СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2023 року м. Харків Справа № 922/883/22

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Гребенюк Н.В. , суддя Склярук О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Паржицького В`ячеслава Анатолійовича (вх.№1153Х від 28.10.2022) на рішення Господарського суду Харківської області від 30.09.2022 у справі №922/883/22 (м. Харків, суддя Ольшанченко В.І., повний текст рішення складено 30.09.2022),

за позовом Фізичної особи-підприємця Паржицького В`ячеслава Анатолійовича, м. Київ,

до Фізичної особи-підприємця Кармелюк Катерини Володимирівни, м. Харків,

про стягнення 109267,78 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Паржицький В`ячеслав Анатолійович (надалі - позивач) надав Господарському суду Харківської області позовну заяву до фізичної особи-підприємця Кармелюк Катерини Володимирівни (надалі - відповідач), в якій просить стягнути з фізичної особи-підприємця Кармелюк Катерини Володимирівни (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) на користь фізичної особи-підприємця Паржицького В`ячеслава Анатолійовича (РНОКПП НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_2 ) заборгованість за договором-заявкою №26042021 від 26.04.2021 у розмірі 92931,20 грн, інфляційні витрати у розмірі 13663,22 грн, 3% річних у розмірі 2673,36 грн, всього 109267,78 грн, а також понесені судові витрати. Свої позовні вимоги обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором-заявкою №26042021 від 26.04.2021.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 30.09.2022 в позові відмовлено повністю.

Позивач з вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм чинного законодавства, просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 30.09.2022 у справі №922/883/22 за позовною заявою фізичної особи-підприємця Паржицького В`ячеслава Анатолійовича до фізичної особи-підприємця Кармелюк Катерини Володимирівни про стягнення 109267,78 грн; ухвалити нове рішення, яким позовну заяву задовольнити - стягнути з фізичної особи-підприємця Кармелюк Катерини Володимирівни (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) на користь фізичної особи-підприємця Паржицького В`ячеслава Анатолійовича (РНОКПП НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_2 ) заборгованість за договором-заявкою №26042021 від 26.04.2021 у розмірі 92931,20 грн, інфляційні витрати у розмірі 13663,22 грн, 3% річних у розмірі 2673,36 грн, всього 109267,78 грн; стягнути з фізичної особи-підприємця Кармелюк Катерини Володимирівни (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) на користь фізичної особи-підприємця Паржицького В`ячеслава Анатолійовича (РНОКПП НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_2 ) понесені судові витрати.

В обґрунтування своєї позиції по справі апелянт посилається на наступне:

- при поданні позовної заяви скаржником були дотримані вимоги ДСТУ 4163-2020, проте суд першої інстанції не звернув на це увагу та допустив надмірний формалізм при залишенні позовної заяви без руху;

- згідно з додатком №1 до рішення РАУ №97 від 20.09.2019 «Про оформлення ордеру про надання правової допомоги» в разі залучення адвоката адвокатським об`єднанням або адвокатським бюро на договірних засадах, залучений адвокат може як самостійно видати ордер, так і адвокатське об`єднання може видати такому адвокату ордер від імені адвокатського об`єднання; представником скаржника долучено до позовної заяви оригінал ордеру №1236927 від 02.06.2022, що підтверджує повноваження адвоката на здійснення представництва скаржника в Господарському суді Харківської області; більше того, у випадку подання позовної заяви особою, яка не мала права її підписувати, суд мав би повернути позов і додані до нього документи, а не залишати позовну заяву без руху;

- суд першої інстанції, знаючи про відсутність доступу до Державного реєстру судових рішень на день подачі позову, зобов`язав скаржника подавати рішення судів саме з реєстру;

- в ухвалі про відкриття провадження у справі суд першої інстанції зобов`язав позивача надати документи/інформацію, яка вже була зазначена позивачем в позові та заяві про усунення недоліків позовної заяви, що також свідчить про надмірний формалізм та суб`єктивне ставлення суду першої інстанції;

- обставини відсутності у скаржника підписаного з боку відповідача договору та акту щодо виконання перевезення саме на замовлення відповідача та інші обставини зазначались скаржником у позові та підтверджуються наявними преюдиційними судовими рішеннями у справі №922/3070/21, що були проігноровані судом першої інстанції;

- факт надання скаржником послуг з перевезення саме відповідачу встановлений преюдиційним фактом, а рахунок №21 від 12.05.2021 містить маршрут перевезення, дані автомобіля та суму, що повністю узгоджується з договором №26042021;

- факт наявності документів для оплати у відповідача підтверджується його частковою оплатою за договором, що відбулась 17.06.2021, а отже станом на 17.06.2021 у відповідача були в наявності всі документи для оплати; вказана обставина ніким не оспорюється, а отже вона є встановленою та не підлягає доказуванню;

- в договорі чітко вказано, що Відповідач є Замовником, а вантажовідправником є ТОВ «Фармацевтична компанія «Здоров`я», тобто ТТН повністю відповідають змісту договору.

Системою автоматизованого розподілу справ відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 28.10.2022 для розгляду справи №922/883/22 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Гетьман Р.А., судді Гребенюк Н.В. та Склярук О.І.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 31.10.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця Паржицького В`ячеслава Анатолійовича (вх.№1153Х від 28.10.2022) на рішення Господарського суду Харківської області від 30.09.2022 у справі № 922/883/22. Ухвалено розгляд апеляційної скарги здійснювати в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали. Відзив має бути оформлено у відповідності до вимог ст.263 Господарського процесуального кодексу України, якою, зокрема, передбачено, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи. Східним апеляційним господарським судом в умовах воєнного стану, зважаючи на утруднення реалізації учасниками справи прав, наданих їм Господарським процесуальним кодексом України рекомендовано учасникам справи для прискорення документообігу в межах цієї справи, надсилати документи (відзиви, заяви, клопотання тощо) з використанням програми «Електронний суд» (за умов відповідної реєстрації) або скеровувати їх з засвідченням електронним цифровим підписом уповноваженої особи на електронну адресу Східного апеляційного господарського суду Реєстрація в електронному кабінеті можлива за посиланням https://id.court.gov.ua/rt.gov.ua/sud4875/ Витребувано з Господарського суду Харківської області матеріали справи №922/883/22.

10.11.2022 на виконання вимог ухвали суду надійшли матеріали справи №922/883/22 (вх.№6979)

Відповідач своїм процесуальним правом щодо подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Суд зазначає, що враховуючи, що ціна позову в даній справі є меншою від ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, судом було попереджено сторони, що апеляційна скарга буде розглянута за правилами ч. 10 ст. 270 ГПК України без повідомлення учасників справи.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Матеріалами справи підтверджується належне повідомлення сторін про відкриття провадження у справі та розгляд справи в порядку, передбаченому ч. 10 ст. 270 ГПК України. Зокрема, згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення ФОП Кармелюк Катерина Володимирівна отримала ухвалу суду про відкриття провадження - 14.11.2022. Ухвала, направлена на адресу апелянта - ФОП Паржицького В`ячеслава Анатолійовича не була доставлена з причин «за закінченням встановленого терміну зберігання». Проте, вказана ухвала також була направлена на електронну адресу представника апелянта, а також отримана останнім в системі «Електронний суд» - 31.10.2022.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується належне повідомлення апелянта про відкриття провадження у справі.

Заперечень проти розгляду апеляційної скарги в даному порядку від сторін не надійшло.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені у апеляційній скарзі доводи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та розглянувши справу в порядку статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів встановила наступні обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.04.2021 між позивачем Паржицьким В.А. (виконавець) та фізичною особою-підприємцем Кравченком Романом Сергійовичем (замовник) був укладений договір-заявка №26042021 на транспортні послуги (далі - договір-1), за яким виконавець зобов`язався доставити наданий йому вантажовідправником (ТОВ «Фармацевтична компанія «Здоров`я») вантаж (медикаменти в коробках; фінансове забезпечення; температурний режим +5 +25; друк радіологічний контроль, CMR-3) до місця призначення і видати його уповноваженій особі, а замовник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату.

Автомобіль RENAULT НОМЕР_3 / НОМЕР_4 , водій ОСОБА_1 .

Місцем завантаження є: Харків (Україна), місце розвантаження Улан-Батор (Монголія), дата завантаження 27.04.2021.

Сторонами погоджена вартість транспортних послуг у розмірі 9000 доларів США, на умовах 94000,00 грн передплата, решта по курсу НБУ на дату розвантаження.

З товарно-транспортних накладних (CMR) вбачається, що відправником вантажу (медикаментів в коробках) є ТОВ «Фармацевтична компанія «Здоров`я», отримувачі: 1) Astra Pharma Co., LTD, 2) Ach-ur Limited Liability Company (LLC), 3) MUNKHIIN TUN Co.ltd; перевізник - ФОП Дьячков С.О.

19.04.2021 та 29.04.2021 вантаж було завантажено для його перевезення до пункту призначення та передачі вантажоодержувачу.

Як зазначає позивач у позові, в подальшому сторони вирішили змінити замовника з ФОП Кравченка Р.С. на відповідача, на підставі чого позивачем було складено новий договір-заявку №26042021 від 26.04.2021 (далі договір-2). Цей договір має ідентичні умови з договором-1, єдиною різницею є замовник.

У позивача відсутній оригінальний примірник договору-2, підписаного з боку відповідача.

Позивач вказує у позові, що ним було належним чином виконано свої зобов`язання за договором-заявкою на транспортні послуги №26042021 від 26.04.2021, а саме: 19.05.2021 вантаж було доставлено вантажоодержувачу, що підтверджується наданими до позовної заяви транспортними накладними міжнародного зразку (CMR) із відміткою вантажоотримувача про отримання вантажу.

Вартість перевезення становить 246931,20 грн.

12.05.2021 позивачем було виставлено відповідачу рахунок №21 для сплати передоплати на суму 94000,00 грн, а 20.05.2021 рахунок №22 на суму 152749,00 грн.

17.05.2021 відповідач здійснив часткову оплату за перевезення вантажу згідно рахунку №21 від 12.05.2021 у сумі 94000,00 грн та 17.06.2021 також у сумі 60000,00 грн, про що свідчить виписка з особового рахунку позивача.

20.05.2021 позивачем було складено акт здачі-приймання послуг з перевезення вантажу автомобільним транспортом, який нібито 25.05.2021 було надіслано відповідачу на підпис разом з заявкою, рахунками на оплату та іншими документами електронною поштою.

Як зазначає у позові позивач, відповідач не підписав жодного документу та не надав позивачу примірники оригіналів з власним підписом.

Позивач зазначає, що обставини заміни Замовника в договорі, щодо дійсних сторін договору та інших обставин у справі підтверджуються преюдиційним фактом, а саме рішенням Господарського суду Харківської області від 09.11.2021, постановою Східного апеляційного господарського суду від 24.01.2022 та ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.02.2022 у справі №922/3070/21 за позовною заявою ФОП Паржицького В.А. до ФОП Кравченка Р.С., третя особа ФОП Кармелюк К.В. про стягнення 249959,47 грн.

У зв`язку з наведеними обставинами ФОП Паржицький В.А. звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до ФОП Кармелюк К.В. про стягнення на свою користь 92931,20 грн заборгованості за договором-заявкою №26042021 від 26.04.2021, а також через несвоєчасне виконання ФОП Кармелюк К.В. грошових зобов`язань позивачем було нараховано на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України та заявлено до стягнення 13663,22 грн інфляційних втрат та 673,36 грн 3% річних, всього 109267,78 грн, а також понесені судові витрати.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у позові, оскільки позивач не надав доказів настання строку оплати відповідачем послуг за договором-заявкою, а також доказів укладання з відповідачем договору-заявки №26042021 від 26.04.2021, а відтак у суду відсутні підстави для стягнення з відповідача коштів за договором-заявкою №26042021 від 26.04.2021.

Колегія суддів не погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

За приписами ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Згідно ч.1, 4 ст.202 ЦК правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

У ст.203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Приписами ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може учинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ст.207 ЦК України правочин в простій письмовій формі вчиняється сторонами шляхом фіксації його змісту в одному або кількох документах, листах, телеграмах, якими сторони обмінялися за допомогою телетайпних, електронних або інших технічних засобів зв`язку; правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною 2 ст. 642 ЦК України визначено, що якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки.

Близька за змістом правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 20.08.2020 у справі №910/9817/19.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (ст. 626 ЦК України).

Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За приписами ст. 173 ГК України один суб`єкт господарського зобов`язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно приписів ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Правовідносини з перевезення вантажів автомобільним транспортом в міжнародному сполученні регулюються главою 32 Господарського кодексу України, главою 64 Цивільного кодексу України, а також Конвенцією про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів від 19 травня 1956 року.

Відповідно до Закону України «Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів» Україна приєдналася до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, вчиненої 19 травня 1956 року в м. Женева.

Відповідно до частин 1, 2 статті 306 ГК України перевезенням вантажів визнається господарська діяльність, пов`язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання, зокрема, автомобільними дорогами; суб`єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі.

В силу дії частини 1 статті 307 ГК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до частини 2 статті 307 ГК України договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі; укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства.

Відповідно до статей 4 та 9 Конвенції договір перевезення підтверджується складанням вантажної накладної, яка є первинним доказом укладання договору перевезення, умов цього договору і прийняття вантажу перевізником. Із зазначеною нормою кореспондується і частина 2 статті 307 ГК України.

Згідно зі статтею 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату; договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі; укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Частиною 1 ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як вже вказувалось вище та вбачається з досліджених судом матеріалів справи, обґрунтовуючи наявність підстав для стягнення з відповідача суми грошових коштів, ФОП Паржицький В.А. посилається на неналежне виконання ФОП Кармелюк К.В., як замовником послуги з перевезення вантажу, умов Договору-заявки №26042021 від 26.04.2021.

В матеріалах справи міститься Договір-заявка №26042021 на транспортні послуги від 26.04.2021 із назвою замовника ФОП Кармелюк К.В., який підписаний та скріплений печаткою з боку виконавця - ФОП Паржицького В.А.

Наявним в матеріалах справи Договором-заявкою №26042021 від 26.04.2021 із визначенням нового замовника послуг - ФОП Кармелюк К.В. підтверджується, що його зміст є аналогічним до змісту Договору-заявки №26042021 від 26.042021, який укладений між ФОП Паржицьким В.А. та ФОП Кравченко Р.С.

Судом також встановлено, що нова редакція Договору-заявки №26042021 від 26.04.2021 із визначенням замовника послуг замість ФОП Кравченко Р.С. - ФОП Кармелюк К.В. була підписана тільки виконавцем - ФОП Паржицьким В.А. та скріплена його печаткою.

Матеріали справи містять копію рахунку №21 від 12.05.2021 на часткову оплату за перевезення вантажу по маршруту: м. Харків (Україна) м. Улан-Батор (Монголія); ТЗ РЕНО НОМЕР_3 / НОМЕР_4 на суму 94000,00 грн та копію рахунку №22 від 20.05.2021 на оплату за перевезення вантажу по маршруту: м. Харків (Україна) м. Улан-Батор (Монголія); ТЗ РЕНО НОМЕР_3 / НОМЕР_4 на суму 152749,00 грн, які видано на ім`я ФОП Кармелюк.

Як вбачається з виписки по рахунку ФОП Паржицького В.А., 17.05.2021 згідно платіжного документа №77 на суму 94000,00 грн та 17.06.2021 згідно платіжного документа №92 на суму 60000,00 грн, ФОП Кармелюк К.В. було внесено часткову оплату за перевезення вантажу.

З урахуваннями вищезазначених положень законодавства, прийняття пропозиції щодо укладення договору може відбутися не лише шляхом направлення акцепту у вигляді листа (документу, що відображає повне і безумовне погодження, зазначених та відображених у оферті, істотних умов), а шляхом вчинення дії (дій) з боку акцептанта, зміст та характер якої (яких) відповідає умовам пропозиції укласти договір (п. 2 ст. 642 ЦК України).

Частиною 4 статті 75 ГПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення.

Саме така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2018 у справі №917/1345/17.

Як вбачається з рішення Господарського суду Харківського суду від 09.11.2021 та постанови Східного апеляційного господарського суду від 24.01.2022 по справі №922/3070/21 судом встановлено виникнення між позивачем та третьою особою (ФОП Кармелюк К.В.) правовідносин з перевезення вантажу в ході яких позивачем взято на себе обов`язок доставити ввірений йому вантаж, тоді як третя особа повинна оплатити надані послуги. Зокрема, судом встановлено, що «подальше здійснення позивачем перевезення вантажу як результат реагування на оплату третьою особою суми попередньої оплати підтверджує факт прийняття позивачем замовлення третьої особи та надання послуг саме ФОП Кармелюк К.В., а не відповідачу ФОП Кравченко Р.С.». «Наявність між позивачем та третьою особою правовідносин з перевезення вантажу також підтверджується письмовими поясненнями ФОП Кармелюк К.В., в яких остання зазначає про те, що саме вона виступала замовником послуг з перевезення вантажу за спірним Договором-заявкою №26042021 від 26.04.2021, однак не мала можливості підписати оригіналів документи через те, що позивач їй не надав оригіналів документів».

Факт перевезення вантажу за спірним договором не оспорювався ні в суді першої, ні в суді апеляційної інстанції, ані також у рішеннях по справі №922/3070/21. Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ФОП Кармелюк К.В. прийняла пропозицію ФОП Паржицького В.А. щодо укладення Договору-заявки №26042021 від 26.04.2021 (пропозиція у вигляді підписаної позивачем редакції договору) та частково оплатила надані послуги, що підтверджується випискою по рахунку ФОП Паржицького В.А. (17.05.2021 згідно платіжного документа №77 на суму 94000,00 грн та 17.06.2021 згідно платіжного документа №92 на суму 60000,00 грн, ФОП Кармелюк К.В. було внесено часткову оплату за перевезення вантажу), зазначене свідчить про відповідність змісту та характеру пропозиції на укладення Договору-заявки №26042021 від 26.04.2021 між позивачем та ФОП Кармелюк К.В., а подальше здійснення позивачем перевезення вантажу як результат реагування на оплату відповідачем суми попередньої оплати підтверджує факт прийняття позивачем замовлення ФОП Кармелюк К.В та надання послуг.

Тобто сторонами вчинено конклюдентні дії, що підтверджують їх волю на укладення вказаного договору.

Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За умовами п. 14 договору-заявки №26042021 від 26.04.2021 визначено перелік необхідних документів для оплати: договір, заявка, рахунок-фактура, акт виконаних робіт, CMR (з вказаною датою вивантаження, печаткою та підписом), зареєстрована податкова накладна в Medoc. У разі неотримання оригіналів повного пакету документів в термін до 7 календарних днів при вивантаженні на території України та 14 календарних днів при вивантаженні за кордоном, замовник залишає за собою право продовжити термін оплати до 30 банківських днів.

Матеріали справи свідчать про те, що позивачем було підписано акт здачі-приймання послуг з перевезення вантажу автомобільним транспортом від 20.05.2021, в якому визначено замовником ФОП Кармелюк К.В. У вказаному акті також зазначено перелік доданих документів, які визначені пунктом 14 договору-заявки №26042021 від 26.04.2021.

У позові ФОП Паржицький В.А. зазначає, що 25.05.2021 вказаний акт було надіслано відповідачу на підпис разом з заявкою, рахунками на оплату та іншими документами (документи надсилались як в електронному вигляді через електронну пошту, так і в письмовому вигляді поштою звичайним листом). На підтвердження вказаних обставин позивачем додано до позову скріншот з електронної пошти позивача, проте з нього неможливо встановити відправника та отримувача; роздруківки скріншотів сторінок електронної пошти не можуть вважатися ані письмовими доказами, ані копіями електронних доказів, оскільки не засвідчені ЕЦП; вказані адреси електронної пошти не є офіційними адресами сторін.

Доказів направлення акту здачі-приймання послуг від 20.05.2021 в письмовому вигляді поштою звичайним листом позивачем не надано.

Разом з тим, пунктом 14 договору-заявки сторони передбачили, що у разі неотримання оригіналів повного пакету документів в термін до 14 календарних днів при вивантаженні за кордон, замовник залишає за собою право продовжити термін оплати до 30 банківських днів. Тобто вказаний пункт передбачає необхідність оплати замовником наданих послуг, однак відтерміновує відповідний строк оплати, з огляду на наявність обставини ненадання відповідного пакету документу.

У даному випадку належних та допустимих доказів направлення відповідачу переліку документів в термін до 14 календарних днів, визначених п. 14 договору-заявки, не надано, а тому у відповідача виникло право продовжити термін оплати до 30 банківських днів. Вантаж було доставлено вантажоодержувачу - 19.05.2021, що вбачається з CMR №807872, 1198994, 1198996. Таким чином, строк виконання зобов`язання у відповідача настав 18.06.2021 (через 30 днів від дати вивантаження товару).

Відтак, з урахуванням усієї сукупності обставин і доказів, з`ясованих і досліджених у справі, враховуючи їх вірогідність і взаємозв`язок, у відповідності до статті 86 ГПК України, колегія суддів приходить до висновку про настання строку оплати відповідачем послуг за договором-заявкою №260402021 від 26.04.2021. Надаючи оцінку наданим позивачем доказам у справі, суд першої інстанції не надав їм оцінки у сукупності та передчасно прийшов до висновку про недоведеність укладання з відповідачем договору-заявки №26042021 від 26.04.2021 та про відсутність доказів настання строку оплати відповідачем послуг за договором-заявкою.

Станом на 19.05.2021 (день вивантаження товару) офіційний курс НБУ дол. США становив 27,4368 грн, а тому загальна сума договору 246 931,20 грн (9000*27,4368). Відповідачем сплачено 154 000,00 грн, а отже сума заборгованості становить 92 931,20 (246 931,20 154 000,00). У зв`язку з чим колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення 92 931, 20 грн заборгованості за договором-заявкою №260402021 від 26.04.2021.

Стосовно позовних вимог про стягнення інфляційних витрат у розмірі 13663,22 грн та 3% річних у розмірі 2673,36 грн, колегія суддів зазначає наступне.

За змістом ст. 625 Цивільного кодексу України наслідком прострочення виконання грошового зобов`язання є також право кредитора вимагати сплати заборгованості, з нарахованими впродовж періоду прострочення на неї 3% річних та інфляційних.

З огляду на наявність заборгованості за договором-заявкою №26042021 від 26.04.2021 у сумі 92931,20 грн, позивач нарахував інфляційні витрати у сумі 13663,22 грн та 3% річних у сумі 2673,36 грн за період 18.06.2021-02.06.2022.

Як було встановлено судом вище, строк виконання зобов`язання за договором-заявкою №26042021 від 26.04.2021 у відповідача настав 18.06.2021, тобто розрахунок 3% річних та інфляційних витрат слід розраховувати за період з 19.06.2021 по 02.06.2022. При цьому позивачем в позовній заяві розрахунок інфляційних витрат здійснено з липня 2021 по квітень 2022.

Відповідно до ч. 2 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог, а тому розрахунок інфляційних витрат здійснюється з липня 2021 по квітень 2022.

Таким чином, за порушення зобов`язання за договором-заявкою №26042021 від 26.04.2021 з відповідача підлягають стягненню 13 663,22 грн - інфляційних витрат та 2665,73 грн - 3% річних. В частині стягнення 7,63 грн 3% річних в позові слід відмовити.

Розрахунок здійснений судом за допомогою Інформаційно-аналітичного центру «Ліга».

Стосовно посилання апелянта на процесуальні порушення в ухвалах суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 14.06.2021 залишено без руху позовну заяву фізичної особи-підприємця Паржицького В`ячеслава Анатолійовича. Надано фізичній особі-підприємцю Паржицькому В`ячеславу Анатолійовичу десятиденний строк з дня вручення йому цієї ухвали для усунення недоліків, а саме на подання Господарському суду Харківської області:

- належним чином засвідчених та добречитаємих копій всіх доданих до позову документів, з дотриманням вимог Національного стандарту України «Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2020» та вимог з діловодства, що ставляться до оформлення документів (розмір шрифту та інше);

- належним чином оформлених повноважень представника.

Зобов`язано позивача у випадку виправлення зазначених у цій ухвалі недоліків та подання нових доказів невідкладно надіслати відповідні документи відповідачу. Докази про це надати суду.

В обґрунтування вищезазначених вимог суд першої інстанції вказує про те, що позивачем додано до позову не засвідчені копії документів відповідно до вимог Національного стандарту України «Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2020», затвердженого наказом ДП «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» від 01.07.2020 №144 та не засвідчені судові рішення.

До того ж позовну заяву підписано представником А.П. Середа на підставі договору №195/21 про надання правової допомоги та представництво інтересів від 06.12.2021, укладеного між фізичною особою-підприємцем Паржицьким В.А. та Адвокатським об`єднанням «Київська колегія адвокатів «Праволад» та ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АІ №1236927 від 02.06.2022, виписаного на ім`я Середа Анни Петрівни, як адвоката, що здійснює адвокатську діяльність індивідуально, що не відповідає наданому договору №195/21 про надання правової допомоги та представництво інтересів від 06.12.2021 з Адвокатським об`єднанням «Київська колегія адвокатів «Праволад».

Скаржник в апеляційній скарзі зазначає, що ним було дотримано вимоги ДСТУ 4163-2020 стосовно розміру шрифту при складанні позовної заяви, а тому суд безпідставно залишив позовну заяву без руху. Проте зазначена ухвала суду стосується необхідності додержання вимог щодо засвідчення копій документів, доданих до позовної заяви.

Відповідно до ч.2,4 ст. 91 ГПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Пунктом 5.26 Національного стандарту України «Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2020», затвердженого наказом ДП «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» від 01.07.2020 №144, встановлено, що відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Як вбачається з матеріалів справи, копії документів, а саме додатки до позовної заяви, в тому числі копії судових рішень не містять відмітки «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що такі копії не засвідченні належним чином відповідно до вимог ДСТУ 4163-2020.

Крім того, апелянт зазначає, що суд першої інстанції, знаючи про відсутність доступу до Державного реєстру судових рішень на день подачі позову, зобов`язав скаржника подавати рішення судів саме з реєстру, проте доступ до вказаного реєстру було припинено у зв`язку з військовою агресією рф проти України та поновлено тільки 20.06.2022. У вищевказаній ухвалі судом зазначено, що «копії судових рішень мають бути засвідчені судом, що їх видав, або роздруковані з Єдиного державного реєстру судових рішень». Таким чином, судом крім друку рішень з Єдиного державного реєстру судових рішень було зазначено про альтернативу подання копії рішення суду у вигляді копій рішень, засвідчених судом. Так, апелянтом було надано копію рішення Господарського суду Харківської області від 09.11.2021 у справі №922/3070/21, яка засвідчена судом, проте не засвідчена представником позивача; копію з Єдиного державного реєстру судових рішень постанови Східного апеляційного господарського суду від 24.01.2022 у справі №922/3070/21 (роздрукована 07.02.2022), яка не засвідчена представником позивача; копію ухвали Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 23.02.2022, яка, за твердженням апелянта, роздрукована з Електронного Суду і також не засвідчена представником позивача.

Отже, апелянтом не було дотримано вимог законодавства щодо засвідчення копій документів, а тому доводи стосовно надмірного формалізму суду першої інстанції під час прийняття оскаржуваної ухвали є необґрунтованими та спростовуються вищенаведеними нормами законодавства та обставинами справи.

Відповідно до ч.4 ст. 60 ГПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Згідно з ч. 2 ст. 60 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Частинами 5,6 статті 15 вказаного Закону стороною договору про надання правової допомоги є адвокатське об`єднання. Від імені адвокатського об`єднання договір про надання правової допомоги підписується учасником адвокатського об`єднання, уповноваженим на це довіреністю або статутом адвокатського об`єднання. Адвокатське об`єднання може залучати до виконання укладених об`єднанням договорів про надання правової допомоги інших адвокатів на договірних засадах. Адвокатське об`єднання зобов`язане забезпечити дотримання професійних прав адвокатів та гарантій адвокатської діяльності.

Відповідно до п.2.3. Договору №195/21 про надання правової допомоги та представництво інтересів від 06.12.2022 адвокати Колегії адвокатів діють на підставі даного договору, ордеру та виключно в інтересах замовника без будь-яких встановлених обмежень щодо захисту замовника. Колегія адвокатів самостійно визначає адвокатів, які братимуть участь у представленні інтересів замовника. Колегія адвокатів видає своїм адвокатам відповідний ордер та надає повноваження діяти від імені Замовника.

Проте, як вбачається з доданого до позовної заяви ордеру серії АІ №1236927 від 02.06.2022, останній виписаний на ім`я ОСОБА_2 , як адвоката, що здійснює адвокатську діяльність індивідуально, що не відповідає наданому договору №195/21 про надання правової допомоги та представництво інтересів від 06.12.2021 з Адвокатським об`єднанням «Київська колегія адвокатів «Праволад», а тому доводи апелянта стосовно необґрунтованості вимоги суду надати належним чином оформленні повноваження представника не знайшли свого підтвердження.

В подальшому представником позивача було надано суду Договір про співробітництво від 06.12.2021 укладений між Адвокатським об`єднанням «Київська колегія адвокатів «Праволад» та Адвокатом Середою Анною Петрівною. Відповідно до умов цього Договору Колегія адвокатів залучає Адвоката до виконання укладеного колегією адвокатів договору №195/21 про надання правової допомоги та представництво інтересів від 06.12.2021 на представництво інтересів Фізичної особи-підприємця Паржицького В.А.

Відповідно до п. 1.3. Договору про співробітництво від 06.12.2021 залучення адвоката до виконання умов договору №195/21 про надання правової допомоги та представництво інтересів від 06.12.2021 здійснюється шляхом підписання даного договору, на підставі якого адвокат оформлює відповідний ордер на надання правової допомоги на підставі додатку №1 до Рішення РАУ №97 від 20.09.2019 «Про оформлення ордеру на надання правової допомоги».

Стосовно посилань апелянта надмірний формалізм та суб`єктивне ставлення суду першої інстанції при винесенні ухвали про відкриття провадження, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 3 статті 277 ГПК України визначено, що порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо:

1) справу розглянуто неповноважним складом суду;

2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід і підстави його відводу визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованими, якщо апеляційну скаргу обґрунтовано такою підставою;

3) справу (питання) розглянуто господарським судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою;

4) суд прийняв судове рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі;

5) судове рішення не підписано будь-ким із суддів або підписано не тими суддями, які зазначені у рішенні;

6) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглядала справу;

7) суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

Судом першої інстанції, як в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, так і в ухвалі про відкриття провадження у справі, не допущено порушень процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення, а тому відповідні доводи апелянта, що стосуються оскаржуваних ухвал, не приймаються судом до уваги як підстави скасування оскаржуваного рішення.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку про доведеність укладання з відповідачем договору-заявки №26042021 від 26.04.2021 та про настання строку оплати відповідачем послуг за договором-заявкою, а тому рішення Господарського суду Харківської області від 30.09.2022 у справі №922/883/22 про відмову в задоволенні позову є таким, що не відповідає приписам чинного законодавства, а отже підлягає скасуванню із прийняттям нового рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягнення 92 931,20 грн - боргу, 13 663,22 грн - інфляційних витрат та 2665,73 грн - 3% річних.

Відповідно до ч.1 ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення в оскаржуваному рішення, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі учасникам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги розподіляються між сторонами пропорційно розміру задоволених вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 273 ГПК апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Проте, 24.02.2022 Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 введено в Україні воєнний стан, який продовжено до 19.02.2023 (Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 16.11.2022 №2738-IX).

Відповідно до ст.26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства в умовах воєнного стану забороняється.

При цьому, згідно Рекомендацій прийнятих Радою суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану, при визначенні умов роботи суду у воєнний час, рекомендовано керуватися реальною поточною обстановкою, що склалася в регіоні. У випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.

На підставі вищевикладеного, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, враховуючи поточну обстановку, що склалася в місті Харкові, суд був вимушений вийти за межі строку встановленого ст.248 ГПК України.

Керуючись статтею 129, 232, 269, 270, п.2 ч.1 ст. 275, п.п.1, 3 ч.1 ст. 277, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Паржицького В`ячеслава Анатолійовича задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Харківської області від 30.09.2022 у справі №922/883/22 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Кармелюк Катерини Володимирівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи-підприємця Паржицького В`ячеслава Анатолійовича ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) заборгованість за договором-заявкою №26042021 від 26.04.2021 у розмірі 109 260,15 грн, з яких 92 931,20 грн - боргу, 13 663,22 грн - інфляційних витрат та 2 665,73 грн - 3% річних, а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 480,75 грн за подання позовної заяви.

В решті позову відмовити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Кармелюк Катерини Володимирівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи-підприємця Паржицького В`ячеслава Анатолійовича ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 3721,13 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки касаційного оскарження передбачено ст.ст.286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 03.01.2023.

Головуючий суддя Р.А. Гетьман

Суддя Н.В. Гребенюк

Суддя О.І. Склярук