оплати в розмірі 329 357,00 грн.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь 3% річних у сумі 4656,12 грн. за період з 21.02.2022 року по 11.08.2022 року та інфляційні втрати у розмірі 46 368,75 грн. за період з 01.03.2022 року по 30.06.2022 року.

Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіркою наданих розрахунків 3% річних судом встановлено, що ці розрахунки не відповідають вимогам чинного законодавства в частині визначення періодів нарахування.

Відповідно до п. 9 специфікації для вирішення бухгалтерських та юридичних питань сторони домовились використовувати електронні адреси та інші засоби зв`язку вказані у договорі.

З матеріалів справи вбачається, що позивач в порядку статті 693 Цивільного кодексу України скористався правом вимагати повернення суми попередньої оплати у розмірі 329 357,00 грн., направивши 30.06.2022 року на електронну пошту відповідача (зазначену у договорі) претензію. Відповідно, починаючи з 01.07.2022 року у відповідача виник обов`язок повернути позивачеві суму попередньої оплати у розмірі 329 357,00 грн. Матеріали справи не містять доказів повернення відповідачем суми попередньої оплати у розмірі 329 357,00 грн., починаючи з 01.07.2022 року.

Отже, відповідач є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання з 01.07.2022 року.

За таких обставин, правомірним, в даному випадку, є нарахування 3% річних за період з 01.07.2022 року по 11.08.2022 року.

Здійснивши розрахунок 3% річних за період з 01.07.2022 року по 11.08.2022 року, судом встановлено, що загальна сума 3% річних, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, за розрахунком суду, становить 1136,96 грн., в іншій частині позовних вимог щодо стягнення 3% річних в сумі 3519,16 грн. позивачу належить відмовити.

Позовні вимоги про стягнення 46 368, 75 грн. інфляційних втрат задоволенню не підлягають, оскільки вказані нарахування розраховані позивачем до дати виникнення обов`язку відповідача повернути частину попередньої оплати, тобто до 01.07.2022 року.

Щодо позовних вимог в частині стягнення штрафу суд зазначає наступне.

В п. 7.2. договору визначено, що у випадку порушення термінів поставки, продавець сплачує покупцю штраф у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення, від вартості недопоставленого в строк товару за кожний день прострочення.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

При цьому судом враховано, що штрафом, на відміну від пені (яка нараховується пропорційно кількості днів прострочення), є одноразовий платіж, який не залежить від періоду прострочення виконання зобов`язання.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06.04.2020 року у справі № 910/4783/19 та від 15.05.2018 року у справі № 917/889/17.

Відтак, передбачена сторонами у пункті 7.2. договору відповідальність продавця за порушення термінів поставки товару у вигляді штрафу від вартості недопоставленого в строк товару за кожен день прострочення, за своєю правовою природою є пенею.

При цьому для договірної практики та практики правозастосування сама лише назва тієї чи іншої санкції, вжита в тексті договору, практичного значення не має. У такому випадку слід виходити з мети встановлення у законі відповідальності за порушення зобов`язання у вигляді штрафної санкції - забезпечення належного виконання зобов`язання.

Враховуючи вищевикладене та те, що умовами договору сторони передбачили відповідальність продавця за прострочення поставки у вигляді сплати штрафної санкції і розмір договірної штрафної санкції обраховано у відсотковому розмірі за кожний день прострочення, що за визначенням статті 549 Цивільного кодексу України відповідає поняттю «пеня», суд дійшов висновку, що позивач має право на застосування штрафних санкцій (пені) до відповідача у зв`язку з порушенням останнім строку поставки товару.

Судом встановлено факт порушення термінів поставки товару відповідачем. Як вже зазначалося судом вище, відповідач зобов`язаний був поставити товар на суму 4 500 000,00 грн. у строк до 15.12.2021 року.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідачем було поставлено товар на суму 1 325 643,00 грн., доказів поставки товару на суму 3 174 357,00 грн. матеріали справи не містять.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок заявленої до стягнення суми штрафу з врахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що з відповідача підлягає стягненню пеня у розмірі 348 570,49 грн., в іншій частині позовних вимог щодо стягнення пені в сумі 9049,85 грн. позивачу належить відмовити.

Враховуючи все вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню про стягнення 679 064,45 грн., з них: основного боргу - 329 357,00 грн. (триста двадцять дев`ять тисяч триста п`ятдесят сім гривень), пені - 348 570,49 грн. (триста сорок вісім тисяч п`ятсот сімдесят гривень 49 копійок) та 3% річних - 1136,96 грн. (одна тисяча сто тридцять шість гривень 96 копійок).

Судові витрати позивача по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 10 185,96 грн. відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Мєлікова Елшад Гахраман Огли (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Еко Терра Трейд» (ідентифікаційний код 42644774, адреса: 54055, м. Миколаїв, вул. Чкалова, 55, к. 7) грошові кошти: основного боргу - 329 357,00 грн. (триста двадцять дев`ять тисяч триста п`ятдесят сім гривень), пені - 348 570,49 грн. (триста сорок вісім тисяч п`ятсот сімдесят гривень 49 копійок), 3% річних - 1136,96 грн. (одна тисяча сто тридцять шість гривень 96 копійок) та судовий збір - 10 185,96 грн. (десять тисяч сто вісімдесят п`ять гривень 96 копійок).

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 09.01.2023 року.

Суддя О.В. Котков