ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" січня 2023 р. Справа№ 910/3672/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Хрипуна О.О.

суддів: Чорногуза М.Г.

Агрикової О.В.

при секретарі судового засідання Король Я.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва»

на рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2022

(повний текст рішення складено та підписано 01.08.2022)

у справі № 910/3672/22 (суддя Демидов В.О.)

за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго»

до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва»

про стягнення 27 668,42 грн

за участю представників:

від позивача: Гаврилов Є.Ю.

від відповідача: Джумурат В.М.

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (далі - КП "Київтеплоенерго") звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва" (далі - КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва") про стягнення 27 668,42 грн, з яких 24 410,64 грн - заборгованість з оплати спожитої теплової енергії за період із жовтня 2020 року по квітень 2021 року; 794,30 грн - 3% річних та 2 463,48 грн - інфляційні втрати.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням зобов`язань відповідачем, як балансоутримувачем нежитлового приміщення за адресою: м. Київ, вул. Віктора Ярмоли, буд. 4.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.08.2022 позовні вимоги задоволено частково; стягнуто з відповідача на користь позивача 24 410,64 грн основного боргу, 477,73 грн 3% річних, 2 040,35 грн інфляційних втрат та 2 414,67 грн судового збору. В задоволенні в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Суд виходив з того, що у вищевказаний період відповідач був балансоутримувачем нежитлових приміщень за адресою: м. Київ, вул. Ярмоли Віктора, буд. 4, площею - 218,20 м.кв. Відсутність письмового договору про постачання теплової енергії не звільняє осіб, які використовують теплову енергію без укладання договору на теплопостачання від обов`язку оплати за фактично спожиту теплову енергію.

Не погодившись з прийнятим рішенням, КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2022 у справі № 910/3672/22 повністю та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позову, судові витрати покласти на позивача.

За твердженням скаржника, він не є споживачем послуг з теплопостачання спірного приміщення. Відповідач наполягає, що він не є власником, балансоутримувачем чи користувачем жодного житлового або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку № 4 по вул. Віктора Ярмоли у м. Києві.

Скаржник зазначає, що розрахунок ціни позову є необґрунтованим, а стягнення 3 % річних та інфляційних - безпідставними.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.09.2022 за апеляційною скаргою "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва" на рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2022 у справі № 910/3672/22 відкрито апеляційне провадження; призначено апеляційну скаргу до розгляду на 18.10.2022.

12.10.2022 до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив, в якому КП "Київтеплоенерго", наполягаючи на безпідставності на необґрунтованості апеляційної скарги, просить відмовити у її задоволенні, а рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2022 у справі № 910/3672/22 залишити без змін.

17.10.2022 до Північного апеляційного господарського суду надійшла відповідь КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва" на відзив із запереченнями доводів КП "Київтеплоенерго".

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.10.2022 за клопотанням КП "Київтеплоенерго" розгляд справи № 910/3672/22 відкладено на 01.11.2022.

В судове засідання, призначене на 01.11.2022, з`явилися представники позивача та відповідача, але судове засідання не відбулося у зв`язку з відсутністю енергопостачання та технічною неможливістю здійснення фіксування судового процесу.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.11.2022 розгляд справи № 910/3672/22 призначено на 29.11.2022.

Судове засідання, призначене на 29.11.2022, не відбулося у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.11.2022 розгляд справи № 910/3672/22 призначено на 06.12.2022.

У зв`язку з перебуванням головуючого судді Хрипуна О.О. з 06.12.2022 по 09.12.2022 у відпустці ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.12.2022 розгляд справи № 910/3672/22 призначено на 20.12.2022.

У зв`язку з перебуванням судді Агрикової О.В. на лікарняному, судове засідання, призначене на 20.12.2022, не відбулося.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.12.2022 розгляд справи № 910/3672/22 призначено на 17.01.2023.

Представник скаржника в судовому засіданні вимоги та доводи апеляційного скарги підтримав та просив її задовольнити, наполягаючи на безпідставності стягнення заборгованості з оплати теплової енергії спожитої на опалення нежитлового приміщення за зазначеною адресою.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги та доводи апеляційної скарги заперечив, доводячи її необґрунтованість.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27.12.2017 № 1693 "Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27.09.2001, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та Акціонерною енергопостачальною компанією "Київенерго", КП "Київтеплоенерго" визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ "Київенерго". Розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 № 591 КП "Київтеплоенерго" видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам та з 1 травня 2018 року здійснює постачання теплової енергії.

Згідно з п. 2.2.1 статуту КП "Київтеплоенерго" предметом діяльності підприємства є надання комунальних послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, постачання та розподілу електричної енергії.

25.08.2020 позивач направив на адресу відповідача проект договору на постачання теплової енергії від 18.08.2020 № листом з описом вкладень, що підтверджується копіями фіскального чеку, накладної та описом вкладень від 26.08.2020 за № 550.

Додатком № 8 вказаного проекту договору встановлено, що об`єктом теплопостачання є нежитлове приміщення, площею 218,2 м.кв, розташоване за адресою: м. Київ, вул. Ярмоли Віктора, буд. 4, площею - 218,2 м.кв.

Листом від 08.09.2020 КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва" відмовилась від укладення договору з КП "Київтеплоенерго", визнавши, що будинок за адресою: вулиця Віктора Ярмоли, № 4, розпорядженням від 10.12.2010 № 1112 та від 09.02.2011 № 80 (в редакції розпорядження від 30.12.2016 № 801) на праві господарського відання закріплений за відповідачем.

17.11.2021 на адресу відповідача направлено вимогу № 30/5/4/17970, в якій КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва" просило сплатити заборгованість по нежитловим приміщенням, наведеним у переліку, у загальному розмірі 5 159 232,13 грн за надану теплову енергію, до якої було також включено спірний борг.

Однак, вказану заборгованість відповідач не сплатив.

Як повідомив суду позивач та не спростовувалось відповідачем під час розгляду справи судом першої інстанції, Шевченківською районною в місті Києві державною адміністрацією було прийняте розпорядження № 80 від 09.02.2011 «Про закріплення майна за Комунальним підприємством «Керуюча дирекція».

Матеріали справи також свідчать, що рішенням Київської міської ради від 09.10.2014 № 270/270 "Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством Києва" перейменовано КП "Керуюча дирекція Шевченківського району" в КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва", якому передано житловий фонд, який був переданий до сфери управління Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації та знаходиться у них на балансі, а також інше нерухоме та рухоме майно, яке належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва та перебуває на їх балансі станом на 01 серпня 2014 року (п. 26).

Водночас, судом апеляційної інстанції встановлено, що розпорядженням Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 30.12.2016 №801 «Про внесення змін до розпорядження Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 09 лютого 2011 року № 80 «Про закріплення майна за Комунальним підприємством «Керуюча дирекція»» внесено зміни до розпорядження № 80 від 09.02.2011, зокрема, у назві розпорядження слова «Комунальним підприємством «Керуюча дирекція» замінено словами «Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району міста Києва», розділ І «Будівлі і споруди» додатку до розпорядження викладено у новій редакції згідно з додатком 1.

Зміст вказаного розпорядження розміщений на офіційному веб-сайті Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації за посиланням https://shev.kyivcity.gov.ua/files/2019/10/29/801.pdf та є загальнодоступним для ознайомлення.

На підставі розпорядження 80, поз. 1363, до КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва" передано багатоквартирний будинок № 4 літера А, по вулиці Віктора Ярмоли, міста Києва загальною площею 5 103,05 кв.м, у тому числі, нежитлові приміщення площею 0,00 кв.м., а також нежитлові приміщення - прибудова до житлового будинку загальною площею 218,20 кв.м, розміщені за адресою: вулиця Віктора Ярмоли, № 4 літера Б, міста Києва (поз. 48 розділу 1.1.6 розпорядження 80).

Зазначене нежитлове приміщення загальною площею 218,20 кв.м було передано у користування (строк оренди 14.06.2017 - 12.06.2020) за договором № 658/1 від 14.06.2017 між Шевченківською районною в місті Києві державної адміністрації (орендодавцем), КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва" (підприємством-балансоутримувачем) та ПАТ "Державний ощадний банк України" (орендар).

В подальшому, відповідно до п. 1 розпорядження Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 15.02.2021 № 62 "Про закріплення нежитлових приміщень" нежитлове приміщення загальною площею 218,20 кв.м по вулиці Ярмоли Віктора, 4 у місті Києві передано в оперативне управління Централізованої бібліотечної системи Шевченківського району міста Києва, яка з 20.10.2021 є балансоутримувачем вказаного нежилого приміщення за інформацію з офіційного сайту Департаменту комунальної власності м. Києва (ІАС «Управління майновим комплексом територіальної громади м. Києва») за посиланням: https://dkv.kyivcity.gov.ua/Reports1NF/BalansObjectShow.aspx.

На час розгляду спору, за КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва" не обліковується нежитлове приміщення № 4 по вулиці Віктора Ярмоли у місті Києві, загальною площею 218,20 кв.м, не здійснюється його обслуговування, у зв`язку з виведенням його з розпорядження 80.

Зважаючи на встановлені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що незважаючи на певні розбіжності в нумерації спірного нежитлового приміщення, наявними у справі доказами підтверджено, що саме КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва" у заявлений період стягнення заборгованості, з жовтня 2020 року по квітень 2021 року було балансоутримувачем нежитлових приміщень за адресою: м. Київ, вул. Ярмоли Віктора, буд. 4, площею - 218,20 м.кв. і зазначене приміщення не перебувало в користуванні інших осіб.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 136 ГК України право господарського відання є речовим правом суб`єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами. Власник майна, закріпленого на праві господарського відання за суб`єктом підприємництва, здійснює контроль за використанням та збереженням належного йому майна безпосередньо або через уповноважений ним орган, не втручаючись в оперативно-господарську діяльність підприємства.

Згідно із ч. 1 ст. 1 Закону України "Про теплопостачання" балансоутримувач (будинку, групи будинків, житлового комплексу) - власник відповідного майна або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно і уклала договір купівлі-продажу теплової енергії з теплогенеруючою або теплопостачальною організацією, а також договори на надання житлово-комунальних послуг з кінцевими споживачами.

Із урахуванням вищевикладеного, оскільки нежиле приміщення площею 218,20 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Ярмоли Віктора, буд. 4, у заявлений до стягнення період перебувало у відповідача на праві господарського відання, саме він як користувач та розпорядник останнього є особою, відповідальною за здійснення оплати за спожиту теплову енергію.

Таким чином, безпідставними є доводи апеляційної скарги відповідача стосовно того, що КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва" на жодному із встановлених законодавством правових титулів не володіла нежилим приміщенням площею 218,20 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Ярмоли Віктора, буд. 4.

Скаржник, заперечуючи проти задоволення позову, зазначає, що позивач не довів факту здійснення теплопостачання саме до нежилого приміщення площею 218,20 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Ярмоли Віктора, буд. 4.

Проте, будинок по вул. Ярмоли Віктора, 4, у м. Києві оснащений інженерною мережею з централізованого опалення. Нежитлове приміщення, розташоване у житловому будинку за вказаною адресою, має спільну інженерну мережу з централізованого опалення. Окремий облік теплоспоживання відповідача пропорційно його опалюваній площі здійснюється за особовим рахунком .

Відповідно до пункту 29 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 № 1198 (далі - Правила № 1198), теплова енергія постачається безперервно.

Згідно із п. 36 Правил № 1198 теплопостачальна організація зобов`язується забезпечувати протягом обумовленого в договорі часу безперервне постачання теплової енергії (за винятком нормативно встановлених перерв), підтримувати параметри теплоносія, що подається з колекторів джерела теплової енергії, на вході в теплову мережу споживача теплової енергії відповідно до температурного графіка теплової мережі, не допускаючи відхилення параметрів, визначених договором.

Відповідно до п. 3 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005, послуги надаються споживачам безперебійно, виключно за винятком часу перерв, визначених відповідно до ч 3 ст. 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

У відповідності до п. 40 Правил № 1198 споживач теплової енергії зобов`язаний, зокрема, вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.

На підтвердження поставки позивачем у спірний період відповідачу теплової енергії за адресою м. Київ, вул. Ярмоли Віктора, буд. 4, останнім долучено до матеріалів справи: акт прийняття теплового вузла обліку від 09.02.2012; акт про готовність вузла комерційного обліку споживача до роботи від 18.07.2018; корінці нарядів на включення (підстава - початок опалювального сезону) та відключення (підстава - кінець опалювального сезону) будинку на опалювальний сезон; відомості реєстрації параметрів теплоспоживання (сводная ведомость), складених у відповідності із даними будинкового засобу обліку.

Акт прийняття теплового вузла обліку та акт про готовність вузла комерційного обліку підтверджують, що житловий будинок за адресою м. Київ, вул. Ярмоли Віктора, буд. 4, обладнаний комерційним приладом обліку, який опломбований та готовий до роботи.

При цьому в акті про готовність вузла комерційного обліку споживача до роботи споживачем зазначено КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва", з особовим рахунком 340614 (о/p на житловий будинок в цілому). Акти скріплені підписом відповідальної особи відповідача.

Як зазначав позивач, на підставі виданих корінців нарядів підключається весь будинок за вказаною адресою в цілому. На окрему частину нежитлового приміщення, корінці нарядів не видаються.

Зазначений в корінцях нарядів споживач ЖЕК-1010 КП «Центр ОС Шевченківського р-ну» являється обслуговуючою організацією, яка здійснює комплексне обслуговування всього житлового будинку в цілому за адресою м. Київ, вул. Ярмоли Віктора, буд. 4, саме тому в корінцях нарядів зазначена інформація стосовно КП «ЦОС Шевченківського р-ну».

За таких обставин, як вірно зазначив суд першої інстанції, позивачем доведено факт підключення/відключення до/від постачання теплової енергії у будинку в цілому за адресою м. Київ, вул. Ярмоли Віктора, буд. 4.

Матеріали справи підтверджують, що нарахування за надані послуги теплопостачання здійснювалось на підставі відомостей споживання та діючих в період споживання тарифів.

Отримання відповідачем послуг теплопостачання підтверджується наявними в матеріалах справи доказами: обліковими картками за о/р ; актами приймання-передавання товарної продукції за о/р ; довідкою про нарахування за теплову енергію за особовим рахунком ; розрахунком основного боргу за теплову енергію, згідно якого сума заборгованості відповідача перед позивачем за період із жовтня 2020 року по квітень 2021 року становить 24 410,64 грн.

При цьому судом враховано, що питання прийняття облікових карток (табуляграм) в якості належних доказів у справах про стягнення заборгованості за договорами постачання (купівлі - продажу) теплової енергії у гарячій воді неодноразово досліджувалося у судовій практиці (постанови Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 910/6652/17, від 12.07.2018 у справі № 910/6654/17, від 12.10.2018 у справі № 910/30728/15, від 03.09.2020 у справі № 910/17662/19).

Доводи апеляційної скарги відповідача з приводу того, що надання послуг теплопостачання може відбуватися виключно на договірних засадах, однак договір між відповідачем та постачальником послуг не укладався, судом відхиляються, оскільки відсутність письмового договору про постачання теплової енергії не звільняє осіб, які використовують теплову енергію без укладання договору на теплопостачання від обов`язку оплати за фактично спожиту теплову енергію.

Так, положеннями статей 13, 19, 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Наведене відповідає правовим позиціям, викладеним, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21.08.2019 у справі № 922/4239/16, від 25.09.2019 у справі № 522/401/15-ц, від 10.12.2018 у справі № 638/11034/15-ц.

Відповідно до пунктів 24, 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Однак, відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Процедура відключення приміщення від внутрішньобудинкових мереж, встановлена Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України № 4 від 22.11.2005 (у редакції станом на момент надання послуг).

Разом із тим, відповідачем не надано суду жодних належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження відключення від теплопостачання будинку, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Ярмоли Віктора, буд. 4, а тому у відповідача наявний обов`язок щодо відшкодування вартості спожитої теплової енергії.

При цьому, відповідачем ні під час розгляду справи судом першої інстанції, ні в апеляційній скарзі не спростовано належними, допустимими та достовірними доказами відомості щодо обсягів отриманої теплової енергії, нарахування боргу, а також не надано доказів здійснення оплати останньої.

Алгоритм нарахування заборгованості детально відображено в довідці про нарахування та актах приймання-передавання товарної продукції.

Також відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що об`єм спожитої теплової енергії, який відображений у Відомостях обліку споживання теплової енергії, відрізняється від об`єму який зазначений в Довідці про нарахування за теплову енергію та Облікових картках (табуляграми).

Однак, як вірно наголошує позивач, відповідач невірно оцінює інформацію по об`єму спожитої теплової енергії, оскільки у Відомостях обліку споживання теплової енергії відображений місячний об`єм спожитої теплової енергії всього будинку в цілому (облік споживання теплової енергії будинку за адресою: м. Київ, вул. Ярмоли Віктора, буд. 4, здійснюється за особовим рахунком: 340614), в той же час в Довідці про нарахування за теплову енергію та Облікових картках (табуляграми) зазначається місячний об`єм спожитої теплової енергії саме нежитлового приміщення, яке знаходиться у відповідача на праві господарського відання.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховний Суд № 910/12604/18 від 01.10.2019).

Бездоговірне споживання відповідачем теплової енергії за рахунок централізованого опалення є порушенням вимог чинного законодавства, а відповідачем доказів виконання зобов`язання з оплати послуг по теплопостачанню у розмірі 24 410,64 грн за період із жовтня 2020 року по квітень 2021 року суду не надано, отже місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про їх задоволення.

Контррозрахунку заявлених до стягнення сум 3% річних та інфляційних втрат відповідачем суду не надано.

Зважаючи на доведеність прострочення грошового зобов`язання перед позивачем зі сплати 24 410,64 грн за спірний період, суд, перевіривши розрахунок, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача 2 040,35 грн інфляційних втрат та 477,73 грн 3% річних.

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог.

Усі інші доводи учасників справи, окрім викладених у мотивувальній частині постанови, суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції про задоволення позову.

При цьому судом враховано, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, пункт 29; рішення ЄСПЛ у справі «Серявін проти України» від 10 травня 2011 року, пункт 58).

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ч. 3 ст. 74 ГПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України). Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (ст. 78 ГПК України).

В розумінні ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Верховний Суд у постановах від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17 відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Скаржником не спростовано висновку місцевого господарського суду про обґрунтованість позовних вимог.

За встановлених обставин, на думку колегії суддів, висновок місцевого суду про наявність правових підстав для часткового задоволення заявлених позовних вимог відповідає нормам чинного законодавства, фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам, а доводи апеляційної скарги його не спростовують.

З огляду на викладене, підстав для зміни або скасування рішення місцевого господарського суду не вбачається.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи судом апеляційної інстанції, покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» на рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2022 у справі № 910/3672/22 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2022 у справі № 910/3672/22 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/3672/22 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в порядку, визначеному ст.ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 18.01.2023.

Головуючий суддя О.О. Хрипун

Судді М.Г. Чорногуз

О.В. Агрикова