РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.01.2023Справа № 910/11224/22
За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО"

до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант"

про стягнення 8 522,93 грн.

Суддя Борисенко І.І.

Без повідомлення (виклику) сторін,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" про стягнення 8 522,93 грн. в порядку суброгації.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач, як страховик винної в ДТП особи, всупереч вимогам Цивільного кодексу України та Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не відшкодував позивачу матеріальну шкоду, завдану страхувальником відповідача внаслідок ДТП.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.11.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін. Вказаною ухвалою було встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву - не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження, а також для подання всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову; забезпечити направлення позивачу копії відзиву на позов та доданих до нього документів; визначено відповідачу строк для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо такі будуть подані) - протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив, а позивачу встановлено строк для подання відповіді на відзив - протягом п`яти днів з дня отримання відзиву на позовну заяву.

21.11.2022 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти позовних вимог. Зазначив, що на момент страхового випадку діяло два поліси, з огляду на що виплата у порядку суброгації має здійснюватися в рівних частинах обома страховими компаніями.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ Господарського процесуального кодексу України.

Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін від сторін до суду не надходило.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження судом досліджено позовну заяву, відзив на позовну заяву та додані до них докази.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

Між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ВУСО" (Страховик) та ОСОБА_1 (Страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №9-01 від 14.11.2019, за яким Страховик застрахував майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме автомобіля Mitsubishi Outlander, д.р.н. НОМЕР_1 .

27.10.2020 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля Mitsubishi Outlander, д.р.н. НОМЕР_1 , та автомобіля Volkswagen Jetta, д.р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .

В результаті ДТП зазначені транспортні засоби отримали механічні ушкодження.

Відповідно до постанови Святошинського районного суду міста Києва від 16.11.2020 справа 759/19729/20 особою, винною у скоєнні ДТП, є ОСОБА_2 , якого було притягнуто до відповідальності за вчинення передбаченого ст. 124 КУпАП правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, враховуючи, що вищезазначеною постановою Святошинського районного суду міста Києва від 16.11.2020 справа 759/19729/20, яка не була оскаржена у передбаченому законом порядку та набрала законної сили, якою встановлено наявність вини ОСОБА_2 у скоєному 27.10.2020 ДТП, суд вважає, що доведення вини останнього не потребують повторного доказування відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Позивач, на виконання умов Договору на підставі страхового акту №2071052-1 від 05.11.2020 визнав вказану подію страховим випадком та здійснив виплату страхового відшкодування на рахунок ТОВ «Ніко Техно Магаполіс», що підтверджується наявним в матеріалах справи копією платіжного доручення №32364 від 05.11.2020 на суму 38 283,50 грн.

Розрахунок суми страхового відшкодування здійснено на підставі рахунку № 01349 від 29.10.2020 та нарядів - замовлень рихтувально - малярних робіт № ТМ012764 від 16.12.2020 та № ТМ012764 від 16.12.2020 на суму 38 283,50 грн. відповідно до умов Договору.

Статтею 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно з п.2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №142/5/2092 від 24.11.2003 вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до п.7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №142/5/2092 від 24.11.2003, значення коефіцієнта фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує, зокрема 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД та 7 років - для інших легкових КТЗ.

Пунктом 7.39 Методики визначено, що винятком стосовно використання зазначених вимог є, зокрема якщо КТЗ експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний) та якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації.

Судом встановлено, згідно Звіту про визначення коефіцієнта фізичного зносу колісного ТЗ № 32353 від 04.10.2022 коефіцієнт фізичного зносу ТЗ Mitsubishi Outlander, д.р.н. НОМЕР_1 складає 0,36.

Відповідно до п. 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ (Сврз) та величини ВТВ за формулою:

Сврз = Ср + См + Сс х (1 - Ез)

де: Сврз - вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу (матеріальний збиток), грн.;

Ср - вартість ремонтно-відновлювальних робіт ,грн.;

См - вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн.;

Сс - вартість складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн;

Ез - значення коефіцієнта фізичного зносу.

Згідно із рахунком № 01349 від 29.10.2020р.та Наряд-замовленням № ТМО12764 від 16.12.2020р. (актом виконаних робіт):

Ср = 5 589,60 грн.;

См = 2 354,40 грн.;

Сс = 25 282,92 * 1,2 (ПДВ) = 30 339,50 грн. (п. 28,29,34,39 Акту виконаних робіт);

Тоді за формулою:

Сврз = 5 589,60 + 2 354,40 + 30 339,50 х (1 - 0,35) = 27 664,68 грн.

Відповідно до ст. 12 Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Тому із суми Сврз віднімаємо суму франшизи, 27 664,68 грн. - 2 000,00 грн. = 25 664,68 грн.

Відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Пунктом 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою.

Вина ОСОБА_2 у скоєнні вказаного ДТП належним чином доведена доказами, наявними в матеріалах справи.

Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки Volkswagen Jetta, д.р.н. НОМЕР_2 , застрахована за договором обов`язкового цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних у Товаристві з додатковою відповідальністю СК "Альфа-Гарант".

З наявного в матеріалах справи Витягу з інформаційної бази Моторного (транспортного) страхового бюро України вбачається, що поліс обов`язкового страхування №ЕР153700193 був чинний на момент скоєння ДТП - 27.10.2020. Ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну становить 130 000 грн, розмір франшиза - 2 000,00 грн.

Таким чином, особою, відповідальною за завдані власнику автомобіля марки Volkswagen Jetta, д.р.н. НОМЕР_2 збитки у межах передбачених договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності в даному випадку є відповідач.

Пунктом 36.4. ст.36 Закону передбачено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

Так, до позивача перейшло право вимоги, яке власник автомобіля марки Mitsubishi Outlander, д.р.н. НОМЕР_1 , мав до відповідача, як особи, відповідальної за завдані збитки.

Таким чином, з відповідача на користь позивача, відповідно до вимог п.п.36.1, 36.2 ст.36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", підлягає стягненню страхове відшкодування в розмірі 25 664,68 грн. (27 664,68 грн. - 2 000,00 грн. (франшиза).

При цьому судом встановлено, що відповідачем частково виплачено позивачу шкоду в порядку суброгації у розмірі 17 141,75 грн. Вказане підтверджується Довідкою про надходження коштів на рахунок ПрАТ "Страхова компанія "ВУСО".

Отже, не доплата по страховому випадку у порядку суброгації складає 8 522,93 грн. (25 664,68 грн. - 17 141,75 грн.).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

При цьому, суд критично оцінює посилання відповідача щодо наявності іншого полісу № АО 006519890 АТ "СГ "ТАС" щодо транспортного засобу Volkswagen Jetta, д.р.н. НОМЕР_2 , з огляду на що, за переконанням відповідача, шкоду слід стягувати в рівних частинах з обох страхових компаній, з огляду на таке.

Так, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 989 Цивільного кодексу України страхувальник зобов`язаний при укладенні договору страхування повідомити страховика про інші договори страхування, укладені щодо об`єкта, який страхується. Аналогічні положення містяться в пункті 17.3. статті 17 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Якщо страхувальник не повідомив страховика про те, що об`єкт уже застрахований, новий договір страхування є нікчемним.

При цьому, суд зауважує, що доказів укладення договору страхування з АТ "СГ "ТАС" щодо ТЗ Volkswagen Jetta, д.р.н. НОМЕР_2 , датою, більш ранньою ніж з відповідачем, останнім не надано, а матеріали справи не містять.

Крім того, суд акцентує увагу, що згідно полісів, виданого Товариством з додатковою відповідальністю СК "Альфа-Гарант" (відповідачем) та АТ "СГ "ТАС", щодо ТЗ Volkswagen Jetta (копії яких надані відповідачем) значаться відмінні державні номерні знаки вказаного ТЗ.

Так, страховий випадок стався щодо автомобіля Volkswagen Jetta д.н.з. якого вказаний у полісі відповідача - НОМЕР_2 . При цьому поліс виданий АТ "СГ "ТАС" АО 006519890 щодо автомобіля Volkswagen Jetta, проте державний номерний знак якого - НОМЕР_3 .

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідач є належною особою, яка має обов`язок відшкодовувати збитки, в даному конкретному випадку, в порядку суброгації щодо експлуатації ТЗ Volkswagen Jetta д.р.н. НОМЕР_2 .

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачем не подано до суду жодних доказів на спростування викладених у позові обставин.

За встановлених обставин, з огляду на обґрунтованість позовних вимог та підтвердження їх матеріалами справи, суд дійшов до висновку щодо задоволення позову повністю.

Враховуючи положення ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" (03150, м. Київ, вул. Казимира Малевича, 31; ідентифікаційний код 31650052) задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26; ідентифікаційний код 32382598) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" (03150, м. Київ, вул. Казимира Малевича, 31; ідентифікаційний код 31650052) страхове відшкодування в сумі 8 522 (вісім тисяч п`ятсот двадцять дві) грн. 93 коп., а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн. 00 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили, в порядку встановленому ст. 327 ГПК України.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя І.І. Борисенко