ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.01.2023 Справа № 914/1912/19

Господарський суд Львівської області у складі судді Петрашка М.М. розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом ОСОБА_1

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Лебедик-Південь"

за участю у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2

про визнання недійсними рішень загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю Лебедик-Південь від 15.12.2015р., що оформлені протоколом №2 від 15.12.2015р.

за участю представників:

від позивача не з`явився

від відповідача ОСОБА_3

від третьої особи не з`явився

Суть спору: ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду Львівської області з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Лебедик-Південь" за участю у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання недійсними рішень загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Лебедик-Південь" від 15.12.2015р., що оформлені протоколом №2 від 15.12.2015р.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 03.03.2021р. у справі №914/1912/19 визнано недійсними рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Лебедик-Південь" від 15.12.2015р., що оформлені протоколом №2 від 15.12.2019р., а також стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лебедик-Південь" на користь ОСОБА_1 1921,00 грн понесених судових витрат.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 01.06.2021р. апеляційну скаргу ОСОБА_4 від 24.03.2021р. залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Львівської області від 03.03.2021р. у справі №914/1912/19 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 29.09.2021р. касаційну скаргу ОСОБА_4 задоволено, рішення Господарського суду Львівської області від 03.03.2021р. та постанову Західного апеляційного господарського суду від 01.06.2021р. у справі №914/1912/19 скасовано, а справу №914/1912/19 направлено на новий розгляд до Господарського суду Львівської області.

Як зазначає колегія суддів Касаційного господарського суду у постанові від 29.09.2021р., у цій справі наявні обставини, які у сукупності можуть свідчити про зловживання процесуальними правами (подання штучного позову), оскільки позов про визнання недійсним рішення загальних зборів було подано 17.09.2019р. після того як ОСОБА_4 звернулася з позовом до Товариства про стягнення вартості частки (провадження у справі №914/1361/19 відкрито 24.09.2019р.).

Як вказує Верховний Суд у постанові від 29.09.2021р., позов подано ОСОБА_1 проти Товариства, єдиним учасником та директором якого є ОСОБА_3 , який як випливає з матеріалів справи, знаходиться в родинних відносинах із ОСОБА_1 (позивачка) та водночас є колишнім чоловіком скаржниці ОСОБА_4 .

Обґрунтовуючи постанову від 29.09.2021р. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду зазначає про те, що ОСОБА_3 є єдиним учасником Товариства з вересня 2019 року, а також директором Товариства з моменту його створення, і при цьому ОСОБА_3 як директору Товариства було достеменно відомо про зміни у складі учасників ще з 2015 року, але позов поданий від імені колишнього учасника ОСОБА_1 , яка мотивує пропуск позовної давності тим, що довідалася про наявність оскаржуваного рішення лише у 2019 році із матеріалів судової справи, однак разом з тим товариство (відповідач) не заявило про сплив позовної давності хоча позов подано у вересні 2019 року, а оскаржується рішення, ухвалене у грудні 2015 року.

Як також зазначено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 29.09.2021р. у даній справі, Товариство не надало суду оригінал протоколу, заявляючи про його викрадення, хоча відповідальність за зберігання документів та доступ до них має лише директор Товариства ОСОБА_3 (ст. 43 Закону "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" передбачає обов`язок директора зберігати протоколи загальних зборів протягом всього строку існування товариства).

Крім того, у постанові Верховного Суду від 29.09.2021р. зазначено, що Товариство не визнає вимог ОСОБА_4 до Товариства про виплату вартості частини майна, тому між ними є спір, який розглядається судом у справі №914/1361/19, з огляду на що колегією суддів Касаційного господарського суду зазначено, що як Товариство (відповідач), так і ОСОБА_1 (позивачка) по суті зацікавлені у визнанні рішень загальних зборів недійсними, тобто їх інтереси збігаються, що може свідчити про штучний характер поданого позову.

Також колегією суддів Касаційного господарського суду у постанові від 29.09.2021р. зазначено, що у цій справі ОСОБА_4 не була вказана позивачем як третя особа, а Товариство не подавало клопотання про її залучення, що викликає певні сумніви у добросовісності намірів та дій позивача та відповідача. ОСОБА_4 вступила у справу в якості третьої особи за власною ініціативою на підставі заяви від 18.10.2019р., за твердженням якої, ОСОБА_3 (як директор Товариства) надавав суперечливі показання свідка у цій справі та у справі №914/1361/19, таким чином порушуючи обов`язки учасника справи та свідка, які встановлені Господарським процесуальним кодексом України.

Враховуючи викладене, Верховний Суд вважає, що при новому розгляді суд має встановити обставини, які мають значення для правильного вирішення цієї справи, та визначити, чи має позов у цій справі ознаки штучного і у разі необхідності застосувати до сторін заходи запобігання зловживанню процесуальними правами, визначені Господарським процесуальним кодексом України.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 29.11.2021р. справу №914/1912/19 прийнято до розгляду та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Хід розгляду справи викладено в ухвалах суду та відображено у протоколах судового засідання.

Необхідно зазначити, що ухвалою суду від 17.02.2022р.:

- задоволено клопотання третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_4 (вх.№ 35710/20 від 15.12.2020р.) про витребування доказів, витребувавши в ОСОБА_1 заяву про своє бажання зберегти за собою громадянство України, з відміткою компетентного державного органу Російської Федерації про її отримання, а у разі неможливості подати таку заяву надати суду належним чином завірену копію паспорта громадянина Російської Федерації, виданого на ім`я позивача ОСОБА_1 ;

- задоволено клопотання третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_4 (вх.№29200/20 від 08.10.2020р.) про долучення до матеріалів справи копії звукозапису судового засідання Господарського суду Львівської області від 03.09.2019 року у справі № 914/1361/19;

- відмовлено в задоволенні клопотання третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_4 (вх.№33272/20 від 18.11.2020р.) про витребування у Господарського суду Львівської області матеріального носія, на якому міститься оригінал звукозапису судового засідання Господарського суду Львівської області від 03.09.2019 року у справі № 914/1361/19;

- задоволено клопотання третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_4 (вх.№4351/22 від 16.02.2022р.) про витребування доказів, витребувавши у керівника Товариства з обмеженою відповідальністю Лебедик-Південь ОСОБА_3 протоколи загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Лебедик-Південь", які мали місце після 15.12.2015р., а також документи, які підтверджують, що ОСОБА_4 була у встановленому порядку повідомлена про дату, час, місце проведення та порядок денний вказаних загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Лебедик-Південь";

- відмовлено у задоволенні заяви позивача про визнання доказу неналежним та недопустимим в господарській справі №914/1912/19 (вх.№31373/21 від 28.12.2021р.), в якій заявник просить суд відмовити третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача у задоволенні клопотання про долучення доказів до матеріалів справи і не приєднувати та повернути ОСОБА_4 копію паспорта громадянина Російської Федерації виданого ОСОБА_3 ;

- задоволено клопотання третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_4 (вх.№1475/22 від 19.01.2022р.) про долучення до матеріалів справи доказів, а саме копію паспорта громадянина Російської Федерації виданого ОСОБА_3

- відкладено розгляд клопотання (вх.№805/22 від 13.01.2022р.) позивача про витребування доказів щодо: 1) перетинання лінії розмежування з тимчасово окупованою територією Автономної Республіки Крим або державного кордону між Російською Федерацією та Україною в період з 01 жовтня 2015 року по 31 грудня 2015 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як громадянкою України та/або як громадянкою Російської Федерації; 2) перетинання лінії розмежування з тимчасово окупованою територією Автономної Республіки Крим або державного кордону між Російською Федерацією та Україною в період з 01 жовтня 2015 року по 31 грудня 2015 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 07.04.2018 р. дата смерті як громадянкою України та/або як громадянкою Російської Федерації.

Ухвалами суду неодноразово частково були задоволені клопотання позивача про продовження процесуального строку виконання вимог ухвали Господарського суду Львівської області від 17.02.2022р., а також неодноразово відкладався розгляд клопотання (вх.№805/22 від 13.01.2022р.) позивача про витребування доказів та клопотання (вх.№4713/22 від 21.02.2022р.) представника відповідача про застосування заходів процесуального примусу.

Ухвалою суду від 10.11.2022р.:

- відмовлено у задоволенні клопотань представника позивача (вх.№ 21419/22 від 18.10.2022р. та вх.№ 23449/22 від 10.11.2022р.) про продовження процесуального строку виконання вимог ухвали Господарського суду Львівської області від 17.02.2022 року;

- відмовлено у задоволенні клопотання позивача (вх.№805/22 від 13.01.2022р.) про витребування доказів;

- відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача (вх.№ 4713/22 від 21.02.2022р.) про визнання зловживання процесуальними правами;

- до матеріалів справи долучено матеріали реєстраційної справи Товариства з обмеженою відповідальністю «Лебедик-Південь», що були отримані судом 19.09.2022р. з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Вказаною ухвалою суду від 10.11.2022р. було також закрито підготовче провадження у справі №914/1912/19 та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач та третя особа в судове засідання 05.01.2023р. не з`явилися, причин неявки не повідомили, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник відповідача в судовому засіданні 05.01.2023р. проти задоволення позовних вимог не заперечив.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши представника відповідача, суд встановив таке.

20.04.2015р. на підставі рішення установчих зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Лебедик-Південь", оформленого протоколом №1 від 20.04.2015р. було створене та зареєстроване Товариство з обмеженою відповідальністю "Лебедик-Південь" (ідентифікаційний код юридичної особи 39754831).

Для забезпечення фінансово-господарської діяльності товариства за рахунок грошових і майнових внесків учасників в Товаристві з обмеженою відповідальністю "Лебедик-Південь" був створений статутний капітал в розмірі 2000000,00 грн. Учасниками та засновниками вказаного товариства виступили ОСОБА_4 з часткою 50% статутного капіталу (майновий внесок); ОСОБА_5 з часткою 40% статутного капіталу (грошовий внесок в сумі 800000 грн.) та ОСОБА_1 з часткою 10% статутного капіталу (грошовий внесок в сумі 200000 грн.).

13.04.2016р. та 14.04.2016р. ОСОБА_1 сплачено грошовий внесок в розмірі 200000,00 грн., що підтверджується квитанціями до прибуткових касових ордерів від 13.04.2016р. №ПКО01-04/2016 на суму 150000,00 грн та від 14.04.2016р №ПКО02-04/2016 на суму 50000,00 грн.

Як стверджує позивач, 27.08.2019р., перебуваючи в м.Херсон, з листа ТзОВ «Лебедик-Південь» №3-08/2019 від 27.08.2019 р. їй стало відомо про судовий розгляд Господарським судом Львівської області господарської справи №914/1361/19 за позовом учасниці ТзОВ «Лебедик-Південь» ОСОБА_4 до ТОВ «Лебедик-Південь» про стягнення заборгованості з виплати вартості частини майна товариства в сумі 1000000,00 грн. ОСОБА_4 в якості доказу у вказаній господарській справі №914/1361/19 було подано копію протоколу №2 загальних зборів учасників ТзОВ «Лебедик-Південь» від 15.12.2015р.

Копію даного протоколу №2 від 15.12.2015р. з копіями матеріалів позовної заяви ОСОБА_4 було долучено до листа ТзОВ «Лебедик-Південь» №3-08/2019 від 27.08.2019р. Як вказано у позовній заяві, зі змісту копії даного протоколу №2 від 15.12.2015р. позивачу стало відомо, що 15.12.2015р. Товариством з обмеженою відповідальністю "Лебедик-Південь" було проведено загальні збори учасників товариства.

Так, відповідно до вказаного протоколу №2 від 15.12.2015р. зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Лебедик-Південь" прийнято рішення про задоволення заяви ОСОБА_4 про її вихід зі складу учасників товариства і передано належну їй частку у розмірі 1000000,00 грн. в грошовій формі, зменшено статутний капітал товариства до 1000000,00 грн., здійснено перерозподіл часток товариства, згідно із яким частка ОСОБА_5 становить 80% (800000,00 грн.) статутного капіталу товариства, а частка ОСОБА_1 складає 20% (200000,00 грн.) статутного капіталу товариства, затверджено статут ТзОВ «Лебедик-Південь» в новій редакції, уповноважено директора Товариства ОСОБА_3 здійснити державну реєстрацію вказаних змін.

15.12.2015р. державним реєстратором Реєстраційної служби Кам`янко-бузького районного управління юстиції Львівської області Кульбою Іванною Михайлівною на підставі запису в ЄДРЮОФОПГФ №1001047 від 15.12.2015р. була здійснена державна реєстрація змін на підставі оспорюваного рішення загальних зборів учасників ТзОВ «Лебедик-Південь», оформленого протоколом №2 від 15.12.2015р.

Як стверджує ОСОБА_1 , про скликання 15.12.2015р. даних загальних зборів учасників товариства, про їх проведення, про порядок денний таких та про прийняття зазначених вище рішень їй стало відомо лише 27.08.2019р. з листа ТзОВ «Лебедик-Південь» №3-08/2019 від 27.08.2019р. та приєднаних до нього копій документів.

При цьому, позивач також стверджує, що про ці збори і прийняті рішення 15.12.2019р. також не було відомо і її матері учасниці товариства ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 09.10.2018р., виданим Залізничним районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області.

Також позивач зазначає, що 15.12.2015р. на день проведення загальних зборів учасників товариства вона ОСОБА_1 , і її матір ОСОБА_5 , знаходилися на окупованій російською федерацією території Автономної Республіки Крим в місті Керчі, а відтак, фізично не могли брати участь в зборах.

Крім того, як стверджує позивач, з метою забезпечення пересилання і отримання кореспонденції з території України, участі ОСОБА_1 та ОСОБА_5 в управлінні справами товариства, у зв`язку з призупиненням поштового зв`язку з АР Крим, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 листами від 15.09.2015р. було повідомлено ТзОВ «Лебедик-Південь» про адресу, за якою учасники ОСОБА_1 та ОСОБА_5 просили ТзОВ «Лебедик-Південь» повідомляти їх письмово про господарську діяльність, скликання, порядок денний, дату, час та місце проведення чергових та позачергових загальних зборів (79016, Україна, м. Львів, Львів-16 а/с 1642).

Однак, як зазначає позивач, жодних повідомлень про скликання 15.12.2015р. загальних зборів учасників товариства з порядком денним, дати, місця, часу проведення таких ні на адресу реєстрації ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), ні на адресу реєстрації матері ОСОБА_5 ( АДРЕСА_2 ,) ні на адресу, зазначену в листах «Про письмові повідомлення учасників ТзОВ «Лебедик-Південь» від 15.09.2015р. (79016, Україна, м. Львів, Львів-16 а/с 1642) ні ОСОБА_1 , ні її матері ОСОБА_5 не надходило.

ОСОБА_1 стверджує, що 15.12.2015р. на день проведення загальних зборів учасників, ні вона, ні ОСОБА_5 на таких зборах присутні не були, участі у голосуванні при прийнятті оскаржуваного рішення, оформленого протоколом №2 від 15.12.2015р. не приймали, будь-яких документів, в тому числі даного протоколу, не підписували та фактично знаходилися на окупованій російською федерацією території АР Крим в місті Керчі.

Крім того, як зазначено в позовній заяві, в порушення вимог пункту 8.1. статуту, з недотримання тримісячного строку попередження учасником про вихід з товариства, заява про вихід ОСОБА_4 від 13.11.2015р. була передчасно та незаконно розглянута і задоволена товариством. Тобто на думку позивача, рішення про виплату ОСОБА_4 вартості частки в статутному капіталі в розмірі 1000000,00 грн., оформлене протоколом №2 від 15.12.2015р, прийнято з порушенням встановленого чинним законодавством України порядку, оскільки такий розмір не відповідав дійсній ринковій вартості частки, а вартість частки не була визначена експертною оцінкою.

Таким чином, враховуючи наведені обставини, ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду Львівської області та просить визнати недійсними рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Лебедик-Південь" від 15.12.2015р., що оформлені протоколом №2 від 15.12.2015р.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог не заперечив. Як вказав відповідач у відзиві на позовну заяву, в позовній заяві обставини викладені позивачем правильно.

Крім цього, у заяві (вх. № 8746/20 від 18.02.2020р.) представник відповідача заявив, що 04.01.2017р. оригінал протоколу зборів № 2 від 15.12.2015р. було викрадено з його особистими речами. До заяви долучено Витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, заслухавши представника відповідача, суд дійшов висновку відмовити у задоволенні позову з таких підстав.

Частиною 1 статті 4 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Згідно із частиною 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до частини 7 статті 4 Господарського процесуального кодексу України, жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному законом порядку.

Частиною 1 статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із частиною 1 статті 10 Закону України "Про господарські товариства" (в редакції чинній станом на 15.12.2015р.), учасники товариства мають право:

а) брати участь в управлінні справами товариства в порядку, визначеному в установчих документах, за винятком випадків, передбачених цим Законом;

б) брати участь у розподілі прибутку товариства та одержувати його частку (дивіденди). Право на отримання частки прибутку (дивідендів) пропорційно частці кожного з учасників мають особи, які є учасниками товариства на початок строку виплати дивідендів;

в) вийти в установленому порядку з товариства;

г) одержувати інформацію про діяльність товариства. На вимогу учасника товариство зобов`язане надавати йому для ознайомлення річні баланси, звіти товариства про його діяльність, протоколи зборів;

д) здійснити відчуження часток у статутному (складеному) капіталі товариства, цінних паперів, що засвідчують участь у товаристві, в порядку, встановленому законом.

Частиною 2 статті 10 Закону України "Про господарські товариства" (в редакції чинній станом на 15.12.2015р.), учасники можуть мати також інші права, передбачені законодавством і установчими документами товариства.

Відповідно до статті 58 ЗУ "Про господарські товариства" (в редакції чинній станом на 15.12.2015р.), вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори учасників. Вони складаються з учасників товариства або призначених ними представників. Учасники мають кількість голосів, пропорційну розміру їх часток у статутному капіталі.

Статтею 60 ЗУ "Про господарські товариства" (в редакції чинній станом на 15.12.2015р.) визначено, що загальні збори учасників вважаються повноважними, якщо на них присутні учасники (представники учасників), що володіють у сукупності більш як 50 відсотками голосів. Установчими документами товариств, у статутному капіталі яких відсутня державна частка, може бути встановлений інший відсоток голосів учасників (представників учасників), за умови присутності яких загальні збори учасників вважаються повноважними.

Згідно п. 6.10. Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Лебедик-Південь", затвердженого установчими зборами учасників від 20.04.2015р., загальні збори учасників є повноважними, якщо на них присутні учасники (представники учасників), що володіють 60 відсотками голосів.

До виключної компетенції загальних зборів учасників товариства відноситься внесення змін до статуту товариства, зміна розміру його статутного капіталу (п.6.2.2. Статуту).

Пунктом 6.3. Статуту визначено, що рішення по пп. 6.2.1., 6.2.2., 6.2.7. вважається прийнятим, якщо за нього голосують учасники, що володіють в сукупності більш як 50 відсотками загальної кількості голосів учасників товариства. З решти питань приймається простою більшістю голосів.

Відповідно до п.8.1. Статуту, учасник товариства може будь-який час вийти з нього, попередивши про це товариство не пізніше ніж за 3 (три) місяці до виходу.

В матеріалах справи міститься заява ОСОБА_4 про вихід з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лебедик-Південь", яка 13.11.2015р. засвідчена приватним нотаріусом Кам`янко-Бузького районного нотаріального округу, зареєстрована в реєстрі за № 3416.

Перш за все слід зазначити, що відповідно до Закону "Про господарські товариства" (який діяв на момент проведення загальних зборів 15.12.2015р.) товариство позбавлене права надавати згоду на вихід учаснику незалежно від розміру його частки, учасник вважається таким, що вийшов з дати подання заяви товариству (правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 28.11.2018 №903/568/17, від 24.09.19 у справі №917/1915/16, від 12.09.2019 у справі №908/442/18).

Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до протоколу №2 від 15.12.2015р. зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Лебедик-Південь" прийнято рішення про задоволення заяви ОСОБА_4 про її вихід зі складу учасників товариства та передано належну їй частку у розмірі 1000000,00 грн. в грошовій формі, що становить 50% статутного капіталу товариства, зменшено статутний капітал товариства до 1000000,00 грн., здійснено перерозподіл часток товариства, згідно із яким частка ОСОБА_5 становить 80% (800000,00 грн.) статутного капіталу товариства, а частка ОСОБА_1 складає 20% (200000,00 грн.) статутного капіталу товариства, затверджено статут ТзОВ «Лебедик-Південь» в новій редакції, уповноважено директора Товариства ОСОБА_3 здійснити державну реєстрацію вказаних змін.

Належить зазначити, що відповідно до п. 3.2. Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Лебедик-Південь", затвердженого установчими зборами учасників від 20.04.2015р., ОСОБА_4 внесено майновий внесок до статутного капіталу товариства (квартира, земельна ділянка, садовий будинок), що становить 50 % статутного капіталу. Розмір майнового внеску складає 1 000 000,00 грн.

Відповідно до частини 1 статті 54 ЗУ "Про господарські товариства" (в редакції чинній станом на 15.12.2015р.), при виході учасника з товариства з обмеженою відповідальністю йому виплачується вартість частини майна товариства, пропорційна його частці у статутному капіталі. Виплата провадиться після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з товариства, і в строк до 12 місяців з дня виходу. На вимогу учасника та за згодою товариства вклад може бути повернуто повністю або частково в натуральній формі.

З вищенаведеного та протоколу №2 від 15.12.2015р. вбачається, що збори учасників Товариства вирішили передати ОСОБА_4 належну їй частку, шляхом виплати вартості майна в грошовій формі та у розмірі 1000000,00 грн.

Втім, спір щодо виплати вартості частини майна пропорційно до частки, що належала ОСОБА_4 , є предметом розгляду в іншій справі № 914/1361/19.

З приводу наявності чи відсутності оригіналу протоколу суд зазначає, що 19.09.2022р. судом отримано матеріали реєстраційної справи Товариства з обмеженою відповідальністю «Лебедик-Південь» з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, в яких міститься протокол № 2 зборів учасників від 15.12.2022р., який відповідає протоколу, що поданий учасниками справи.

Зі змісту заяви свідка (а.с. 116) з урахуванням заяви представника відповідача (а.с. 15), 04.01.2017р. оригінал протоколу № 2 зборів учасників від 15.12.2022р. було викрадено.

Проте, вищенаведені обставини не спростовують факту складення та підписання протоколу, водночас 15.12.2015р. вказаний протокол зборів поданий державному реєстратору з іншими документами для вчинення реєстраційних дій, що підтверджується матеріалами реєстраційної справи та заявою свідка.

Щодо твердження позивача про те, що позивач не був повідомлений про скликання загальних зборів учасників товариства, про їх проведення 15.12.2015р. та про порядок денний таких зборів слід зазначити, що навіть за відсутності доказів повідомлення учасника про проведення загальних зборів це не є підставою для визнання недійсним рішення загальних зборів учасників з огляду на присутність його на зборах (постанова КГС ВС від 28.03.2018р. у справі №910/22291/16).

Крім того, як зазначено у постанові КГС ВС від 16.05.2018р. у справі №916/2241/17, несвоєчасне повідомлення про скликання загальних зборів компанії не свідчить про порушення прав позивача, зважаючи на його присутність на цих зборах. Не всі порушення законодавства, допущені під час скликання та проведення загальних зборів юридичної особи, є підставами для визнання недійсними прийнятих ними рішень.

Так, в матеріалах справи відсутні докази повідомлення позивача про скликання загальних зборів, фактичного місця та часу їх проведення судом не встановлено. Проте, згідно протоколу № 2 від 15.12.2015р., місцем проведення загальних зборів є с.Старий Яричів.

Втім, як зазначив Верховний Суд у постанові від 29.09.2021р. у даній справі № 914/1912/20, у товариствах, які працюють як родинний бізнес, доволі часто учасники не дотримуються формальних правил скликання та проведення загальних зборів. Звичайною практикою є підготовка необхідних рішень та їх підписання учасниками товариства у зручному для них місці та у зручний час. Законодавство станом на грудень 2015 року не вимагало наявності нотаріального посвідчення справжності підписів на статуті та протоколі зборів. Неспівпадіння реального місця проведення зборів із зазначеним в протоколі не є безумовною підставою для визнання рішення загальних зборів недійсними. Порушення порядку повідомлення учасників або недотримання формальної процедури проведення зборів також не є безумовною підставою для визнання рішень недійсними, якщо буде доведено, що всі учасники погодилися з такою спрощеною формою волевиявлення.

ОСОБА_1 стверджує, що їй стало відомо про загальні збори лише 27.08.2019р. з листа ТзОВ «Лебедик-Південь» №3-08/2019 від 27.08.2019р., проте суд зазначає, що таке твердження не відповідає дійсності, адже як вбачається із матеріалів справи, а саме із долученого до матеріалів справи свідоцтва про право на спадщину №2741 від 01.10.2019р., ОСОБА_1 відмовилась від прийняття спадщини частки в статутному фонді ТзОВ «Лебедик-Південь», яка складає 80%, що належала померлій ОСОБА_5 , як учаснику вказаного товариства.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме із свідоцтва про смерть (серія НОМЕР_2 від 09.10.2018р) ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . При цьому, відповідно статей 1270, 1273 ЦК України, для прийняття чи відмови від прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до свідоцтва про спадщину, частку в статутному фонді ТзОВ «Лебедик-Південь», яка складає 80%, що належала померлій ОСОБА_5 , набув ОСОБА_3 . 02.10.2019р. ОСОБА_3 подав нотаріально посвідчену заяву про вступ до складу учасників ТОВ «Лебедик-Південь» з 80% частки у статутному капіталі товариства, яку успадкував.

Тим не менше, станом на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , матері позивачки, належала частка, що складає 80 % у статутному капіталі ТОВ «Лебедик-Південь». При цьому, до проведення загальних зборів 15.12.2015р. ОСОБА_5 належала лише частка, що складає 40 %, а позивачу 10 % у статутному капіталі Товариства.

Проте, окрім рішення загальних зборів від 15.12.2015р., в матеріалах справи відсутні інші рішення загальних зборів Товариства чи правочини, за яких позивачка додатково набула 10 %, а її мати 40 % частки у статутному капіталі Товариства.

Таким чином, аналізуючи вищенаведене, на час прийняття спадщини, шляхом подання заяви про прийняття та відмову від прийняття спадщини як позивачка так і ОСОБА_3 фактично погоджувались з рішеннями загальних зборів Товариства від 15.12.2015р. та схвалювали їх, а відповідно визнавали і сам факт проведення цих зборів.

До того ж слід зазначити, що окрім копії протоколу загальних зборів від 15.12.2015р., є копія статуту Товариства, затвердженого рішенням загальних зборів від 15.12.2015р. і підписаного ОСОБА_1 , у якому зазначено, що учасниками Товариства є позивачка та її мати ОСОБА_5 .

Поряд з цим, третьою особою у даній справі долучено до пояснень (вх. № 45847/19 від 05.11.2019р.) копію протоколу загальних зборів Товариства № 1-04/2017 від 14.04.2017р., відповідно до якого, загальними зборами Товариства вже після 15.12.2015р. проводилися збори, на яких були присутні лише два учасника, і ухвалювалися рішення, за які голосували лише два учасники - позивачка та її мати. Вказані обставини не спростовані.

З урахуванням викладених обставин (вчинення низки дій, які свідчать про визнання як позивачкою, так і відповідачем факту виходу ОСОБА_4 зі складу учасників Товариства у грудні 2015 року), відбулося фактичне волевиявлення учасників Товариства 15.12.2015р. шляхом підписання протоколу загальних зборів та нової редакції статуту без формального їх скликання та проведення. Іншого судом не встановлено.

Як вбачається із протоколу зборів учасників товариства №2 від 15.12.2015р. в ньому міститься підпис ОСОБА_1 . При цьому докази того, що вказаний підпис належить не ОСОБА_1 , а іншій особі в матеріалах справи відсутні.

Висновок експерта №1-12/01 від 12.01.2021р., відповідно до якого підпис від імені ОСОБА_1 , зображення якого міститься в графі: "Голова Загальних зборів Учасників Голуб Юлія Володимирівна", наданої на експертизу електрофотокопії протоколу №2 загальних зборів Товариства від 15.12.2015, виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою з наслідуванням справжнього підпису останньої, не є допустимим доказом, оскільки такий висновок експерта був складений без дотримання відповідного порядку, передбаченого законом. Експертне дослідження було проведене без використання оригіналів документів, які містять підписи, а також без відбору вільних, умовно-вільних, експериментальних зразків почерку (Постанова Верховного Суду від 29.09.2021р. у даній справі № 914/1912/20).

Твердження позивача про те, що про збори учасників і прийняті рішення 15.12.2015р. також не було відомо і її матері учасниці товариства ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , є лише твердженням та не може братись судом до уваги з об`єктивних причин. Водночас, як встановлено судом вище, на час відкриття спадщини ОСОБА_5 належала частка, яка складає не 40, а 80 відсотків у статутному капіталі товариства.

Щодо твердження позивача про те, що 15.12.2015р., тобто станом на день проведення загальних зборів учасників товариства ОСОБА_1 знаходилися на окупованій російською федерацією території Автономної Республіки Крим в місті Керчі, а відтак, фізично не могла брати участь в зборах, суд зазначає таке.

Ухвалою суду від 17.02.2022р. витребувано в ОСОБА_1 заяву про своє бажання зберегти за собою громадянство України, з відміткою компетентного державного органу російської федерації про її отримання і у разі неможливості подати таку заяву зобов`язано надати суду належним чином завірену копію паспорта громадянина російської федерації, виданого на ім`я позивача ОСОБА_1 та зобов`язано ОСОБА_1 надати (надіслати) суду зазначені докази протягом 15 календарних днів з дати складення повного тексту цієї ухвали.

Метою витребування таких доказів було встановлення факту можливості перетину позивачкою лінії розмежування з Автономною Республікою Крим або державного кордону України не тільки з паспортом громадянина України, а й з паспортом громадянина російської федерації, і відповідно можливості взяти участь у загальних зборах учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Лебедик-Південь" 15.12.2015р.

Крім того, необхідність в отриманні від позивачки паспорта громадянина російської федерації (у разі його наявності) у суду виникла задля отримання більш точної інформації про особу ОСОБА_1 з метою розгляду наявного в матеріалах справи її клопотання (вх. № 805/22 від 13.01.2022р.) про витребування в Головному центрі оброки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, зокрема інформації щодо перетинання позивачем лінії розмежування з тимчасово окупованою територією Автономної Республіки Крим або державного кордону між російською федерацією та Україною як громадянкою російської федерації.

Інформація щодо перетинання позивачем державного кордону України чи лінії розмежування з тимчасово окупованою територією АР Крим як громадянкою України міститься у матеріалах справи.

Ухвалами суду неодноразово частково задовольнялись клопотання позивача про продовження процесуального строку виконання вимог ухвали Господарського суду Львівської області від 17.02.2022р. Втім, вимоги ухвали суду від 17.02.2022р. позивачем не виконано.

Ухвалою суду від 10.11.2022р. було відмовлено у задоволенні клопотань представника позивача про продовження процесуального строку виконання вимог ухвали Господарського суду Львівської області від 17.02.2022 року, а також відмовлено у задоволенні клопотання позивача (вх.№805/22 від 13.01.2022р.) про витребування доказів, зокрема з підстав не наведення позивачем обставин, які у повній мірі виключали та виключають можливість надати докази про які йдеться в ухвалі суду від 17.02.2022р., зокрема з урахуванням положень статті 96 Господарського процесуального кодексу України (електронні докази).

Учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні (ст.42 ГПК).

Відповідно до частини 4 статті 13 ГПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 10 статті 81 ГПК України передбачено, що у разі неподання учасником справи витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання та яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання таких доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

Таким чином, позивачкою не підтверджено обставин, які у повній мірі виключали можливість перетину нею лінії розмежування з тимчасово окупованою територією Автономної Республіки Крим або державного кордону України і відповідно можливості взяти участь у загальних зборах учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Лебедик-Південь" 15.12.2015р. Тобто позивачка могла прийняти громадянство російської федерації та перетнути лінію розмежування з тимчасово окупованою територією АРК, або державний кордон між російською федерацією та Україною і взяти участь у загальних зборах 15.12.2015р.

Відповідно до постанови Пленуму ВГСУ від 25.02.2016 №4 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин" господарським судам під час вирішення спорів, що виникають з корпоративних відносин, було рекомендовано з`ясовувати наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного права або законного інтересу в правовідносинах, на захист яких подано позов, а також питання про наявність чи відсутність факту їх порушення, невизнання або оспорювання.

Пленумом ВСУ в постанові від 24.10.2008р. №13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" надавалися аналогічні рекомендації щодо розгляду конкретної категорії корпоративних спорів спорів про визнання недійсними рішень загальних зборів. Зокрема, Пленумом ВСУ зазначено таке: суди мають враховувати, що для визнання недійсним рішення загальних зборів товариства необхідно встановити факт порушення цим рішенням прав та законних інтересів учасника (акціонера) товариства. Якщо за результатами розгляду справи факт такого порушення не встановлено, господарський суд не має підстав для задоволення позову.

У постановах від 16.05.2018р. у справі №923/567/17, від 17.07.2018 у справі №916/2386/17, від 24.10.2018 у справі №925/973/17, від 24.10.2018 у справі №925/644/17, КГС ВС також акцентує увагу на тому, що для визнання недійсним рішення загальних зборів товариства необхідно встановити факт порушення цим рішенням прав та законних інтересів учасника (акціонера) товариства. Якщо за результатами розгляду справи факт такого порушення не встановлено, господарський суд не має підстав для задоволення позову.

При вирішенні питання про недійсність рішень загальних зборів у зв`язку з іншими порушеннями, тобто з підстав, які не є безумовними згідно із законом, допущеними під час скликання та проведення загальних зборів, необхідно встановити факт порушення цим рішенням прав та законних інтересів учасника (акціонера) товариства, а також оцінити, наскільки ці порушення могли вплинути на прийняття загальними зборами відповідного рішення.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Позивачка стверджує, що рішення загальних зборів прийняті з порушенням встановленої статутом процедури розгляду заяви учасника про вихід з товариства, також стверджує, що ухвалені рішення загальних зборів суперечать Закону України «Про господарські товариства», що завдає значної майнової шкоди позивачу як учаснику товариства, створюючи ризик завдання товариству значних збитків.

Перш за все, яким чином рішення загальних зборів від 15.12.2015р. завдають значної майнової шкоди позивачу поданими доказами не доведено. Також позивачем не доведено порушення прав позивача у зв`язку з прийняттям рішень загальних зборів від 15.12.2015р. у частині зменшення статутного капіталу товариства у зв`язку з виходом учасника з товариства та як наслідок перерозподілу часток.

В матеріалах справи міститься оригінал заяви ОСОБА_1 від 27.08.2019 р. про вихід зі складу засновників Товариства (т.1, а.с. 214). З позовною заявою до суду позивач звернувся 16.09.2019р.

Позиція Верховного Суду про те, що учасник, який вибув зі складу юридичної особи, може бути стороною корпоративного спору про визнання недійсними інших рішень юридичної особи, якщо ці рішення прийняті в період до виходу (виключення) учасника, а відповідні вимоги обґрунтовуються порушенням його корпоративних прав на момент прийняття такого рішення, є усталеною (постанови Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 908/2027/16; від 18.04.2018 року у справі №908/1571/16; від 27.08.2019 у справі №904/24/19, від 05.03.2020 у справі №918/703/18).

В матеріалах справи міститься заява ОСОБА_4 про вихід з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лебедик-Південь", яка 13.11.2015р. засвідчена приватним нотаріусом Кам`янко-Бузького районного нотаріального округу, зареєстрована в реєстрі за № 3416.

Як вже було зазначено судом вище, рішення загальних зборів Товариства з питання виходу учасника зі складу Товариства не має юридичного значення. Відповідно до Закону "Про господарські товариства" (який діяв на момент проведення загальних зборів 15.12.2015р.) товариство позбавлене права надавати згоду на вихід учаснику незалежно від розміру його частки, учасник вважається таким, що вийшов з дати подання заяви товариству (правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 28.11.2018 №903/568/17, від 24.09.19 у справі №917/1915/16, від 12.09.2019 у справі №908/442/18).

Після виходу учасника товариство набуває обов`язок виплатити такому учаснику вартість частини майна товариства, пропорційну частці учасника у статутному капіталі. Цей обов`язок не залежить від наявності рішення загальних зборів про таку виплату.

Спір щодо виплати вартості частини майна пропорційно до частки, що належала ОСОБА_4 , є предметом розгляду в іншій справі № 914/1361/19, про що на дату подання позову позивачу було відомо. Рішення щодо розміру такої виплати вплине на права і обов`язки самого Товариства, а не позивачки, яка вийшла зі складу Товариства у серпні 2019 року.

Суд вважає, що підстави позову та твердження позивача фактично зводяться лише до порушення порядку під час скликання та проведення загальних зборів, передбаченого законом та статутом, оцінку яким надано судом вище.

Проте, судом не встановлено факту порушення прав та законних інтересів позивача оскаржуваними рішеннями загальних зборів від 15.12.2015р.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи наведені норми законодавства та встановлені судом обставини, зважаючи на предмет та підстави позову, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Витрати по сплаті судового збору у відповідності до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України слід покласти на позивача, оскільки у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись статтями 2, 13, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

1. У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку у відповідності до Глави 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 16.01.2023р.

Суддя Петрашко М.М.