РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.01.2023Справа № 910/10211/22

Суддя Господарського суду міста Києва Демидов В.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін, справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АВАНГАРД" (20300, Черкаська обл., місто Умань, вул. Слонського Анатолія, б. 4) до Акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КРАЇНА»» (04176, місто Київ, вул. Електриків, б. 29А; поштова адреса: 04655, м. Київ, Кудрявський узвіз, б.7, поверх 9) про стягнення 72052,05 грн.

без повідомлення (виклику) сторін,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АВАНГАРД" (далі-позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КРАЇНА»» (далі-відповідач) про стягнення різниці між виплаченою сумою страхового відшкодування та фактичним розміром шкоди, завданої пошкодженням транспортного засобу, у розмірі 72052,05 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.10.2022 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали.

У встановлений судом строк від позивача надійшли докази усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.10.2022 відкрито провадження у справі № 910/10211/22, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, витребувано від Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» належним чином засвідчені копії матеріалів страхової справи №66639 щодо виплати страхового відшкодування згідно страхового полісу серії АР/5526906 з приводу ДТП, що мала місце 03.11.2021 р., а саме: страхового акта, протоколу огляду транспортного засобу, звіту про оцінку колісного транспортного засобу №100610 від 15.11.2021 р., виготовленого Кривов`язом А.С. на замовлення АТ «СК «Країна» (щодо автомобіля MERCEDES-BENZ MAYBACH S 560 з державним номерним знаком НОМЕР_1 ).

Крім того, примірник даної ухвали надіслано на адресу Моторного (транспортного) страхового бюро України, витребувано інформацію щодо полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за № АР5526906.

28.10.2022 через відділ діловодства суду від МТСБУ надійшла інформація з єдиної централізованої бази даних МТСБУ.

10.11.2022 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву разом з витребуваними документами, відповідно до відзиву на позовну заяву представник просить відмовити в задоволенні позову з наступних підстав.

Відповідно до звіту № 100610 від 15.11.2021 року про визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, виконаного оцінювачем ФОП Кривов`яз А.С. на замовлення AT «СК «Країна», вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Mercedes-Benz Maybach S560», реєстраційний номер НОМЕР_1 , складає 35 078,44 грн.

29.12.2021 року AT «СК «Країна» на підставі заяви Позивача на виплату страхового відшкодування було прийнято рішення про здійснення страхового відшкодування у розмірі 32 241,56 грн., про що складено страховий акт.

Порядок відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, також встановлений і ст. 1194 Цивільного кодексу України, відповідно до якої особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Враховуючи положення Закону та ст. 1194 Цивільного кодексу України, обов`язок з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, лежить на страховикові цієї особи у межах встановлених лімітів, з урахуванням франшизи та у межах страхового відшкодування, розрахованого відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а у решті - на особі, яка завдала цю шкоду, і яка не покрита її страховиком.

Відтак на думку відповідача, різницю між страховим відшкодуванням, розрахованим відповідно до вимог Закону та реальними збитками (або вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу), на підставі ст. 1194 Цивільного кодексу України відшкодовує особа, яка завдала збитків, а саме особою, яка завдала шкоди транспортному засобу Позивача є винуватець ДТП - водій ОСОБА_2 .

Частиною першою ст. 252 ГПК України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно частини восьмої ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Частинами першою та другою ст. 161 ГПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позицій у справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів.

З огляду на вказані приписи ГПК України, суд приходить до висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами у відповідності до приписів частини дев`ятої ст. 165 ГПК України та частини другої ст. 178 ГПК України.

Частиною четвертою ст. 240 ГПК України передбачено, що у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

03.11.2021 р. у місті Умань Черкаської області сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було завдано пошкоджень автомобілю MERCEDES-BENZ MAYBACH S 560 з державним номерним знаком НОМЕР_1 , що належить Позивачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного НОМЕР_2 .

Постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09.12.2021 р. у справі № 705/5018/21 встановлено, що ДТП відбулося з вини водія автомобіля ВАЗ 21124 з державним номерним знаком НОМЕР_3 - ОСОБА_2 , якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124КУпАП (порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів).

Відповідно до звіту № 100610 від 15.11.2021 року про визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, виконаного оцінювачем ФОП Кривов`яз А.С. на замовлення AT «СК «Країна», вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Mercedes-Benz Maybach S560», реєстраційний номер НОМЕР_1 , складає 35 078,44 грн.

29.12.2021 року AT «СК «Країна» на підставі заяви Позивача на виплату страхового відшкодування було прийнято рішення про здійснення страхового відшкодування у розмірі 32 241,56 грн., про що складено страховий акт.

Дана сума страхового відшкодування в загальному розмірі 32 241,56 грн. сплачена AT «СК «Країна» на рахунок ТОВ «Авангард», що підтверджується платіжними дорученнями від 30.12.2021 № 80.

Цивільно-правова відповідальність винного у скоєнні ДТП водія ОСОБА_2 на момент скоєння ДТП застрахована у відповідача за полісом № АР/5526906, який станом на дату ДТП 03.11.2021 був діючим.

Не погоджуючись з розміром виплаченого відповідачем страхового відшкодування, позивач направив на адресу відповідача лист, відповідно до якого просив перерахувати на користь ТОВ «Авангард» несплачену частину страхового відшкодування у розмірі 72 052,05 грн на підставі наступного.

Як вказано у листі ТОВ «Авангард» не погоджувало зазначеного розміру страхового відшкодування та не отримувало документального підтвердження оціненого страховиком розміру збитків (оцінки, експертизи), хоча відповідно до абзацу другого пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягни згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Окрім того, розмір виплаченого страховиком страхового відшкодування є заниженим, що підтверджується звітом про проведення незалежної оцінки MERCEDES-BENZ MAYBACH S 560, реєстраційний номер НОМЕР_1 з метою визначення матеріального збитку. Так, за результатами проведеної незалежної оцінки пошкодженого транспортного засобу було встановлено, що розмір матеріальних збитків становить 104 293,61 грн.

У відповідь на вищевказаний лист відповідач повідомив позивача, що згідно пункту 36.2. статті 36 Закону, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ).

На замовлення АТ «СК «Країна» було складено звіт про оцінку колісного транспортного засобу № 100610, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з урахуванням фізичного зносу склала 35 078,44 грн.

Та звернуло увагу позивача на те, що відповідно до ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов такого обґрунтованого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами 1,2 ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

У Законі України "Про страхування" встановлено види обов`язкового страхування, одним із яких є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (п.9 ч.1 ст.7).

Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За змістом Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.

Як вбачається з матеріалів справи транспортний засіб ВАЗ 21124 з державним номерним знаком НОМЕР_3 , був застрахований у Акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КРАЇНА»» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/5526906 з встановленим розміром страхової суми за шкоду, заподіяну майну, - 130 000,00 грн, франшизи - 0 грн.

Отже, страховик (відповідач) за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також є відповідальною особою за завдані збитки.

Водночас, на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Так, відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно із ст.29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

В силу приписів ст.22, ст.29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у спорах, пов`язаних з відшкодуванням шкоди за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів норми Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є спеціальними.

Оскільки цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом ВАЗ 21124 з державним номерним знаком НОМЕР_3 , водій якого вчинив дорожньо-транспортну пригоду, була застрахована у відповідача відповідно до полісу № АР/5526906 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то особою відповідальною за завдані в даному випадку збитки, відповідно положень Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у межах, передбачених вказаним Законом та договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності, є відповідач.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках, зокрема, визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється печаткою та підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Відповідно до п. п. д) п. 1.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 р. N 142/5/2092 (далі - Методика) Методика застосовується з метою, зокрема, визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ.

При цьому, звіт про оцінку є лише попереднім оціночним документом, який показує можливу вартість відновлювального ремонту пошкодженого ТЗ, тоді як реальна (фактична) вартість відновлювального ремонту автомобіля визначається, виходячи з реальної вартості ремонту, необхідного для відновлення транспортного засобу, що вказується у рахунку або акті виконаних робіт, які складаються СТО, іншими суб`єктами, які здійснюють ремонт автомобілів.

Як встановлено судом, відповідачем відповідно до звіту № 100610 від 15.11.2021 року про визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, виконаного оцінювачем ФОП Кривов`яз А.С. на замовлення AT «СК «Країна», вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Mercedes-Benz Maybach S560», реєстраційний номер НОМЕР_1 , складає 35 078,44 грн.

Суд зауважує, поданий представником відповідача звіт не підписаний оцінювачем, який безпосередньо проводив оцінку майна, жодних документів відповідно до яких, суд зміг би встановити ким був виконаний даний звіт представником відповідача до відзиву долучено не було. Доказів того, що останній був підписаний з накладенням електронного цифрового підпису матеріали справи також не містять.

Суд зазначає, що обов`язком сторін у господарському процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Так, за змістом положень статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять до предмета доказування.

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №914/1131/18, від 26.02.2019 у справі №914/385/18, від 10.04.2019 у справі № 04/6455/17, від 05.11.2019 у справі №915/641/18.

При цьому, одним з основних принципів господарського судочинства є принцип змагальності.

Названий принцип полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.11.2019 зі справи № 902/761/18, від 20.08.2020 зі справи № 914/1680/18).

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Вимоги, як і заперечення на них, за загальним правилом обґрунтовуються певними обставинами та відповідними доказами, які підлягають дослідженню, зокрема, перевірці та аналізу. Все це має бути проаналізовано судом як у сукупності (в цілому), так і кожен доказ окремо, та відображено у судовому рішенні.

Крім того, відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стандарт доказування «вірогідність доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати саме ту їх кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Відповідачем не долучено до матеріалів справи доказів, що особа, яка безпосередньо складала звіт ФОП Кривов`яз А.С., є суб`єктом оціночної діяльності, як і те, що останній не підписаний збоку Кривов`яз А.С.

Таким чином, суд не приймає до уваги значення, встановлені відповідачем у звіті від 100610 №15.11.2021 про визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу «Mercedes-Benz Maybach S560», реєстраційний номер НОМЕР_1 , виконаного оцінювачем ФОП Кривов`яз А.С.

Як вбачається з долученого позивачем звіту про проведення незалежної оцінки MERCEDES-BENZ MAYBACH S 560, реєстраційний номер НОМЕР_1 , виконаного фізичною особою-підприємцем Музикою Павлом Володимировичем від 09.02.2022, сертифікат суб`єкта оціночної діяльності №9226/2020 від 20.10.2020 строк дії якого до 20.10.2023 розмір матеріальних збитків становить 104 293,61 грн.

Норма ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка передбачає відшкодування страховиком саме оціненої шкоди, не встановлює імперативного обов`язку щодо проведення такої оцінки саме суб`єктом оціночної діяльності відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», а отже така оцінка може бути здійснена на підставі рахунку СТО чи акту виконаних робіт.

Позивачем до позовної заяви було долучено рахунок № від 03.02.2022 виставленого ТОВ «АВТОМОБІЛЬНИЙ ДІМ Україна-МЕРСЕДЕС БЕНЦ» на ремонт транспортного засобу автомобіля MERCEDES-BENZ MAYBACH S 560, реєстраційний номер НОМЕР_1 відповідно до якого відновлювальний ремонт вищевказаного транспортного засобу становить 120937,38 грн.

Враховуючи, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу автомобіля MERCEDES-BENZ MAYBACH S 560, реєстраційний номер НОМЕР_1 відповідно до звіту про проведення незалежної оцінки MERCEDES-BENZ MAYBACH S 560, реєстраційний номер НОМЕР_1 , долученого позивачем становить 104 293,61 грн., а у рахунку № НОМЕР_4 від 03.02.2022 виставленого ТОВ «АВТОМОБІЛЬНИЙ ДІМ Україна-МЕРСЕДЕС БЕНЦ» на ремонт транспортного засобу автомобіля MERCEDES-BENZ MAYBACH S 560, реєстраційний номер НОМЕР_1 становить 120937,38 грн., позивач бере вартість відновлювального ремонту встановленого у звіті та який становить 104 293,61 грн.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Заперечуючи проти позовних вимог представник відповідача вказує, що порядок відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, також встановлений і ст. 1194 Цивільного кодексу України, відповідно до якої особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Враховуючи положення Закону та ст. 1194 Цивільного кодексу України, обов`язок з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, лежить на страховикові цієї особи у межах встановлених лімітів, з урахуванням франшизи та у межах страхового відшкодування, розрахованого відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а у решті - на особі, яка завдала цю шкоду, і яка не покрита її страховиком.

Відтак на думку відповідача, різницю між страховим відшкодуванням, розрахованим відповідно до вимог Закону та реальними збитками (або вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу), на підставі ст. 1194 Цивільного кодексу України відшкодовує особа, яка завдала збитків, а саме особою, яка завдала шкоди транспортному засобу Позивача є винуватець ДТП - водій ОСОБА_2 .

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, є можливим за умови, що за цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика (згідно зі статтею 1194 ЦК України). В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Суд вважає, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Оскільки за полісом № АР/5526906 розмір завданої шкоди не перевищує ліміт відповідальності страховика Акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КРАЇНА»», суд дійшов до висновку, що заявлена позивачем сума стягнення у розмірі 72052,05 грн з урахуванням здійснення часткової оплати відповідачем у розмірі 32241,56 грн покривається в межах визначеної полісом № АР/5526906 страхового відшкодування, ліміт якого становить за шкоду заподіяну майну 130 000,00 грн, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З огляду на викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача різницю між виплаченою сумою страхового відшкодування та фактичним розміром шкоди, завданої пошкодженням транспортного засобу у розмірі 72 052,05 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути Акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КРАЇНА»» (04176, місто Київ, вул. Електриків, б. 29А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АВАНГАРД" (20300, Черкаська обл., місто Умань, вул. Слонського Анатолія, б. 4, ) різницю між виплаченою сумою страхового відшкодування та фактичним розміром шкоди, завданої пошкодженням транспортного засобу у розмірі 72 052 (сімдесят дві тисячі п`ятдесят дві) грн. 05 коп та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

4. Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України.

З повним текстом рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою:http://reyestr.court.gov.ua/.

Повне рішення складено та підписано 19.01.2023.

Суддя Владислав ДЕМИДОВ