ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" січня 2023 р. м. Рівне Справа № 918/737/22

Господарський суд Рівненської області у складі судді Марач В.В., при секретарі судового засідання Мельник В.Я., розглянувши у загальному позовному провадженні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Каргес" (01004, м. Київ, вул. Антоновича, буд. 02-Б, офіс 21, код ЄДРПОУ 33744863)

до відповідача Дочірнього підприємства "Авіком Рівне" (33009, Рівненська область, м. Рівне, пров. Робітничий, 5, код ЄДРПОУ 30559953)

про стягнення в сумі 2 331 353, 30 грн..

В судовому засіданні приймали участь:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Каргес" звернулося в Господарський суд Рівненської області з позовом до Дочірнього підприємства "Авіком Рівне" в якому просить стягнути з останнього 2 331 353 грн. 30 коп..

Даний позов обгрунтовує тим, що на підставі Договору поставки нафтопродуктів №2 від 01.04.2021 року Позивач, згідно видаткових накладних: №ТД00-001961 від 24.05.2022р. на суму 1 691 143,69 грн. з ПДВ; №ТД00-001962 від 24.05.2022р. на суму 152 172,78 грн. з ПДВ; №ТД00-001963 від 24.05.2022р. на суму 108 819.68 грн. з ПДВ, поставив Відповідачу нафтопродукти на загальну суму 1 952 136,15 грн.. Станом на дату звернення до суду Відповідач оплату за поставлений Товар не провів, внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 1 952 136,15 грн..

В зв`язку із простроченням оплати за поставлений Товар Позивач нарахував Відповідачу пеню у розмірі 282 391,20 грн. за період з 25.05.2022 року по 12.09.2022 року., інфляційні втрати у розмірі 96825,95 грн. за період з 01.06.2022 року по 31.08.2022 року.

Ухвалою суду від 22.09.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання.

21.11.2022 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду від Позивача надійшла Заява про зменшення розміру позовних вимог, в якій просить стягнути із Відповідача 1802136,15 грн. основного боргу відповідно до Договору поставки нафтопродуктів №2 від 01.04.2021 року, 282 391,20 грн. пені за період з 25.05.2022 по 12.09.2022 року, 96 825,95 грн. інфляційних втрат за період з 01.06.2022 по 31.08.2022 року. Дана Заява прийнята судом до розгляду.

Ухвалою суду від 13.12.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судове засідання 04.01.2023 року не з`явились представники позивача та відповідача, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від Позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності повноважного представника.

Відповідач відзиву на позов суду не надав, причин ненадання не повідомив.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності відзиву з боку Відповідача.

Розглянувши документи і матеріали, які подані учасниками судового процесу, з`ясувавши обставини на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, безпосередньо дослідивши докази у справі, господарський суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. При цьому господарський суд керувався наступним.

01 квітня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Каргес", як Постачальником та Дочірнім підприємством "Авіком Рівне", як Покупцем, був укладений Договір поставки нафтопродуктів №2 (далі по тексту Договір).

Відповідно до п.1.1. Договору Постачальник зобов`язується передати в погоджені строки, а покупець прийняти і оплатити на умовах, викладених в Договорі, нафтопродукти, іменовані далі за текстом «Товар», найменування, кількість, ціна яких вказується в накладних документах на Товар, які оформлюються на кожну окрему партію Товару.

Згідно пункту 4.1. Договору ціна (вартість) конкретної партії Товару вказується в рахунках-фактурах та видаткових накладних. Ціна на Товар, поставка (передача у власність) якого здійснюється відповідно до умов цього Договору, встановлюється в національній валюті України - гривні.

Відповідно до п. 4.3. Договору Покупець зобов`язується оплатити повну вартість Товару шляхом 100% попередньої оплати впродовж 2-х робочих днів, рахуючи день виставлення рахунку або ж у строк, зазначений у рахунку на оплату, якщо рахунком встановлюється більш тривалий термін оплати.

Відповідно до п. 1.1. Строк дії цього Договору погоджено Сторонами та встановлено до "31 січня 2022 року.

Сторони не надали суду доказів того, що Договір поставки нафтопродуктів №2 від 01.04.2021 року припинив свою дію.

З метою здійснення оплати Продавцем було виставлено Рахунки на оплату:

- №ТД00-000174 від 24.05.2022р. за Товар: Бензин неетильований АИ-92-К5-Євро (ДСТУ 7687:2015 Бензин автомобільний А-92-Євро5-ВО), кількість 46983,00 літрів на загальну вартість 1 691 143,69 грн. з ПДВ;

- №ТД00-000175 від 24.05.2022р. за Товар: Паливо дизельне ДТ-Л-К5, сорт С (ДСТУ 7688:2015 Паливо дизельне ДП-Л-Євро5-ВО), кількість 4005,00 л на загальну вартість 152172,78 грн. з ПДВ;

- №ТД00-000176 від 24.05.2022р. за Товар: Паливо дизельне клас С (ДСТУ 7688:2015 Паливо дизельне ДП-Л-Євро5-ВО), кількість 2 864,00 л на загальну вартість 108819,68 грн з ПДВ.

У рахунках було зазначено, що рахунок дійсний до 18 годин 24.05.2022р., що є строком здійснення оплати. При цьому, оплата за Товар не була здійснена.

Згідно п.2.6. Договору перехід ризику збереження Товару переходить до Покупця за оформленою товарно-транспортною накладною, а право власності після підписання Сторонами видаткової накладної. А у випадку відсутності оформлення товарно- транспортної накладної, наприклад, продаж за умов ЕХW, ризик збереження Товару, разом із правом власності переходять до Покупця при підписанні Сторонами видаткової накладної.

На виконання умов Договору, укладеного між Позивачем і Відповідачем, Позивач 24.05.2022р. здійснив поставку товару Відповідачу на загальну суму 1 952 136,15 грн., зокрема за видатковими накладними :

- №ТД00-001961 від 24.05.2022р. Товар: Бензин неетильований АИ-92-К5-Євро (ДСТУ 7687:2015 Бензин автомобільний А-92-Євро5-ВО), кількість 46 983,00 л па загальну вартість 1 691 143,69 грн з ПДВ;

-№ТД00-001962 від 24.05.2022р. Товар: Паливо дизельне ДТ-Л-К5, сорт С (ДСТУ 7688:2015 Паливо дизельне ДП-Л-Євро5-ВО), кількість 4005,00 л на загальну вартість 152172,78 грн. з ПДВ;

- №ТД00-001963 від 24.05.2022р. Товар: Паливо дизельне клас С (ДСТУ 7688:2015 Паливо дизельне ДП-Л-Євро5-ВО), кількість 2 864.00 л на загальну вартість 108819,68 грн. з ПДВ.

Базис постачання EXW - резервуар нафтобази зберігання, вказаний Постачальником у видаткових накладних: РІВНЕ, пров. Робітничий, 5 (АВІКОМ). Продаж не передбачав перевезення товару, лише перехід права власності на Товар, який зберігався у резервуарі нафтобази, а тому товарно-транспортні накладні не складались. Отримувачем товару відповідно до видаткових накладних є директор компанії Покупця Пятак Олександр Леонідович, який діяв за довіреністю №16 від 24.05.2022року.

Судом встановлено, що Відповідач виконував свої зобов`язання за Договором неналежним чином, зокрема, несвоєчасно здійснював оплату за поставлений товар.

Відповідач проводив часткову оплату про що свідчать платіжні доручення: №1896 від 27 вересня 2022 року на суму 50 000,00 грн., №1819 від 19 вересня 2022 року на суму 100 000,00 грн., які додані Позивачем до його Заяви про зменшення розміру позовних вимог.

Відтак, заборгованість Відповідача за поставлений товар відповідно до Договору поставки нафтопродуктів №2 від 01.04.2021 року становить 1 802 136 грн. 15 коп..

Згідно з ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України), господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 179 ГК України визначено, що майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України, ч. 1 ст. 173 ГК України).

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За нормами статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 527 цього ж Кодексу боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

За приписами статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до статті 692 Цивільного кодексу України Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Як встановлено судом Відповідач у встановлений Договором поставки строк зобов`язання з оплати вартості Товару не виконав, доказів сплати Відповідачем основного боргу Позивачу в сумі 1 802 136 грн. 15 коп. матеріали справи не містять.

На підставі наведеного, суд вважає позовні вимоги про стягнення з Відповідача 1 802 136 грн. 15 коп.. боргу за Договором поставки нафтопродуктів №2 від 01.04.2021 року обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог про стягнення з Відповідача 282 391,20 грн. пені за період з 25.05.2022 по 12.09.2022 року, 96 825,95 грн. інфляційних втрат за період з 01.06.2022 по 31.08.2022 року суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається (ст. 525 ЦК України).

В силу статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.І ст. 612 ЦК України).

У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, у відповідності до ч.6 ст.232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 5.2 укладеного між сторонами Договору поставки, за порушення строку виконання зобов`язань по оплаті за прийнятий товар, Покупець несе відповідальність перед Постачальником відповідно до цього Договору та чинного законодавства України у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення (несвоєчасного виконання, невиконання) платежу. Строк позовної давності на нараховану пеню встановлюється три роки.

Таким чином, в даному випадку і Договором, і Законом встановлено, що штрафні санкції підлягають до стягненню за весь час прострочення оплати по дату повного погашення заборгованості.

Судом встановлено, що 282 391,20 грн. пені за період з 25.05.2022 по 12.09.2022 року, 96 825,95 грн. інфляційних втрат за період з 01.06.2022 по 31.08.2022 року нараховані арифметично вірно, а відтак, до стягнення підлягає пеня 282 391,20 грн. за період з 25.05.2022 по 12.09.2022 року, 96 825,95 грн. інфляційних втрат за період з 01.06.2022 по 31.08.2022 року.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

У відповідності до пункту 4 частини 2 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Поняття і види доказів викладені у статті 73 ГПК України, згідно якої доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Згідно зі статтею 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищезазначене та те, що Позивач довів належними та допустимими доказами факт несвоєчасного виконання Відповідачем зобов`язань за Договором поставки нафтопродуктів №2 від 01.04.2021 року, а Відповідач вказаного не спростував, суд доходить висновку про задоволення позову.

На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на Відповідача, так як спір виник внаслідок його неправомірних дій.

Статтею 240 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Відповідно до цієї ж статті датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відтак датою ухвалення даного рішення є дата складення його повного тексту.

Керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства "Авіком Рівне" (33009, Рівненська область, м. Рівне, пров. Робітничий, 5, код ЄДРПОУ 30559953) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Каргес" (01004, м. Київ, вул. Антоновича, буд. 02-Б, офіс 21, код ЄДРПОУ 33744863) 1 802 136 (один мільйон вісімсот дві тисячі сто тридцять шість) грн. 15 коп. основного боргу за Договором поставки нафтопродуктів №2 від 01.04.2021 року, 282 391 (двісті вісімдесят дві тисячі триста дев`яносто одну) грн. 20 коп. пені за період з 25.05.2022 по 12.09.2022 року, 96 825 (дев`яносто шість тисяч вісімсот двадцять п`ять) грн. 95 коп. інфляційних втрат за період з 01.06.2022 по 31.08.2022 року 34970 грн. 03 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Суддя Марач В.В.