УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

м. Київ

17.01.2023Справа № 910/288/23

Суддя Господарського суду міста Києва Котков О.В., розглянувши матеріали за позовом Міністерства оборони України (03168, м. Київ, пр-т Повітрофлотський, 6) до 1. Житомирської обласної державної адміністрації (10014, м. Житомир, майдан ім. С.П. Корольова, 1), 2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Перлина Заріччя» (12440, Житомирська обл., Житомирський р-н, сільрада Зарічанська, Зарічанський військовий лісгосп, квартал № 4, виділ 9) про визнання права постійного користування та заборону користуватись земельною ділянкою,-

ВСТАНОВИВ:

04 січня 2023 року до Господарського суду міста Києва від Міністерства оборони України (позивач) надійшла позовна заява б/н від 30.12.2022 року до Житомирської обласної державної адміністрації (відповідач-1) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Перлина Заріччя» (відповідач-2), в якій викладені позовні вимоги, щоб в судовому порядку:

- визнати за Міністерством оборони України право постійного користування земельною ділянкою площею 7,5550 га кадастровий номер :01:000:0220 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 220);

- заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Перлина Заріччя» користуватись земельною ділянкою площею 7,5550 га кадастровий номер :01:000:0220 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 220), яка належить Міністерству оборони України на праві постійного користування.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що земельна ділянка загальною площею 7,5550 га (кадастровий номер :01:000:0220) відноситься до земель оборони з цільовим призначенням - для ведення лісового господарства, тому реєстрація за ТОВ «Перлина Заріччя» права оренди земельної ділянки суперечить Земельному кодексу України та закону України «Про використання земель оборони», оскільки ТОВ «Перлина Заріччя» не належить до сфери управління Міністерства оборони України та Збройних Сил України.

Відповідно до положень ст. 172 Господарського процесуального кодексу України позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Згідно з приписами статті 164 Господарського процесуального кодексу України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують, зокрема, відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.

З доданих до позовної заяви документів вбачається, що в якості доказів направлення Житомирській обласній державній адміністрації та Товариству з обмеженою відповідальністю «Перлина Заріччя» копії позовної заяви б/н від 30.12.2022 року та доданих до неї документів позивачем додано фіскальні чеки від 30.12.2022 року та описи вкладення у цінний лист з описом від 30.12.2022 року.

Так, з доданих до позовної заяви описів вкладення у цінний лист з описом від 30.12.2022 року вбачається, що Житомирській обласній державній адміністрації та Товариству з обмеженою відповідальністю «Перлина Заріччя» було направлено «Позовну заяву Міністерства оборони України про визнання права постійного користування земельною ділянкою та заборону користуватись цією ж земельною ділянкою (земельна ділянка площею 7,5550 га кадастровий номер :01:000:0220) у кількість предметів - 1, загальний підсумок предметів - 46 арк.», втім вичерпного переліку зазначених документів, які були направлені Житомирській обласній державній адміністрації та Товариству з обмеженою відповідальністю «Перлина Заріччя» позивачем не зазначено, що позбавляє суд можливості перевірити та достовірно встановити факт направлення відповідачам саме доданих до позовної заяви документів, а не іншої кореспонденції.

Таким чином, суд дійшов висновку, що зазначені обставини є суттєвими, оскільки нормами ст. 165 Господарського процесуального кодексу України передбачено право відповідача надіслати суду відзив на позовну заяву, проте у даному випадку відповідач позбавляється можливості підготувати обґрунтовані заперечення на позовну заяву з урахуванням усіх обставин, на які посилається позивач та поданих ним доказів.

Крім того, у пункті 1 прохальної частини позовної заяви Міністерство оборони України просить відстрочити сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

За приписами пункту 2 частини 1 статті 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. За подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивач звернувся до суду з даним позовом 30.12.2022 року шляхом його направлення відправленням «Укрпошта Стандарт» за штриховим кодовим ідентифікатором 413, що підтверджується датою оформлення на конверті.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» передбачено, що з 1 січня 2023 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2481,00 грн.

Статтею 9 Закону України «Про судовий збір» передбачено сплату судового збору за місцем розгляду справи із зарахуванням його до спеціального фонду державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Так, позивач звернувся до суду з позовом про визнання права постійного користування та заборону користуватись земельною ділянкою площею 7,5550 га кадастровий номер :01:000:0220.

Відтак, звертаючись до суду з даним позовом позивач повинен був сплатити судовий збір у розмірі 4962,00 грн.

Частиною першою статті 8 Закону України "Про судовий збір" передбачено право суду враховуючи майновий стан сторони за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Частиною другою вищевказаної норми Закону передбачено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

При цьому, умови, визначені у пунктах 1 та 2 частини першої статті 8, можуть застосовуватися лише до позивачів - фізичних осіб, котрі перебувають у такому фінансовому стані, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру їх річного доходу, та до фізичних осіб, що мають певний соціальний статус, підтверджений державою, - є військовослужбовцями, батьками, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокими матерями (батьками), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; особами, які діють в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Щодо третьої умови, визначеної у пункті 3 частини першої статті 8, то законодавець, застосувавши слово «або», не визначив можливість її застосування за суб`єктом застосування, в той же час визначив коло предметів спору, коли така умова може застосовуватись, - лише у разі, коли предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, тобто особистих майнових та особистих немайнових прав фізичних осіб.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 14.01.2021 року у справі № 940/2276/18.

З аналізу статті 8 Закону України "Про судовий збір" вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію "суд, враховуючи майновий стан сторони, може…", тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.

Слід зазначити, що встановлений ст. 8 Закону України "Про судовий збір" перелік умов, для звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення є вичерпним та вони диференційовані за суб`єктним та предметним застосуванням.

Із системного аналізу змісту норм зазначеної статті вбачається, що положення пунктів 1 та 2 частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір" не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення пункту 3 цієї ж норми можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2021 року у справі № 0940/2276/18).

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що приписи пункту 1 частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір" не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25.03.2021 року у справі № 912/3514/20 та ухвалах від 05.03.2021 року у справі № 910/9741/20, від 06.01.2021 року у справі № 927/579/19, від 20.08.2020 року у справі № 910/6421/19, від 18.05.2020 року у справі №910/704/19, від 24.01.2020 року у справі № 915/923/15.

У даній справі позивачем є Міністерство оборони України.

Необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, узгоджується зі статті 129 Конституції України, якою як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Як визначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 року у справі "Пелевін проти України" (заява № 24402/02), право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг (пункт 27). Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб" (рішення від 28 травня 1985 року у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства" (пункт 57).

Європейський суд з прав людини в рішенні "Креуз проти Польщі" у справі 28249/95 від 19 червня 2001 року зазначив, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

З огляду на відсутність умов, визначених статтею 8 Закону України "Про судовий збір", суд не вбачає правових підстав для відстрочення сплати судового збору за подання Міністерством оборони України позовної заяви у даній справі, а відтак, у задоволенні клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору за подання позову слід відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 164 Господарського процесуального кодексу позивач повинен додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відправлених доказів).

Відповідно до ст. 91 Господарського процесуального кодексу України письмові докази, до яких належать і документи, подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Зокрема, учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Порядок засвідчення копій документів визначений п. 5.26 «Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів» (ДСТУ 4163-2020), відповідно до якого відмітку про засвідчення копії документа складають наступні елементи: слів «Згідно з оригіналом» (без лапок), найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її власного імені та прізвища, дати засвідчення копії.

Позивачем подано до суду згруповані додатки документів, які прошиті та містять на зворотній сторінці останнього аркушу напис: «У даній справі пронумеровано та прошито 39 аркушів, які відповідають оригіналам, заступник начальника Північного територіального юридичного управління п-к юст. Володимир Цицюра, 30.12.2022».

Однак, згруповані додатки документів, які прошиті не є тотожним засвідченню документів. Суд зауважує, що до групи прошитих документів входять різні за своєю суттю документи (наприклад, договори, листування тощо), а тому засвідчення їх одним засвідчувальним написом після прошивання не відповідає вимогам щодо порядку засвідчення документів.

Таким чином, суд дійшов висновку, що додані до позову документи не містять відміток про їх засвідчення.

Суд зазначає, що копія набуває юридичної сили лише в разі засвідчення в установленому порядку (правова позиція Верховного Суду викладена у постанові від 08.05.2019 року у справі № 160/7887/19). Неправильно засвідчені або незасвідчені копії документів є недопустимими доказами фактичних обставин справи та є підставою для скасування судового рішення у справі (правова позиція Верховного Суду викладена у постанові від 11.07.2018 року у справі № 904/8549/17).

Таким чином, подані позивачем документи не можуть бути прийняті судом в якості належних доказів, оскільки долучені документи не є ні оригіналами, ні належним чином засвідченими копіями.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Враховуючи викладене, керуючись ст. 164, 172, ч.ч. 1, 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору Міністерства оборони України - відмовити.

2. Позовну заяву б/н від 30.12.2022 року Міністерства оборони України до 1. Житомирської обласної державної адміністрації, 2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Перлина Заріччя» про визнання права постійного користування та заборону користуватись земельною ділянкою - залишити без руху.

3. Надати Міністерству оборони України строк для усунення встановлених недоліків позовної заяви протягом 5 (п`яти) днів з дня вручення даної ухвали.

4. Зобов`язати Міністерство оборони України у встановлений судом строк через відділ діловодства суду надати:

- докази сплати судового збору у встановленому Законом порядку та розмірі в сумі 4962,00 грн. (оригінал квитанції або платіжного доручення);

- докази направлення відповідачам копії позовної заяви б/н від 30.12.2022 року та доданих до неї документів листом з описом вкладення із зазначенням вичерпного переліку документів, які були направлені відповідачам (фіскальний чек та опис вкладення у цінний лист в оригіналі);

- копії письмових доказів (додатки до позовної заяви), засвідчені згідно з п. 5.26 Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації (Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2020).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Дата підписання: 17 січня 2023 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Котков