РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.01.2023Справа № 910/7892/22

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Автокар-777"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОПТІМА-АГРІ"

про стягнення 115 424,85 грн

Суддя О.В. Гумега

секретар судового засідання

Ратківська А.Р.

Представники: без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АВТОКАР-777" (далі - позивач, ТОВ "АВТОКАР-777") звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОПТІМА-АГРІ" (далі - відповідач, ТОВ "ОПТІМА-АГРІ") про стягнення 115 424,85 грн на підставі Договору перевезення вантажу № АК-1982 від 11.01.2021 (далі - Договір), з яких: 83 909,14 грн заборгованості за надані послуги з перевезення вантажу, 11 617,56 грн пені, 9 147,01 грн 25 % річних, 10 751,14 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги обгрунтовані порушенням відповідачем зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати перевезень вантажів, здійснених позивачем під час виконання Договору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.08.2022 залишено позовну заяву ТОВ "АВТОКАР-777" без руху, встановлено позивачу спосіб та строк усунення недоліків позовної заяви.

20.09.2022 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, направлена до суду засобами поштового зв`язку 16.09.2022.

20.09.2022 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшло клопотання про витребування доказів по справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.09.2022 позовну заяву ТОВ "АВТОКАР-777" прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/7892/22, ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання), задоволено клопотання позивача про витребування доказів у відповідача, зобов`язано відповідача протягом п`яти днів з дня вручення ухвали подати до суду письмові докази: товарно-транспортні накладні №КХ00000041 від 08.02.2022, № КХ00000042 від 08.02.2022, № КХ00000061 від 09.02.2022.

Суд повідомляв позивача та відповідача про відкриття провадження у справі № 910/7892/22.

У зв`язку з відсутністю фінансування видатків на оплату послуг з пересилання поштових відправлень (відповідне оголошення було розміщене на сторінці Господарського суду міста Києва суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://court.gov.ua/fair/), ухвала Господарського суду міста Києва від 23.09.2022 про відкриття провадження у справі № 910/7892/22 була надіслана на електронні адреси позивача та відповідача, вказані позивачем у позовній заяві, а саме: (позивача) та (відповідача), які відповідають електронним адресам сторін, зазначеним у реквізитах Договору перевезення вантажу № АК-1982 від 11.01.2021.

Пунктом 2 частини 6 статті 242 ГПК України встановлено, що днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи.

В матеріалах справи містяться повідомлення про доставку електронного листа, в якому зазначено, що ухвала про відкриття провадження у справі № 910/7892/22 від 23.09.2022 доставлена позивачу та відповідачу 26.09.2022. Оскільки представники сторін не повідомляли суд про зміну адреси електронної пошти (ч. 8 ст. 120 ГПК України), тому і позивач, і відповідач вважаються належним чином повідомленими, а вказана ухвала врученою сторонам в порядку ст. 120, 242 ГПК України.

26.09.2022 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшло доповнення до клопотання про витребування доказів по справі.

16.11.2022 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи письмових доказів, а саме доказів на підтвердження звернення позивача до відповідача з адвокатським запитом про надання копій товарно-транспортних накладних №КХ00000041 від 08.02.2022, № КХ00000042 від 08.02.2022, № КХ00000061 від 09.02.2022.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 ГПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ ГПК України.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 ГПК України).

Відповідач не подав витребувані судом докази без повідомлення причин їх неподання.

У разі неподання учасником справи витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання та яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання таких доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду (ч. 10 ст. 81 ГПК України).

Відповідач не скористався правом на подання відзиву на позовну заяву.

У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 ГПК України).

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження судом досліджено позовну заяву, заяву про усунення недоліків та додані до них докази.

Розглянувши подані матеріали, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази в сукупності достатні для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, відповідно до статей 236, 252 Господарського процесуального кодексу України.

З`ясувавши обставини справи, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог та дослідивши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ:

21.01.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "АВТОКАР-777" (далі - перевізник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ОПТІМА-АГРІ" (далі - замовник, відповідач) був укладений Договір перевезення вантажу №АК-1982 (далі - Договір перевезення вантажу №АК-1982 від 21.01.2021 або Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору перевізник бере на себе зобов`язання доставити довірений йому для перевезення вантаж автомобільним транспортом з пункту завантаження до пункту розвантаження, та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (далі - вантажоодержувач), а замовник бере на себе зобов`язання сплатити за перевезення вантажу плату в строк та на умовах, встановлених цим договором та додатками до нього.

Згідно з п. 3.8 перевізник має право на своєчасне одержання наданих ним послуг.

Відповідно до п. 4.4. Договору замовник зобов`язаний своєчасно оплачувати отримані рахунки.

Згідно з п. 4.11 Договору замовник зобов`язаний підписати акт надання послуг протягом трьох робочих днів з моменту отримання такого акту (в тому числі, коли відповідний акт направлено шляхом факсимільного зв`язку чи електронною поштою). У разі незгоди з актом надання послуг, надати перевізнику свої письмові мотивовані заперечення. Якщо протягом вказаного строку замовник не надав таких заперечень, або не повернув підписаний акт надання послуг на адресу перевізнику, то такий акт вважається підписаним, послуги перевізника вважаються наданими якісно та в повному обсязі та прийнятими Замовником без претензій.

Відповідно до п. 5.2. Договору передбачено, що розрахунок за надані послуги проводиться замовником шляхом перерахування грошових коштів в національній валюті України на поточний рахунок перевізника наступним чином:

- 80% від вартості перевезення, замовник оплачує протягом 10-десяти (десяти) банківських днів з моменту фактичного перевезення кожної окремої партії вантажу та надання перевізником копій рахунку і акту наданих послуг, переданого шляхом факсимільного зв`язку, або електронною поштою;

- остаточний розрахунок між Сторонами проводиться протягом 2-х (двох) банківських днів з моменту надання перевізником оригіналів рахунку-фактури, акту виконаних робіт (наданих послуг), складення та реєстрації відповідних податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з чинним законодавством України та отримання Замовником від контролюючих органів підтвердження про реєстрацію такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Моментом виконання оплати вважається день зарахування коштів на рахунок перевізника (п. 5.3 Договору)ю

Згідно з п. 5.5 Договору сторони погодили, що в разі отримання будь-якою із сторін факсимільним або електронним зв`язком рахунків на оплату, актів наданих послуг - то вони мають силу оригіналу до моменту отримання сторонами самих оригіналів таких рахунків та актів, та є підставою для проведення розрахунків за цим Договором.

Відповідно до п. 9.6 Договору сторони дійшли згоди, що при реалізації цього Договору (після його підписання) в разі отримання будь-якою із його сторін факсимільним або електронним зв`язком документів, з відповідним відтиском печатки, що в тій чи іншій мірі стосуються виконання сторонами зобов`язань по цьому Договору - вони мають силу оригіналу до моменту отримання самого оригіналу документу. При цьому, сторони погодили наступні адреси електронної пошти, які використовуватимуться ними відповідно до положень п. 9.6 Договору:

Адреса електронної пошти перевізника:

; ;

Адреса електронної пошти замовника:

.

Згідно з п. 9.1, 9.2, 9.3 Договору, цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін. Строк дії цього Договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 9.1 цього Договору та закінчується « 31» грудня 2021 року. В будь-якому випадку Договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим Договором. Сторони погодили, що у разі відсутності у сторін заяв про розірвання договору протягом 2-х останніх місяців терміну дії Договору, то він вважається продовженим терміном на 1 рік, на тих самих умовах, але в будь-якому випадку не більше ніж двічі.

Станом на час звернення позивача з позовом до суду Договір перевезення вантажу №АК-1982 від 21.01.2021 є чинним, докази протилежного в матеріалах справи відсутні.

Позивач зазначив, що відповідно до умов наведеного Договору в період з 12.01.2021 по 22.02.2022 надав відповідачу послуги з перевезення вантажу на загальну суму 846 900,06 грн згідно актів надання послуг, перелік яких наведено у позовній заяві, в тому числі згідно актів надання послуг №1539 від 17.11.2021 на суму 14 729,09 грн; №43 від 19.01.2022 на суму 55 711,90 грн; №125 від 26.01.2022 на суму 39 757,13 грн; №126 від 01.02.2022 на суму 58 220,34 грн; №208 від 10.02.2022 на суму 48 195,16 грн; №279 від 22.02.2022 на суму 77 267,71 грн.

За надані послуги відповідач у повному обсязі не розрахувався, не оплаченими, на твердження позивача, залишаються послуги з перевезення вантажу, надані позивачем згідно актів надання послуг №1539 від 17.11.2021 - в частині суми 10 099,62 грн; №43 від 19.01.2022 - в частині суми 9 285,05 грн; №125 від 26.01.2022 - в частині суми 6 626,19 грн; №126 від 01.02.2022 - в частині суми 9 703,39 грн; №208 від 10.02.2022 - повністю на суму 48 195,16 грн, №279 від 22.02.2022 - повністю на суму 77 267,71 грн.

З вимогою про стягнення з відповідача заборгованості за актом надання послуг №279 від 22.02.2022 на суму 77 267,71 грн позивач звернувся до Господарського суду міста Києва із заявою про видачу судового наказу (справа № 910/6236/22).

З вимогою про стягнення з відповідача заборгованості за актами надання послуг №1539 від 17.11.2021, №43 від 19.01.2022, №125 від 26.01.2022, №126 від 01.02.2022, №208 від 10.02.2022 у загальній сумі 83 909,14 грн (основний борг) позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом у даній справі № 910/7892/22. Крім того, з огляду на несвоєчасну оплату відповідачем послуг за такими актами, позивач заявив до стягнення з відповідача 11 617,56 грн пені, 9 147,01 грн 25 % річних, 10 751,14 грн інфляційних втрат.

Відповідно до частин 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі статтями 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (частини 1, 2 ст. 73 ГПК України).

Приписами статей 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно статей 78, 79 ГПК України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1, 2 статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною 1 статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Аналіз умов укладеного між сторонами Договору свідчить про те, що за своєю правовою природою вказаний договір є договором перевезення вантажу, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 32 Господарського кодексу України та Глави 64 Цивільного кодексу України.

Вказаний Договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно статей 173, 174, 175 Господарського кодексу України, статей 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 ГК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Частиною 2 ст. 307 ГК України встановлено, що договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства.

За змістом ст. 908 ЦК України, перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ст. 909 ЦК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Статтею 916 ЦК України визначено, що за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Якщо розмір провізної плати не визначений, стягується розумна плата.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Щодо послуг перевезення вантажу, оформлених актом надання послуг №1539 від 17.11.2021.

Судом встановлено, що з 16.11.2021 по 17.11.2021 позивачем надано відповідачу послуги з перевезення вантажу за маршрутом: м. Нова Каховка, Херсонська обл. - с. Крупське, Золотоніський р-н., Черкаська обл., на загальну суму 14 729,09 грн (з ПДВ), що підтверджується товарно-транспортною накладною №16/11/21 від 16.11.2021.

За наведеним перевезенням позивачем складено та направлено відповідачу засобами поштового зв`язку рахунок на оплату №1539 від 17.11.2021 на суму 14 729,09 грн (далі - рахунок №1539) та акт надання послуг №1539 від 17.11.2021 на суму 14 729,09 грн (далі - акт №1539), що підтверджується Витягом з реєстру відправки документів контрагентам ТОВ "АВТОКАР-777" та експрес-накладною ТОВ "Нова пошта" за №6369 від 03.12.2021.

Відповідно до акту №1539 позивачем було надано відповідачу послуги з перевезення шроту соєвого за маршрутом: м. Нова Каховка, Херсонська обл. - с. Крупське, Черкаська обл., кількістю 22,66 т із визначення ціни у розмірі 541,67 грн без ПДВ (вартість з ПДВ становить 650,00 грн) за перевезення однієї тони вантажу. Загальна вартість послуг, наданих згідно акту №1539 склала 12 274,24 грн без ПДВ (14 729,09 грн з ПДВ).

05.12.2021 відповідачем отримано наведені рахунок та акт, що підтверджується інформацією з веб-сайту ТОВ "Нова пошта", проте акт №1539 не підписано та не повернуто позивачеві.

Враховуючи, що відповідачем отримано акт №1539 (згідно з п. 5.5 та п. 9.6 Договору) та не надано жодних письмових мотивованих заперечень у строк, встановлений у п. 4.11 Договору, то послуги позивача за актом №1539 вважаються наданими якісно, у повному обсязі та прийнятими відповідачем без претензій, а акт №1539 вважається підписаним відповідачем в силу умов п. 4.11 Договору.

Відповідач здійснив лише часткову оплату послуг перевезення за актом №1539 в сумі 4 629,47 грн (платіжне доручення №20 від 13.01.2022).

Судом враховано пояснення позивача щодо зарахування коштів в рахунок оплати послуг за актом №1539 згідно платіжного доручення №20 від 13.01.2022, у призначенні платежу якого вказано посилання на рахунок №1700 від 23.12.2021. Позивач зазначив, що оскільки відповідний рахунок сплачено відповідачем у подальшому відповідно до платіжного доручення №30 від 19.01.2022, то платіжне доручення №20 від 13.01.2022 не стосується фактично будь-якого з наданих рахунків. Враховуючи, що станом на момент здійснення оплати відповідно до платіжного доручення №20 від 13.01.2022 у відповідача була часткова заборгованість по акту №1459 від 05.11.2021 у розмірі 2 739,32 грн; по акту №1493 від 14.11.2021 у розмірі 0,06 грн; по акту №1539 від 17.11.2021 у розмірі 14 729,09 грн; по акту №1570 від 29.11.2021 у розмірі 9 363,32 грн; по акту №1613 від 08.12.2021 у розмірі 3 876,70 грн; по акту №1631 від 10.12.2021 у розмірі 3 857, 82 грн.; по акту №1668 від 15.12.2021 у розмірі 3 910,03 грн, то позивачем було зараховано відповідні кошти в рахунок погашення вказаної заборгованості, зокрема 4 629,47 грн - в рахунок погашення заборгованості за актом №1539.

10.12.2021 позивачем подано та 13.12.2021 зареєстровано податкову накладну №94 від 17.11.2021 щодо вищенаведених послуг з перевезення вантажу.

Отже, враховуючи п. 5.2, 5.5, 9.6 Договору, остаточний розрахунок за атом №1539 відповідач мав здійснити до 15.12.2021 включно (протягом 2-х банківських днів з дати реєстрації податкової накладної №94 від 17.11.2021), відповідно з 16.12.2021 відповідач вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання з остаточної оплати за актом №1539.

Станом на час вирішення спору по суті, заборгованість відповідача за актом №1539 становить 10 099,62 грн (14 729,09 грн - 4 629,47 грн = 10 099,62 грн).

Щодо послуг перевезення вантажу, оформлених актом надання послуг №43 від 19.01.2022.

Судом встановлено, що з 17.01.2022 по 18.01.2022 позивачем надано відповідачу послуги з перевезення вантажу за маршрутом: смт. Дніпряни, Херсонська обл. - с. Халча, Київська обл., на загальну суму 10 294,10 грн (з ПДВ), що підтверджується товарно-транспортною накладною №17/01/22-1 від 17.01.2022.

Також, з 17.01.2022 по 19.01.2022 позивачем надано відповідачу послуги з перевезення вантажу за маршрутом: смт. Дніпряни, Херсонська обл. - с. Грозине, Житомирська обл., на загальну суму 45 417,80 грн (з ПДВ), що підтверджується товарно-транспортними накладними №17/01/22-2 від 17.01.2022, №17/01/22-3 від 17.01.2022, №18/01/22-1 від 18.01.2022.

За наведеними перевезеннями складено та направлено відповідачу: 24.01.2022 (засобами електронного зв`язку на адресу електронної пошти відповідача, погоджену у Договорі () та 15.02.2022 (засобами поштового зв`язку) рахунок на оплату №43 від 19.01.2022 року на суму 55 711,90 грн з ПДВ та акт надання послуг №43 від на суму 55 711,90 грн з ПДВ (далі - акт №43), що підтверджується знімком екрану комп`ютера (скриншот), Витягом з реєстру відправки документів контрагентам ТОВ "АВТОКАР-777" та експрес-накладною ТОВ "Нова пошта" за №0517 від 15.02.2022.

Відповідно до акту №43 позивачем було надано відповідачу послуги з перевезення шроту соєвого за маршрутом:

смт. Дніпряни, Херсонська обл. - с. Халча, Київська обл., кількістю 23,94 т із визначення ціни у розмірі 358,33 грн без ПДВ (вартість з ПДВ становить 430,00 грн) за перевезення однієї тони вантажу;

смт. Дніпряни, Херсонська обл. - с. Грозине, Житомирська обл., кількістю 23,52 т із визначення ціни у розмірі 530,00 грн без ПДВ (вартість з ПДВ становить 636,00 грн) за перевезення однієї тони вантажу;

смт. Дніпряни, Херсонська обл. - с. Грозине, Житомирська обл., кількістю 24,28 т із визначення ціни у розмірі 525,83 грн без ПДВ (вартість з ПДВ становить 631,00 грн) за перевезення однієї тони вантажу;

смт. Дніпряни, Херсонська обл. - с. Грозине, Житомирська обл., кількістю 23,84 т із визначення ціни у розмірі 529,17 грн без ПДВ (вартість з ПДВ становить 635,00 грн) за перевезення однієї тони вантажу.

Загальна вартість послуг, наданих згідно акту №43 склала 46 426,58 грн без ПДВ (55 711,90 грн з ПДВ).

17.02.2022 відповідачем отримано наведені рахунок та акт, що підтверджується інформацією з веб-сайту ТОВ "Нова пошта".

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем акт №43 не підписано та не повернуто позивачеві.

Враховуючи, що відповідачем отримано акт №43 (згідно з п. 5.5 та п. 9.6 Договору) та не надано жодних письмових мотивованих заперечень у строк, встановлений у п. 4.11 Договору, то послуги позивача за актом №43 вважаються наданими якісно, у повному обсязі та прийнятими відповідачем без претензій, а акт №43 вважається підписаним відповідачем в силу умов п. 4.11 Договору.

Відповідач здійснив лише часткову оплату послуг перевезення за актом №43 в сумі 46 426,58 грн згідно платіжного доручення №42 від 02.02.2022, у призначені платежу якого зазначено "за вантажні перевезення згідно рахунку №43 від 19.01.2022 у т.ч. ПДВ 20%".

14.02.2022 позивачем зареєстровано податкову накладну №37 від 19.01.2022 щодо вищенаведених послуг з перевезення вантажу.

Отже, враховуючи п. 5.2, 5.5, 9.6 Договору, остаточний розрахунок за атом №43 відповідач мав здійснити до 16.02.2022 включно (протягом 2-х банківських днів з дати реєстрації податкової накладної №37 від 19.01.2022), відповідно з 17.02.2022 відповідач вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання з остаточної оплати за актом №43.

Станом на час вирішення спору по суті, заборгованість відповідача за актом №43 становить 9 285,32 грн (55 711,90 грн - 46 426,58 грн = 9 285,32 грн).

Щодо послуг перевезення вантажу, оформлених актом надання послуг №125 від 26.01.2022.

Судом встановлено, що з 25.01.2022 по 26.01.2022 позивачем надано відповідачу послуги з перевезення вантажу за маршрутом: смт. Дніпряни, Херсонська обл. - с. Халча, Київська обл., на загальну суму 9 013,69 грн (з ПДВ), що підтверджується товарно-транспортною накладною №25/01/22-3 від 25.01.2022.

Також, з 25.01.2022 по 26.01.2022 позивачем надано відповідачу послуги з перевезення вантажу за маршрутом: смт. Дніпряни, Херсонська обл. - с. Грозине, Житомирська обл., на загальну суму 30 743,44 грн, що підтверджується товарно-транспортними накладними №25/01/22-1 від 25.01.2022, №25/01/22-2 від 25.01.2022.

За наведеними перевезеннями складено та направлено відповідачу: 07.02.2022 (засобами електронного зв`язку на адресу електронної пошти відповідача, погоджену у Договорі () та 15.02.2022 (засобами поштового зв`язку) рахунок на оплату №125 від 26.01.2022 на суму 39 757,13 грн з ПДВ та акт надання послуг №125 від на суму 39 757,13 грн з ПДВ (далі - акт №125), що підтверджується знімком екрану комп`ютера (скриншот), Витягом з реєстру відправки документів контрагентам ТОВ "АВТОКАР-777" та експрес-накладною ТОВ "Нова пошта" за №0517 від 15.02.2022.

Відповідно до акту №125 позивачем було надано відповідачу послуги з перевезення шроту соєвого за маршрутом:

смт. Дніпряни, Херсонська обл. - с. Халча, Київська обл., кількістю 23,72 т із визначення ціни у розмірі 316,67 грн без ПДВ (вартість з ПДВ становить 380,00 грн) за перевезення однієї тони вантажу;

смт. Дніпряни, Херсонська обл. - с. Грозине, Житомирська обл., кількістю 23,86 т із визначення ціни у розмірі 557,50 грн без ПДВ (вартість з ПДВ становить 669,00 грн) за перевезення однієї тони вантажу;

смт. Дніпряни, Херсонська обл. - с. Грозине, Житомирська обл., кількістю 22,74 т із визначення ціни у розмірі 541,67 грн без ПДВ (вартість з ПДВ становить 650,00 грн) за перевезення однієї тони вантажу;

Загальна вартість послуг, наданих згідно акту №125 склала 33 130,94 грн без ПДВ (39 757,13 грн з ПДВ).

17.02.2022 відповідачем отримано наведені рахунок та акт, що підтверджується інформацією з веб-сайту ТОВ "Нова пошта".

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем акт №125 не підписано та не повернуто позивачеві.

Враховуючи, що відповідачем отримано акт №125 (згідно з п. 5.5 та п. 9.6 Договору) та не надано жодних письмових мотивованих заперечень у строк, встановлений у п. 4.11 Договору, то послуги позивача за актом №125 вважаються наданими якісно, у повному обсязі та прийнятими відповідачем без претензій, а акт №125 вважається підписаним відповідачем в силу умов п. 4.11 Договору.

Відповідач здійснив лише часткову оплату послуг перевезення за актом №125 в сумі 33 130,94 грн (платіжне доручення №50 від 08.02.2022), у призначенні платежу якого зазначено «за вантажні перевезення згідно рахунку №125 від 26.01.2022 у т.ч. ПДВ 20%».

15.02.2022 позивачем зареєстровано податкову накладну №103 від 26.01.2022 щодо вищенаведених послуг з перевезення вантажу.

Отже, враховуючи п. 5.2, 5.5, 9.6 Договору, остаточний розрахунок за атом №125 відповідач мав здійснити до 17.02.2022 включно (протягом 2-х банківських днів з дати реєстрації податкової накладної №103 від 26.01.2022), відповідно з 18.02.2022 відповідач вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання з остаточної оплати за актом №125.

Станом на час вирішення спору по суті, заборгованість відповідача за актом №125 становить 6 626,19 грн (39 757,13 грн - 33 130,94 грн = 6 626,19 грн).

Щодо послуг перевезення вантажу, оформлених актом надання послуг №126 від 01.02.2022.

Судом встановлено, що з 31.01.2022 по 01.02.2022 позивачем надано відповідачу послуги з перевезення вантажу за маршрутом: смт. Дніпряни, Херсонська обл. - с. Халча, Київська обл., на загальну суму 11 341,63 грн, що підтверджується товарно-транспортною накладною №31/02/22-4 від 31.01.2022.

Також, з 31.01.2022 по 01.02.2022 позивачем надано відповідачу послуги з перевезення вантажу за маршрутом: смт. Дніпряни, Херсонська обл. - с. Грозине, Житомирська обл., на загальну суму 46 878,71 грн, що підтверджується товарно-транспортними накладними №31/01/22-1 від 31.01.2022, №31/01/22-2 від 31.01.2022, №31/01/22-3 від 31.01.2022.

За наведеними перевезеннями складено та направлено відповідачу: 07.02.2022 (засобами електронного зв`язку на адресу електронної пошти відповідача, погоджену у Договорі () та 15.02.2022 (засобами поштового зв`язку) рахунок на оплату №126 від 01.02.2022 на суму 58 220,34 грн з ПДВ та акт надання послуг №126 від 01.02.2022 на суму 58 220, 34 грн з ПДВ (далі - акт №126), що підтверджується знімком екрану комп`ютера (скриншот), Витягом з реєстру відправки документів контрагентам ТОВ "АВТОКАР-777" та експрес-накладною ТОВ "Нова пошта" за №0517 від 15.02.2022.

Відповідно до акту №126 позивачем було надано відповідачу послуги з перевезення шроту соєвого за маршрутом:

смт. Дніпряни, Херсонська обл. - с. Халча, Київська обл., кількістю 22,82 т із визначення ціни у розмірі 414,17 гри без ПДВ (вартість з ПДВ становить 497,00 грн) за перевезення однієї тони вантажу;

смт. Дніпряни, Херсонська обл. - с. Грозине, Житомирська обл., кількістю 23,8 т із визначення ціни у розмірі 550,83 грн без ПДВ (вартість з ПДВ становить 661,00 грн) за перевезення однієї тони вантажу;

смт. Дніпряни, Херсонська обл. - с. Грозине, Житомирська обл., кількістю 23,64 т із визначення ціни у розмірі 583,33 грн без ПДВ (вартість з ПДВ становить 700,00 грн) за перевезення однієї тони вантажу;

смт. Дніпряни, Херсонська обл. - с. Грозине, Житомирська обл., кількістю 23,7 т із визначення ціни у розмірі 513,33 грн без ПДВ (вартість з ПДВ становить 616,00 грн) за перевезення однієї тони вантажу.

Загальна вартість послуг, наданих згідно акту №126 склала 48 516,95 грн без ПДВ (58 220,34 грн з ПДВ).

17.02.2022 відповідачем отримано наведені рахунок та акт, що підтверджується інформацією з веб-сайту ТОВ "Нова пошта".

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем акт №126 не підписано та не повернуто позивачеві.

Враховуючи, що відповідачем отримано акт №126 (згідно з п. 5.5 та п. 9.6 Договору) та не надано жодних письмових мотивованих заперечень у строк, встановлений у п. 4.11 Договору, то послуги позивача за актом №126 вважаються наданими якісно, у повному обсязі та прийнятими відповідачем без претензій, а акт №126 вважається підписаним відповідачем в силу умов п. 4.11 Договору.

Відповідач здійснив лише часткову оплату послуг перевезення за актом №126 в сумі 48 516,95 грн (платіжне доручення №59 від 14.02.2022), у призначенні платежу якого зазначено «за вантажні перевезення згідно рахунку №126 від 01.02.2022 у т.ч. ПДВ 20%».

21.02.2022 позивачем зареєстровано податкову накладну №5 від 01.02.2022 щодо вищенаведених послуг з перевезення вантажу. 05.08.2022 позивачем зроблено коригування до податкової накладної №5 від 01.02.2022.

Отже, враховуючи п. 5.2. Договору, остаточний розрахунок за атом №126 відповідач мав здійснити до 23.02.2022 включно, відповідно з 24.02.2022 відповідач вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання з остаточної оплати за актом №126.

Станом на час вирішення спору по суті, заборгованість відповідача за актом №126 становить 9 703,39 грн (58 220,34 грн - 48 516,95 грн = 9 703,39 грн).

Щодо послуг перевезення вантажу, оформлених актом надання послуг №208 від 10.02.2022.

Судом встановлено, що з 09.02.2022 по 10.02.2022 позивачем надано відповідачу послуги з перевезення вантажу за маршрутом: м. Таврійськ, Херсонська обл. - с. Халча, Київська обл., на загальну суму 11 540,09 грн, що підтверджується товарно-транспортною накладною №09/02/22-1 від 09.02.2022.

Також, з 08.02.2022 по 10.02.2022 позивачем надано відповідачу послуги з перевезення вантажу за маршрутом: м. Таврійськ, Херсонська обл. - с. Андрушки, Житомирська обл., на загальну суму 36 655,07 грн, у зв`язку з чим були складені товарно-транспортні накладні №КХ00000041 від 08.02.2022, № КХ00000042 від 08.02.2022, № КХ00000061 від 09.02.2022.

Враховуючи відсутність копій товарно-транспортних накладних №КХ00000041 від 08.02.2022, № КХ00000042 від 08.02.2022, № КХ00000061 від 09.02.2022 в матеріалах справи та подане позивачем клопотання про витребування доказів у прядку ст. 81 ГПК Україна, суд ухвалою від 23.09.2022 зобов`язав відповідача подати до суду наведені письмові докази.

З огляду на неподання відповідачем витребуваних судом доказів без повідомлення причин їх неподання, суд відповідно до ч. 10 ст. 81 ГПК України розглядає справу за наявними в ній доказами.

Судом встановлено, що за вищенаведеними перевезеннями (з 08.02.2022 по 10.02.2022) складено та направлено відповідачу: 18.02.2022 (засобами електронного зв`язку на адресу електронної пошти відповідача, погоджену у Договорі () та 03.06.2022 (засобами поштового зв`язку) рахунок на оплату №208 від 10.02.2022 на суму 48 195,16 грн з ПДВ та акт надання послуг №208 від 10.02.2022 на суму 48 195,16 грн з ПДВ (далі - акт №208), що підтверджується знімком екрану комп`ютера (скриншот), Витягом з реєстру відправки документів контрагентам ТОВ "АВТОКАР-777" та експрес-накладною ТОВ "Нова пошта" за №3639 від 15.02.2022.

Відповідно до акту №208 позивачем було надано відповідачу послуги з перевезення шроту соєвого за маршрутом:

м. Таврійськ, Херсонська обл. - с. Халча, Київська обл., кількістю 23,08 т із визначення ціни у розмірі 416,67 грн без ПДВ (вартість з ПДВ становить 500,00 грн) за перевезення однієї тони вантажу;

м. Таврійськ, Херсонська обл. - с. Андрушки, Житомирська обл., кількістю 69,16 т із визначення ціни у розмірі 441,67 грн без ПДВ (вартість з ПДВ становить 530,00 грн) за перевезення однієї тони вантажу.

Загальна вартість послуг, наданих згідно акту №208 склала 40 162,63 грн без ПДВ (48 195,16 грн з ПДВ).

06.06.2022 відповідачем отримано наведені рахунок та акт, що підтверджується інформацією з веб-сайту ТОВ "Нова пошта".

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем акт №208 не підписано та не повернуто позивачеві.

Враховуючи, що відповідачем отримано акт №208 (згідно з п. 5.5 та п. 9.6 Договору) та не надано жодних письмових мотивованих заперечень у строк, встановлений у п. 4.11 Договору, то послуги позивача за актом №208 вважаються наданими якісно, у повному обсязі та прийнятими відповідачем без претензій, а акт №208 вважається підписаним відповідачем в силу умов п. 4.11 Договору.

20.06.2022 позивачем зареєстровано податкову накладну №69 від 10.02.2022 за наступними параметрами:

- опис послуг: автоперевезення шроту соєвого за маршрутом м. Таврійськ, Херсонська обл. - с. Халча, Київська обл.; кількість 23,08 т; ціна послуги без ПДВ 416,67 грн; обсяг постачання 9 616, 74 грн без ПДВ; сума ПДВ 1 923,348 грн;

- опис послуг: автоперевезення шроту соєвого за маршрутом м. Таврійськ, Херсонська обл. - с. Андрушки, Житомирська обл.; кількість 69,16 т; ціна послуги без ПДВ 441, 67 грн; обсяг постачання 30 545, 89 грн без ПДВ; сума ПДВ 6 109,178 грн.

Отже, враховуючи п. 5.2, 5.5, 9.6 Договору, остаточний розрахунок за актом №208 відповідач мав здійснити до 22.06.2022 включно (протягом 2-х банківських днів з дати реєстрації податкової накладної №69 від 10.02.2022), відповідно з 23.06.2022 відповідач вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання з остаточної оплати за актом №208.

Матеріали справи не містять доказів здійснення відповідачем оплати послуг за актом №208.

Станом на час вирішення спору по суті, заборгованість відповідача за актом №208 становить 48 195,16 грн.

Отже, загальна сума заборгованості відповідача за актами №1539, №43, №125, №126, №208 становить 83 909,68 грн (10 099,62 грн + 9 285,32 грн + 6 626,19 грн + 9 703,39 грн + 48 195,16 грн).

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем щодо надання послуг з перевезення вантажу за актами №1539, №43, №125, №126, №208 не спростував, належних і допустимих доказів виконання своїх обов`язків за Договором щодо остаточної оплати за такими актами суду не надав.

Разом з тим, частиною другою статті 237 ГПК України передбачено, що при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Відтак, оскільки суд не може виходити за межі вимог позивача щодо стягнення заборгованості за надані послуги з перевезення вантажу (основний борг), то судом визнаються обгрунтованими та підлягають стягненню з відповідача 83 909,14 грн основного боргу у межах заявлених позовних вимог.

Крім суми основної заборгованості, позивач просить стягнути з відповідача 11 617,56 грн пені, 9 147,01 грн 25% річних, 10 751,14 грн інфляційних втрат.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 11 617,56 грн пені, 9 147,01 грн 25% річних, 10 751,14 грн інфляційних втрат.

Згідно з ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

За приписами ч. 1, 2, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з п. 6.1 Договору встановлено, що у випадку порушення зобов`язання, що виникає з цього Договору, сторони несуть відповідальність, визначену цим Договором та (або) чинним в Україні законодавством. Порушенням Договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього Договору.

Пунктом 6.13 Договору передбачено, що за несвоєчасну оплату наданих послуг замовник платить перевізникові пеню, що обчислюється від вартості неоплачених послуг у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, а також 25% річних за кожний день затримки оплати. При цьому штрафні санкції нараховуються з моменту коли грошове зобов`язання мало бути виконане по день фактичної оплати або стягнення в примусовому порядку, без застосування спеціальної позовної давності по нарахуванню та стягненню.

Згідно ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Нарахування пені починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, при цьому день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення пені.

Щодо пені за порушення грошових зобов`язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Дослідивши розрахунок пені, наведений позивачем у додатку № 1 до позовної заяви, суд дійшов висновку, що його здійснено неправильно в таких частинах.

Враховуючи приписи ч. 6 ст. 232 ГК України та встановлені судом обставини справи, нарахування пені на суму заборгованості за актом №1539 можливе лише за період з 16.12.2021 по 16.06.2022, тоді як позивач нараховує пеню на суму заборгованості за актом №1539 за період з 16.12.2021 по 09.08.2022.

Крім того, судом встановлено, що зобов`язання з остаточної оплати за актом №208 відповідач прострочив з 23.06.2022, тоді як позивач нараховує пеню на повну суму акту №208 за період з 20.06.2022.

Враховуючи наведене, нарахування пені на суму 74 270,37 грн (акти №1539, №43, №125, № 126, №208 (80%)) здійснюється за період з 03.06.2022 по 16.06.2022; нарахування пені на суму 64 170,75 грн (акти №43, №125, № 126, №208 (80%)) здійснюється за період з 17.06.2022 по 22.06.2022; нарахування пені на суму 73 809,79 грн (акти №43, №125, № 126, №208) здійснюється за період з 23.06.2022 по 09.08.2022.

Враховуючи наведене, здійснивши за допомогою інформаційно-пошукової системи "Ліга" перерахунок пені, суд доходить висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача пені в сумі 11 617,56 грн підлягають задоволенню частково в сумі 11 050,36 грн за розрахунком суду, тоді як в іншій частині вимог про стягнення пені позивачу належить відмовити за наведених вище підстав.

Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Дослідивши розрахунок 25% річних, наведений позивачем у додатку № 2 до позовної заяви, судом встановлено, що його здійснено неправильно в частині, а саме: враховуючи, що зобов`язання з остаточної оплати за актом №208 відповідач прострочив з 23.06.2022, відтак нарахування 25% річних на повну суму акту №208 можливе лише з 23.06.2022; при здійсненні розрахунку 25% річних на загальну суму заборгованості за актами №1539, №43, №125, № 126, №208 позивачем не вірно визначено загальну суму заборгованості за цими актами (як встановлено судом, загальна сума заборгованості за актами №1539, №43, №125, № 126, №208 становить 83 909,68 грн, тоді як позивач безпідставно зазначає 84 271,20 грн).

Враховуючи наведене, здійснивши за допомогою інформаційно-пошукової системи "Ліга" перерахунок 25% річних, суд доходить висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 25% річних в сумі 9 147,01 грн підлягають задоволенню частково в сумі 9 116,52 грн за розрахунком суду, тоді як в іншій частині вимог про стягнення 25% річних позивачу належить відмовити за наведених вище підстав.

Дослідивши розрахунок інфляційних втрат, наведений позивачем у додатку № 3 до позовної заяви, судом встановлено, що позивачем вірно визначено суми та періоди прострочення, за які нараховуються інфляційні втрати.

Здійснивши за допомогою інформаційно-пошукової системи "Ліга" перевірку наведеного позивачем розрахунку інфляційних втрат, суд визнає його обґрунтованим та арифметично вірним, у зв`язку з чим стягненню з відповідача підлягають 10 751,14 грн інфляційних втрат.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Позивач у позовній заяві навів попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс у зв`язку із зверненням до суду, який складається з суми судового збору у розмірі 2 481,00 грн. Позивач також зазначив, що інші судові витрати на дату звернення з позовом до суду визначити не можливо, тому про їх наявність суд буде повідомлено додатково.

Відповідач попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи до суду не подав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи приписи ст. 129 ГПК України та часткове задоволення позовних вимог, судовий збір в сумі 2468,10 грн покладається на відповідача, а в сумі 12,90 грн - на позивача.

Керуючись ст. 56, 58, 73, 74, 76-80, 81, 86, 165, 123, 124, 129, 165, 236-238, 241, 327 ГПК України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ОПТІМА-АГРІ" (Україна, 02002, м. Київ, вул. Євгена Сверстюка, буд. 11, корп. Б, оф. 29; ідентифікаційний код 42775406) на користь Товариство з обмеженою відповідальністю "АВТОКАР-777" (Україна, 01042, м. Київ, вул. Джона Маккейна, буд. 12, оф. 5; ідентифікаційний код 36303499) 83 909,14 грн (вісімдесят три тисячі дев`ятсот дев`ять гривень 14 коп.) основного боргу, 11 050,36 грн (одинадцять тисяч п`ятдесят гривень 36 коп.) пені, 9 116,52 грн (дев`ять тисяч сто шістнадцять гривень 52 коп.) 25% річних, 10 751,14 грн (десять тисяч сімсот п`ятдесят одну гривню 14 коп.) інфляційних втрат, 2 468,10 грн (дві тисячі чотириста шістдесят вісім гривень 10 коп.) судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (чч 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені стст 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» ГПК України.

Повне рішення складено 02.01.2023.

Суддя Оксана ГУМЕГА