ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"06" січня 2023 р. м. Київ Справа № 911/39/23

Господарський суд Київської області, одноособово, у складі судді Саванчук Світлани Олегівни, розглянув матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову (вх. № 2/23 від 05.01.2023)

за позовом ОСОБА_1

01033 АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1

до:

1. ОСОБА_2

АДРЕСА_6 , ІПН НОМЕР_2 ;

2. ОСОБА_3

АДРЕСА_7 , ІПН НОМЕР_3 ;

3. Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгро-Інвест Лтд"

07425, Київська область, Броварський район, село Мокрець, вулиця Бервицька, будинок 41-А,

про визнання недійсним довіреності, договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі, акту приймання-передачі частки у статутному капіталі, наказу про призначення на посаду директора та рішення єдиного учасника

встановив:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява (вх. № 38/23 від 02.01.2023) ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгро-Інвест Лтд" про визнання недійсним довіреності, договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі, акту приймання-передачі частки у статутному капіталі, наказу про призначення на посаду директора та рішення єдиного учасника.

Разом з позовом подано заяву про забезпечення вказаного позову (вх. № 1/23 від 02.01.2023) шляхом накладення арешту на частку у статутному капіталі, заборони здійснення державної реєстрації змін та арешту на майно відповідача - 3.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 03.01.2022 заяву про забезпечення позову (вх. № 1/23 від 02.01.2023) ОСОБА_1 повернуто заявнику.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від позивача надійшла заява про забезпечення позову (вх. № 2/23 від 05.01.2023) шляхом накладення арешту на частку у статутному капіталі, заборони здійснення державної реєстрації змін та арешту на майно відповідача - 3.

Забезпечення позову обґрунтовано тим, що невжиття зазначених заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду чи ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він звернувся до суду, з огляду на те, що відповідачами може бути здійснено відчуження майна, на яке заявлено накладення арешту, а, у разі задоволення позову, вказане майно підлягатиме поверненню позивачу.

Відповідно до вимог частини 1 статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з частиною 2 статті 136 Господарського процесуального кодексу України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 139 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову повинна містити пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Відповідно до частини 1 статті 141 Господарського процесуального кодексу України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

З урахуванням позиції, що викладена у пункті 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процессу.

При цьому, обов`язок доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову. Доказування повинно здійснюватись за загальними правилами відповідно до статей 73, 74, 76-79 Господарського процесуального кодексу України, які передбачають обов`язковість подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Оцінка матеріалів заяви та висновки суду.

Позивач у заяві про забезпечення позову посилається на такі документи: довіреність, договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі, акт приймання-передачі частки у статутному капіталі, наказ про призначення на посаду директора та рішення єдиного учасника, копії яких долучені позивачем до матеріалів справи.

Позивач заявляє про необхідність накладення арешту на 100% частки у статутному капіталі відповідача - 3, яка належить відповідачу - 2.

Предметом позову у справі є визнання недійсним довіреності, договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі, акту приймання-передачі частки у статутному капіталі, наказу про призначення на посаду директора та рішення єдиного учасника, що обгрунтоване порушенням права власності позивача на частку (100%) у статутному капіталі відповідача - 3, а саме тим, що спірними у справі правочинами позивача неправомірно позбавили права власності на частку (100%) у статутному капіталі відповідача - 3.

Положення Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань"передбачають вчинення такої реєстраційної дії, як накладення/зняття арешту корпоративних прав (абзац 5 пункту 2 частини першої статті 25).

Зважаючи на предмет та підстави позову, суд дійшов висновку, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на частку, яка є предметом спору та шляхом заборони будь-яким особам вчиняти дії, спрямовані на відчуження та/або розпорядження спірною часткою в статутному капіталі відповідача - 3 ускладнить можливість для позивача вчиняти дії, направлені на відновлення стану, який існував до порушення його прав, у разі задоволення позову. Тобто, існує обґрунтоване припущення про реальну та дійсну загрозу невиконання чи ускладнення виконання рішення суду.

Накладення арешту на частку в статутному капіталі відповідача - 3 носить тимчасовий характер, не завдасть шкоди та збитків ані відповідачам у цілому, ані безпосередньо відповідачу - 3 та не позбавить можливості здійснення господарської діяльності, отримання доходів, сплати податків тощо, а лише тимчасово обмежить право власника спірної частки на її відчуження. Водночас, вжиття наведених заходів забезпечення позову спрямоване виключно на збереження існуючого становища та на ефективний захист порушених прав та інтересів позивача у випадку задоволення позову.

Аналогічні доводи також відображені у постанові Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 02.02.2022 у справі 910/16868/19.

Також позивач у заяви про забезпечення позову заявляє про заборону державним реєстраторам будь-яких органів (органів місцевого самоврядування, виконавчих комітетів, місцевих державних адміністрацій, акредитованих Міністерством юстиції України підприємств), а також державним і приватним нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження щодо внесення будь-яких відомостей та/або змін з будь-яких питань до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань, приймати рішення про державну реєстрацію змін, здійснювати державну реєстрацію змін, здійснювати та (або) проводити реєстраційні дії та вносити до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідні записи про зміну розміру статутного капіталу; зміни та перерозподілу часток учасників (засновників); зміни складу учасників (засновників); виключення учасників; зміни директора; зміни місцезнаходження та інші зміни щодо відповідача - 3.

Згідно з пунктом 31 частини 2 статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб: дата прийняття, дата набрання законної сили та номер судового рішення, на підставі якого проведено реєстраційну дію.

Пунктом 2 частини 1 статті 28 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» передбачена така підстава для відмови у державній реєстрації, як «у Єдиному державному реєстрі містяться відомості про судове рішення щодо заборони проведення реєстраційної дії».

Отже, заборона вчинення реєстраційних дій є одним із визначених законом способів забезпечення позову, який передбачений, зокрема, Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань».

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.11.2018 у справі № 915/508/18, від 12.03.2020 у справі № 916/3479/19, від 24.06.2020 у справі №902/1051/19.

Суд відзначає наявність зв`язку між заявленими заходами до забезпечення позову у вигляді накладення арешту на 100% частки у статутному капіталі відповідача - 3, забороною вчинення реєстраційних дій і предметом спору та наголошує на співмірності та адекватності заходів, що заявлені, із позовними вимогами.

У той же час, позивач також заявляє накладення арешту на рухоме майно відповідача - 3.

Слід зазначити, що предметом позову у даній справі є вимоги немайнового характеру.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 09.06.2021 у справі 914/2438/20 зазначено, що під час вирішення питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Також у даній постанові, Верховний Суд зазначає, що за змістом пункту 1 частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України, під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на майно або кошти суд має виходити із того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватися та розпоряджатися коштами або майном, тому може застосуватися у справі, в якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, коштів або про стягнення коштів. Сума арештованих коштів обмежується розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт має стосуватися майна, належного до предмета спору. Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 15.01.2019 у справі №915/870/18, від 05.09.2019 у справі №911/527/19, від 14.02.2020 у справі № 916/2278/19, від 26.11.2020 у справі №911/949/20, від 24.05.2021 у справі №910/3158/20.

Крім того, заявником не надано суду доказів належності спірного індивідуально визначеного рухомого майна відповідачу-3.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що накладення арешту на рухоме майно відповідача - 3 буде фактичним втручанням у господарську діяльність даного підприємства, а також не входить до предмету позову, а тому вказаний захід забезпечення позову не є співмірним з предметом спору у цій справі.

Аналогічні аргументи покладені Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в основу постанови від 01.04.2022 у справі №925/1615/21.

Позивач у заяві про забезпечення позову зазначає, що, на його думку, в даному випадку забезпечення позову не спричинить збитків відповідачам, тому відсутні підстави для зустрічного забезпечення.

Відповідно до частини 1 статті 141 Господарського процесуального кодексу України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Згідно частини 2 цієї ж статті зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів в розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснене шляхом: 1) надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів; 2) вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов`язаних із забезпеченням позову.

Для гарантування іншим учасникам провадження забезпечити відшкодування можливих збитків процесуальним законом передбачена процедура вжиття заходів зустрічного забезпечення. Сторони не позбавлені можливості подати до суду таку заяву.

Відповідно до частини 3 статті 141 Господарського процесуального кодексу України розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати сторона у зв`язку із забезпеченням позову.

Оскільки наразі, на поточному етапі розгляду справи, зважаючи на немайновий характер позовних вимог, суд не має змоги визначити розмір збитків, до яких може призвести накладення заходів забезпечення позову у разі відмови у задоволенні позову, суд позбавлений можливості вирішити питання застосування зустрічного забезпечення і визначити його розмір.

У суду немає підстав стверджувати про певні розміри збитків (або взагалі констатувати їх відсутність) при застосуванні заходів забезпечення позову, тому, на даний час, заходи зустрічного забезпечення не застосовуються судом.

Водночас, запобігаючи можливому знеціненню часток у статутному капіталі, суд надає можливість зацікавленій стороні у справі, у разі, якщо вона матиме намір подати заяву про застосування заходів зустрічного забезпечення, обґрунтувати точні розміри збитків до яких може призвести застосування заходів забезпечення позову та доцільність застосування такого виду заходів задля гарантування збереження належного становища сторони, як власника корпоративних прав у співвідношенні до предмету позову у даній справі.

За результатами дослідження та оцінки матеріалів щодо забезпечення позову в їх сукупності, з огляду на вказані вище вимоги чинного законодавства, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись статтями 136, 137, 139, 140, 141, 146, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ухвалив:

1. Заяву про забезпечення позову (вх. № 2/23 від 05.01.2023) ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , ІПН НОМЕР_1 ) задовольнити частково.

2. Накласти арешт на 100% частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгро-Інвест Лтд" (, місцезнаходження: 07425, Київська область, Броварський район, село Мокрець, вулиця Бервицька, будинок 41-А), яка належить ОСОБА_3 (ІПН: НОМЕР_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_5 ).

3. Заборонити державним реєстраторам будь-яких органів (органів місцевого самоврядування, виконавчих комітетів, місцевих державних адміністрацій, акредитованих Міністерством юстиції України підприємств), а також державним і приватним нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження щодо внесення будь-яких відомостей та/або змін з будь-яких питань до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань, приймати рішення про державну реєстрацію змін, здійснювати державну реєстрацію змін, здійснювати та (або) проводити реєстраційні дії та вносити до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідні записи про зміну розміру статутного капіталу; зміни та перерозподілу часток учасників (засновників); зміни складу учасників (засновників); виключення учасників; зміни директора; зміни місцезнаходження та інші зміни щодо Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгро-Інвест Лтд" (, місцезнаходження: 07425, Київська область, Броварський район, село Мокрець, вулиця Бервицька, будинок 41-А).

4. У задоволенні решти вимог заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову (вх. № 2/23 від 05.01.2023) - відмовити.

5. Повідомити сторони, що вони не позбавлені права подати заяву про застосування заходів зустрічного забезпечення, належним чином обґрунтувавши розміри збитків, які можуть бути заподіяні внаслідок накладених судом заходів забезпечення позову.

6. Стягувачем за ухвалою є ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , ІПН НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

7. Боржником за ухвалою є Товариство з обмеженою відповідальністю "Украгро-Інвест Лтд" (07425, Київська область, Броварський район, село Мокрець, вулиця Бервицька, будинок 41-А, ).

8. Строк пред`явлення ухвали до виконання - до 07 січня 2026 року.

Ухвала є виконавчим документом відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею - 06.01.2023 та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її підписання.

Суддя С.О. Саванчук