ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.01.2023 Справа №905/628/22

Господарський суд Донецької області у складі судді Хабарової М.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Стрільчук Транс»

до Приватного акціонерного товариства «Грета»

про стягнення 358 732,23 грн

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Стрільчук Транс» звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Грета» основного боргу у розмірі 358 732,23 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №110918-1 про надання транспортно-експедиційних послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом від 11.09.2018.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 08.08.2022 відкрито провадження у справі №905/628/22, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників сторін; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.

З метою повідомлення сторін про розгляд справи, у зв`язку з відсутністю знаків поштової оплати та тимчасовим припиненням відправлення поштової кореспонденції в Господарському суді Донецької області, зміст ухвали Господарського суду Донецької області про відкриття провадження у справі №905/628/22 від 08.08.2022 повідомлено сторонам шляхом телефонограм від 09.08.2022.

Телефонограму від 09.08.2022 прийнято представником позивача - юристом Лучаніновою І.О., телефонограму від 09.08.2022 відповідачу судом не вдалося передати, у зв`язку з неможливістю встановити зв`язок.

Крім того, судом при винесенні ухвали від 08.08.2022 було здійснено підсписку сторін на отримання процесуальних документів електронною поштою по справі №905/628/22, зокрема: позивача за електронною адресою - (вказана електронна пошта зазначена позивачем на титульному аркуші позовної заяви та в Розділі 12 договору №110918-1 про надання транспортно-експедиційних послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом від 11.09.2018), а відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 (вказана електронна пошта зазначена на інтернет сторінці - http://greta.donetsk.ua/, а також відомостях, що містяться у системі Опендатабот, оскільки доступ до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців тимчасово припинено).

До того ж, суд вбачає за необхідне зазначити, що після підписання електронним цифровим підписом судді процесуальних документів по справі, програма «Діловодство спеціалізованого суду» направляє автоматично всім учасникам справи всі процесуальні рішення на їх електронні пошти.

Згідно з п. 2 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи.

Як вбачається із автоматизованої системи «Діловодство спеціалізованого суду» ухвала суду про відкриття провадження справи від 08.08.2022 була доставлена на електронні адреси позивача та відповідача.

Також, 07.10.2022 судом було розміщено оголошення на сайті Господарського суду Донецької області для відповідача, в якому було повідомлено зміст ухвали від 08.08.2022.

Разом з тим, після відновлення відправлення вихідної поштової кореспонденції в Господарському суді Донецької області судом було здійснено направлення ухвали про відкриття провадження у справі №905/628/22 від 08.08.2022 рекомендованими листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача.

Однак, 03.01.2023 відповідне поштове відправлення було повернуто на адресу суду відділенням поштового зв`язку з відміткою «за закінченням встановленого терміну зберігання» та надійшло до суду 09.01.2023.

У постанові Верховного Суду від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 роз`яснено, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження №11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б).

Відповідно до п. 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270 після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення, поштові перекази повертаються відправнику.

Верховний Суд у постанові від 14.08.2020 у справі №904/2584/19, здійснивши аналіз статей 120, 242 Господарського процесуального кодексу України, пунктів 11, 17, 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, дійшов висновку, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.

Встановлений порядок надання послуг поштового зв`язку, доставки та вручення рекомендованих поштових відправлень, строк зберігання поштового відправлення забезпечує адресату можливість вжити заходів для отримання такого поштового відправлення та, відповідно, ознайомлення з судовим рішенням.

У даному випадку судом також враховано, що за приписами ч. 1 ст. 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Враховуючи наведене, Господарський суд Донецької області зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалою суду про відкриття провадження у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Проте, як вбачається з матеріалів справи, відповідач станом на 19.01.2023 не реалізував своє право на подання відзиву, будь-яких заяв чи клопотань як по суті справи, так і з приводу процесуальних питань від відповідача не надходило.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 годин 30 хвилин 24.02.2022.

Станом на даний час строк дії воєнного стану неодноразово продовжено та в Україні продовжує діяти правовий режим воєнного стану..

Згідно з опублікованими Радою суддів України 02.03.2022 Рекомендаціями щодо роботи судів в умовах воєнного стану року, судам України рекомендовано за можливості відкладати розгляд справ (за винятком невідкладних судових розглядів) та знімати їх з розгляду, зважати на те, що велика кількість учасників судових процесів не завжди мають змогу подати заяву про відкладення розгляду справи через залучення до функціонування критичної інфраструктури, вступ до лав Збройних сил України, територіальної оборони, добровольчих воєнних формувань та інших форм протидії збройної агресії проти України, або не можуть прибути в суд у зв`язку з небезпекою для життя.

Згідно з наказом Господарського суду Донецької області «Про встановлення особливого режиму роботи Господарського суду Донецької області» №20 від 28.02.2022 встановлено особливий режим роботи суду в умовах воєнного стану тимчасово, до усунення обставин, які зумовили загрозу життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів, працівників суду, в умовах воєнної агресії проти України, обмежено доступ до приміщення суду.

В той же час, судом враховано, що ст.12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» передбачено, що в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Тобто, навіть в умовах воєнного стану конституційне право особи на судовий захист не може бути обмеженим.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» правосуддя на території, на якій уведено воєнний стан, здійснюється лише судами. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

З наведених приписів закону вбачається, що запровадження військового стану у країні не може слугувати самостійною та достатньою підставою для відтермінування вирішення спору (не здійснення розгляду справи).

При цьому, від відповідача впродовж всього строку розгляду Господарським судом Донецької області справи №905/628/22 не надходило будь-яких повідомлень щодо обставин неможливості подати відзив на позов.

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (п. 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» Суд зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

При цьому, на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позицій у справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами

За приписами ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Оскільки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, Господарський суд Донецької області

ВСТАНОВИВ:

11.09.2018 між Приватним акціонерним товариства «Грета» (замовник, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Стрільчук Транс» (виконавець, позивач) підписано договір №110918-1 про надання транспортно-експедиційних послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом (далі - Договір).

Згідно з п. 2.1 Договору в порядку та на умовах визначених цим Договором, замовник доручає, а виконавець зобов`язується виконати та/або організувати перевезення вантажів автомобільним транспортом в міжнародному або внутрішньому сполученні, (надалі - послуги), а замовник зобов`язується сплатити виконавцю за дані послуги узгоджену сторонами плату.

Відповідно до п. 2.2 Договору найменування, характеристики вантажу, кількість, вартість, спосіб перевезення, маршрут та вимоги до транспортного засобу, вантажовідправник, вантажоодержувач, адреса розвантаження, особливі умови кріплення, розмір оплати та інші умови виконання послуг обговорюються в заявці, яка є невід`ємною частиною цього Договору.

За умовами п. 4.1 Договору перевезення вантажу здійснюється виконавцем на підставі заявки, оформленої замовником у письмовій формі. У заявці обов`язково зазначається: вид вантажу, маршрут. Пункт та дата завантаження, марка та номер автомобіля, вартість перевезення, обов`язки сторін. Заявка оформлюється на кожне перевезення окремо і є невід`ємною частиною даного Договору. Заявка має бути надана виконавцеві не пізніше, ніж за 24 години до початку перевезення. Заявка, надіслана за допомогою факсимільного зв`язку або електронною поштою має юридичну силу, до моменту коли її буде замінено на оригінал.

Пунктом 4.2 Договору взаємовідносини замовника і виконавця при виконанні перевезень в міжнародному сполученні визначаються положеннями Конвенції про договір міжнародного дорожнього перевезення вантажів (КДПВ) і Протоколом до Конвенції КДПВ від 05.07.78, Митної Конвенції про міжнародне перевезення вантажів із застосування книжки МДП (Конвенції МДП), в разі здійснення перевезень в межах території України - Законами України «Про транспортно-експедиторську діяльність», «Про транспорт», Статутом автомобільного транспорту, Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України та іншими нормативно-правовими актами України.

Згідно з п. 4.3 Договору виконавець має право залучити до надання послуг третіх осіб, з якими він уклав відповідні договори перевезення, при цьому залишаючись відповідальним перед замовником за будь-які дії та/або бездіяльність (включаючи, але не обмежуючись, порушення вимог чинного податкового законодавства), залучених до виконання перевезень третіх осіб, як за власні кошти, які перераховуються замовником на розрахунковий рахунок виконавця за послуги з перевезення вантажів, для здійснення яких виконавцем були залучені треті особи, є транзитними та не вважаються доходом виконавця. Доходи виконавця є експедиційні послуги (винагорода).

У п. 4.4 Договору сторони домовились, що нормативні простої транспортного засобу виконавця під завантаженням чи розвантаженням становлять:

- при здійсненні міжнародних перевезень - протягом 48 годин з моменту прибуття автомобіля під завантаження-розвантаження як на території України, так і за її межами,

- при здійсненні внутрішніх перевезень - протягом 24 годин з моменту прибуття автомобіля під завантаження (вивантаження).

Виконавець приймає вантаж до перевезення шляхом проставляння відмітки у ТТН/СМR після його належного завантаження силами та засобами замовника у транспортний засіб (п. 4.5 Договору).

Після виконання перевезення виконавець повинен повернути замовнику належним чином оформлені документи, передбачені п. 7.5 розділу 7 даного Договору, не пізніше 25 календарних днів з моменту виконання перевезення (п. 4.6 Договору).

Відповідно до п. 4.7 Договору виконавець вважається таким, що виконав свої зобов`язання з доставки вантажу, в момент прибуття автомобіля до місця розвантаження, зазначеного в товарно-транспортних документах.

За умовами п. 5.1 Договору замовник зобов`язаний: своєчасно надати заявку на перевезення і всі інструкції по перевезенню вантажу (п. 5.1.1 Договору); забезпечити навантаження (вивантаження) транспортного засобу, його митну обробку і митне оформлення всіх необхідних документів (п. 5.1.2 Договору); оплачувати виконавцю вартість перевезення у відповідності із узгодженими в заявці ставками на підставі наданих ним всіх необхідних для оплати документів; протягом 5-ти днів з моменту отримання підписати акт виконаних робіт та один примірник даного акту повернути виконавцю (п.5.1.9 Договору).

За умовами п. 6.1 Договору виконавець зобов`язаний: забезпечити подання технічно справного, відповідаючого гігієнічним, санітарним нормам, встановленим чинним законодавством України, транспортного засобу, що придатний для перевезення заявленого замовником вантажу (п. 6.1.2 Договору); забезпечити подачу автомобільного транспорту з наявним страхуванням відповідальності перевізника вантажів (страхування CMR) (п. 6.1.3 Договору); прийняти вантаж за кількістю та якістю та у разі виявлення невідповідності повідомити про це замовника (п.6.1.4 Договору); виконавець несе повну матеріальну відповідальність за збереження вантажу з моменту прийняття його до перевезення та до його передачі уповноваженому одержувачу, а також за вчасну доставку вантажу (п.6.1.7 Договору); належним чином оформити передачу вантажу вантажоодержувачу (замовнику) з відміткою про дату і час отримання вантажу (п.6.1.9 Договору).

Пунктом 7.1 Договору встановлено, що вартість послуг за кожне перевезення узгоджується сторонами у окремих заявках.

Згідно з п. 7.2 Договору за результатами наданих виконавцем транспортних послуг, сторони складають та підписують акт надання послуг, який разом з рахунком виконавця та товарносупровідними документами є підставою для оплати транспортних послуг.

У відповідності до п. 7.5 Договору замовник сплачує рахунки виконавця на умовах відстрочки платежу - 10 (десять) банківських днів з дати отримання замовником оригіналів всіх наступних оформлених належним чином документів:

заявки, підписаної та скріпленої печаткою з боку виконавця;

акту виконаних робіт;

оригіналу товарно-транспортної накладної (ТТН/СМR) з відміткою вантажоодержувача про прийняття вантажу;

документів (видаткові накладні з відміткою вантажоодержувача; довіреність, акти, тощо - у разі наявності).

Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє до 31 грудня 2019 року включно (п.11.1 Договору).

Відповідно до п. 11.2 Договору якщо жодна зі сторін не пізніше ніж за 30 (тридцять) календарних днів до дня закінчення строку дії цього Договору не повідомить у письмовій формі про свій намір припинити договірні відносини або змінити умови цього Договору, цей Договір вважається продовженим на той же строк і на тих же умовах. Кількість таких продовжень не обмежена.

Як вбачається з матеріалів справи, ані позивачем, ані відповідачем доказів припинення дії Договору не надано.

Оскільки в матеріалах справи відсутні відповідні заяви сторін про припинення Договору, суд приходить до висновку, що строк дії Договору неодноразово було продовжено на наступний рік та у заявлений до стягнення період Договір був чинним.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі Договору сторонами підписано заявки на надання транспортно-експедиторських послуг №3 від 03.11.2021, №4 від 19.11.2021, №6 від 06.12.2021, №1 від 13.01.2022, №2 від 26.01.2022, №3 від 08.02.2022.

На виконання умов Договору та вищевказаних заявок позивач надав відповідачу транспортно-експедиційні послуги за маршрутом Дружківка, Україна - Бухарест, Румунія на суму 358732,23 грн, факт чого підтверджується міжнародними товарно-транспортними накладними CMR №490824 від 11.11.2021, №947978 від 26.11.2021, №490829 від 13.12.2021, №47846 від 17.01.2022, №947979 від 01.02.2022, №947982 від 17.02.2022, а також підписаними представниками обох сторін актами надання послуг №3502 від 17.11.2021 на суму 57827,71 грн, №3761 від 07.12.2021 на суму 58248,20 грн, №3974 від 21.12.2021 на суму 58468,04 грн, №207 від 26.01.2022 на суму 61418,88 грн, №338 від 08.02.2022 на суму 60953,08 грн, №544 від 23.02.2022 на суму 61816,32 грн.

Крім того, позивачем було виписано відповідачу рахунки на оплату №3236 від 17.11.2021 на суму 57827,71 грн, №3447 від 07.12.2021 на суму 58248,20 грн, №3627 від 21.12.2021 на суму 58468,04 грн, №171 від 26.01.2022 на суму 61418,88 грн, №289 від 08.02.2022 на суму 60953,08 грн, №472 від 23.02.2022 на суму 61816,32 грн.

До того ж, позивач звертався до відповідача з претензією №456 від 30.05.2022 про сплату заборгованості за надані послуги з перевезення вантажу у розмірі 358732,23грн.

Вказану претензію позивач направив на адресу відповідача 09.06.2022, що підтверджується копією опису вкладення до цінного листа, копією накладної №873 від 09.06.2022 та копією фіскального чеку поштової установи від 09.06.2022.

Однак, як зазначив позивач у позовній заяві, відповідач відповіді на вказану претензію не надав, заборгованість не оплатив.

За наведених обставин, позивач звернувся до суду з цим позовом про стягнення з відповідача 358732,23 грн.

Відповідно до приписів ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Нормами ст. 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Суд зазначає, що за своїм змістом та правовою природою укладений між сторонами правочин є договором транспортного експедирування, який підпадає під правове регулювання норм глави 65 Цивільного кодексу України.

З огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги договір №110918-1 про надання транспортно-експедиційних послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом від 11.09.2018 як належну підставу, у розумінні норм ст. 11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків.

Згідно положень ч. 1 ст. 929 Цивільного кодексу України, яка кореспондується зі ст. 316 Господарського кодексу України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо). Положення цієї глави поширюються також на випадки, коли обов`язки експедитора виконуються перевізником. Умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше на встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» транспортно-експедиторська діяльність - це підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів. Транспортно-експедиторська послуга - це робота, що безпосередньо пов`язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування.

Згідно з ч. 3 ст. 8 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» експедитори за дорученням клієнтів забезпечують оптимальне транспортне обслуговування, а також організовують перевезення вантажів різними видами транспорту територією України та іноземних держав відповідно до договорів (контрактів), згідно з якими сторони мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо або у виключній формі цим та іншими законами України.

Як визначено ч. 1 ст. 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність», за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» експедитор зобов`язаний надавати транспортно-експедиторські послуги згідно з договором транспортного експедирування і вказівками клієнта, погодженими з експедитором у встановленому договором порядку.

Перелік документів, що підтверджують приймання вантажу до транспортування визначено статтею 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність».

Так, відповідно до ч.ч. 11, 12 ст. 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні. Факт надання послуги при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про транзит вантажів», який визначає засади організації та здійснення транзиту вантажів авіаційним, автомобільним, залізничним, морським і річковим транспортом через територію України, транзит вантажів супроводжується товарно-транспортною накладною, складеною мовою міжнародного спілкування.

Окрім цього, відповідно до ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» міжнародним перевезенням визнається перевезення вантажів автомобільним транспортом з перетином державного кордону. Організацію міжнародних перевезень вантажів здійснюють перевізники відповідно до міжнародних договорів України з питань міжнародних автомобільних перевезень (ст. 53 вказаного Закону).

Одним із основних міжнародних документів, який регулює відносини сторін при виконанні міжнародних перевезень вантажів автотранспортом, є Конвенція про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, підписана в Женеві 19 травня 1956 року (далі - Конвенція).

За приписами ст. 9 Конституції України та ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Законом України «Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів» закріплено, що Україна приєдналася до зазначеної Конвенції, а згідно листа Міністерства закордонних справ України від 16.05.2007 №72/14-612/1-1559 «Щодо набуття чинності міжнародними договорами» ця Конвенція набрала чинності для України 17 травня 2007 року.

Суд зазначає, що згідно статті 1 Конвенція застосовується до будь-якого договору автомобільного перевезення вантажів транспортними засобами за винагороду, коли зазначені в договорі місце прийняття вантажу для перевезення і місце, передбачене для доставки, знаходяться у двох різних країнах, з яких принаймні одна є договірною, незважаючи на місце проживання і громадянство сторін.

Тлумачення цього положення дає підстави зробити висновок, що якщо договір перевезення передбачає, що місце завантаження і місце доставки знаходяться на території різних країн, враховуючи, що обставини даного спору виникли з факту міжнародного перевезення вантажу автомобільним транспортом, в якому відповідач виступав в якості замовника у відносинах з перевізником, яким фактично здійснювалась організація перевезення вантажу, а також зважаючи на умови п. 4.2 Договору, на спірні правовідносини сторін поширюються положення Конвенції про договір міжнародного дорожнього перевезення вантажів, що підписана в Женеві 19.05.1956 року.

З врахуванням ст. 9 Конституції України та ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 4 Господарського процесуального кодексу України до спірних правовідносин застосовуються положення Конвенції про договір міжнародного дорожнього перевезення вантажів, які мають пріоритет над правилами, передбаченими законодавством України.

Стаття 4 Конвенції передбачає, що Договір перевезення підтверджується складанням вантажної накладної, зокрема, наданою сторонами CMR, якою підтверджується прийняття вантажу до перевезення. Відсутність, неправильність чи утрата вантажної накладної не впливають на існування та чинність договору перевезення, до якого й у цьому випадку застосовуються положення цієї Конвенції.

Статтею 6 Конвенції визначено, що вантажна накладна містить такі дані: a) дата і місце складання вантажної накладної; b) ім`я та адреса відправника; c) ім`я та адреса перевізника; d) місце і дата прийняття вантажу до перевезення і передбачене місце його доставки; e) ім`я та адреса одержувача; f) прийняте позначення характеру вантажу і спосіб його упакування та, у випадку перевезення небезпечних вантажів, їх загальновизнане позначення; g) кількість вантажних місць, їх спеціальне маркування і нумерація місць; h) вага вантажу брутто чи виражена в інших одиницях виміру кількість вантажу; i) платежі, пов`язані з перевезенням (провізна плата, додаткові платежі, митні збори, а також інші платежі, що стягуються з моменту укладання договору до доставки вантажу); j) інструкції, необхідні для виконання митних та інших формальностей; к) заява про те, що перевезення здійснюється, незалежно від будь-яких умов, згідно положень дійсної Конвенції. У випадку потреби, вантажна накладна повинна також містити наступні дані: a) заява про те, що перевантаження забороняється; b) платежі, які відправник зобов`язується сплатити; c) сума платежу, що підлягає сплаті при доставці; d) декларована вартість вантажу і сума додаткової цінності його для відправника; e) інструкції відправника перевізнику відносно страхування вантажу; f) погоджений термін, протягом якого повинно бути виконано перевезення; g) перелік документів, переданих перевізнику. Сторони можуть внести у вантажну накладну будь-яку іншу інформацію, яку вони вважають корисною.

Така вантажна накладна є єдиним документом зі спеціальним номером і заповнюється перевізником та уповноваженими особами відправника, отримувача товару, митної служби під час здійснення на одне перевезення. CMR накладна не може повторно використовувати в іншому перевезенні.

При цьому, положеннями Конвенції не вимагається необхідність посилання на договір перевезення. Матеріали справи не містять доказів укладання між сторонами іншого договору, аніж того, що є предметом розгляду в даній справі. Тому відсутність посилання в міжнародних товарно-транспортних накладних CMR на Договір-Заявку, не є підставою вважати, що їх складено за іншими правовідносинами.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 21.05.2018 у справі №920/99/17.

Міжнародні товарно-транспортні накладні CMR №490824 від 11.11.2021, №947978 від 26.11.2021, №490829 від 13.12.2021, №47846 від 17.01.2022, №947979 від 01.02.2022, №947982 від 17.02.2022 містить дані, передбачені Конвенцією, в тому числі визначена вага вантажу (графа 11 накладної), зазначений вантажовідправник - Приватного акціонерного товариства «Грета», місце і дата прийняття вантажу до перевезення, адреса розвантаження, перевізник, тощо.

Статтею 9 Конвенції встановлено, що вантажна накладна є первинним доказом укладання договору перевезення, умов цього договору і прийняття вантажу перевізником.

За висновками суду міжнародна товарно-транспортна накладна (CMR) є документом, що засвідчує факт перевезення. Товарно-транспортна накладна - це єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи. Крім того, первинна транспортна документація відноситься до первинних документів, на підставі яких ведеться бухгалтерський облік власниками автомобільного транспорту - перевізниками та вантажовідправниками і вантажоодержувачами - замовниками.

За приписами чинного законодавства України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст.530 Цивільного кодексу України).

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України та умов Договору строк виконання відповідачем грошового зобов`язання по оплаті за отриманий товар настав.

Судом встановлено, що позивач свої зобов`язання за Договором виконав належним чином, а саме надав транспортно-експедиційні послуги на загальну суму 358732,23 грн, що підтверджується матеріалами справи.

Однак, як свідчать матеріали справи, відповідач свої зобов`язання за Договором виконав неналежним чином, за надані послуги в повному обсязі не розрахувався, у зв`язку з чим у відповідача утворилась заборгованість в розмірі 358732,23 грн.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За приписами ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідачем належними та доказами в розумінні ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України обставин, повідомлених позивачем, не спростовано, доказів погашення заборгованості в добровільному порядку не надано.

Враховуючи викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача основної заборгованості у розмірі 358732,23 грн є обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню.

У зв`язку із задоволенням позову, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача та підлягає стягненню на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Грета» (84205, Донецька обл., м.Дружківка, вул. Чайковського, 1, ідентифікаційний код 00153488) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Стрільчук Транс» (58000, Чернігівська обл., м. Чернівці, вул. Руданського, 44, кв. 1, ідентифікаційний код 37690326) основний борг у розмірі 358732 (триста п`ятдесят вісім тисяч сімсот тридцять дві) грн 23 коп та судовий збір у розмірі 5380 (п`ять тисяч триста вісімдесят) грн 98 коп.

Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя М.В. Хабарова