ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" січня 2023 р. Справа №907/268/22

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:

головуючого (судді-доповідача): Бойко С.М.,

суддів: Зварич О.В.,

Якімець Г.Г.,

секретар судового засідання Яремко О.А.,

явка учасників справи:

від позивача Завада Т.Р. адвокат (ордер серія ВС № 1065153 від 05.07.2021)

від відповідача Сатмарі Н.М. представник (Виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань)

від третіх осіб не з`явилися

за участі прокурора Винницька Л.М.

розглянув апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області за № 9-7-0.7-3535/2-22 від 11.11.2022

на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 04.11.2022 про забезпечення позову, суддя Пригуза П.Д., м. Ужгород, в справі № 907/268/22

за позовом Середнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області, смт. Середнє Закарпатської області

до відповідача Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, м. Ужгород

за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:

1. Державне підприємство "Червона зірка", с. Кибляри Ужгородського району, Закарпатської області

2. Міністерство економіки України, м. Київ

3. Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях, м. Львів

за участі прокурора - Закарпатської обласної прокуратури

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

16.05.2022 Середнянська селищна рада звернулась до Господарського суду Закарпатської області з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області за участю третіх осіб без самостійних виог на стороні відповідача: ДП "Червона зірка", Міністерства економіки України, Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях та за участю Закарпатської обласної прокуратури про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, а саме:

-визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області щодо неприйняття рішень про припинення права постійного користування земельними ділянками та передачу їх до земель запасу Середнянської селищної ради та зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області прийняти рішення про припинення належного ДП "Червона Зірка" права постійного користування земельними ділянками, а саме:

- площею 1627 гектарів, в межах за планом землекористування згідно державного акту на право постійного користування землею серії ЗК № 012-00051, зареєстрованому в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 41 відповідно до рішення Пацканівської сільської ради народних депутатів від 29 квітня 1992 року, № 11;

- площею 2805 гектарів, в межах за планом землекористування, згідно державного акту на право постійного користування землею Серії ЗК № 012-00052, зареєстрованому в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №1 відповідно до рішення Пацканівської сільської ради народних депутатів від 17 вересня 1992 року, № 15;

Підставами припинення права постійного користування земельними ділянками позивач наводить відсутність сплати за користування земельними ділянками та їх не використання третьою особою, що суперечить вимогам статей 162, 163 Земельного кодексу України, статей 35, 36, 37 Закону України Про охорону земель та наводить інші підстави.

Зазначає, що бездіяльність відповідача порушує його законні очікування на реалізацію належного йому права отримати земельні ділянки державної власності в комунальну.

Порушене своє право також обгрунтовує Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», де орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування.

Короткий зміст заяви про забезпечення позову.

03.11.2022 до Господарського суду Закарпатської області від Середнянської селищної ради надійшла заява про забезпечення позову (вх. № 02.3.1-02/5945/22 від 03.11.2022), в якій заявник просить вжити наступні заходи забезпечення позову:

накласти арешт на всі земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні ДП "Червона Зірка" згідно з державними актами на право постійного користування землею серії ЗК №012-00051, серії ЗК №012-00052, а також інші земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні ДП "Червона Зірка".

Зазначена заява про забезпечення позову мотивована тим, що згідно з державним актом на право постійного користування землею серії ЗК №012-00051 та ЗК №012-00052 ДП "Червона Зірка" надано у постійне користування 1627 гектарів та відповідно 2805 гектарів землі в межах згідно з планом землекористування. Землю надано для сільськогосподарського використання. Позивач покликається на те, що у випадку задоволення позовних вимог та виконання рішення суду в Середнянської територіальної громади виникне право комунальної власності на відповідні земельні ділянки. То ж, відповідно, селищна рада могла б провести їх передачу в оренду на конкурсній основі, що дозволило би залучити значні кошти для місцевого бюджету. У позивача, як органу місцевого самоврядування виникли правомірні очікування щодо можливості переходу відповідних земельних ділянок у комунальну власність внаслідок припинення права постійного користування.

Заявник просить взяти до уваги те, що 11.10.2022 ДП Добробуд Закарпатської обласної державної адміністрації звернулося до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області з листом за № 04-10/22 від 11.10.2022, в якому, зокрема, враховуючи пропозиції Закарпатської обласної військової адміністрації від 26.08.2022 № 8426/06-21, просить припинити право постійного користування земельними ділянками придатними для ведення сільського господарства ДП Агропромислова фірма Леанка та надати їх у постійне користування Державному підприємству Добробуд Закарпатської обласної державної адміністрації, без зміни їх меж та цільового призначення.

Зазначає, що у провадженні Господарського суду Закарпатської області перебуває справа за № 907/269/22 за позовом Середнянської селищної ради Ужгородського району до Головного управління Держгеокадасту у Закарпатській області за участі третьої особи ДП "Агропромислова фірма Леанка" та Фонду державного майна України з аналогічними позовними вимогами про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

На переконання позивача, вказані дії можуть свідчити про те, що Закарпатська обласна державна адміністрація опосередковано через ДП Добробуд Закарпатської обласної державної адміністрації, попередньо замовивши проведення інвентаризації земель та земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які на сьогодні перебувають у постійному користуванні ДП "Червона Зірка", має намір вилучити земельні ділянки із постійного користування ДП "Червона Зірка".

Позивач вважає, що у разі вилучення земельних ділянок із постійного користування ДП "Червона Зірка", вирішення спору в даній справі не призведе до ефективного захисту порушених прав позивача, оскільки в такому разі відповідач у справі Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області не матиме можливості прийняти рішення про припинення належного ДП "Червона Зірка" права постійного користування земельними ділянками та їх передачу до земель запасу Середнянської селищної ради у зв`язку із прийняттям рішення про припинення права постійного користування. Зазначене, може зробити неможливим відновлення його порушених інтересів та виконання ймовірного рішення суду за заявленими позовними вимогами, у зв`язку із чим необхідним є застосування заходів забезпечення позову.

Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 04.11.2022 заяву Середнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області про забезпечення позову від 02.11.2022 - задоволено. Накладено арешт на всі земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні ДП "Червона Зірка", в тому числі згідно з Державними актами на право постійного користування землею Серії ЗК №012-00051, Серії ЗК №012-00052, а також інші земельні ділянки, що перебувають у постійному користуванні ДП "Червона Зірка".

Ухвала суду мотивована тим, що у разі вилучення земельних ділянок із постійного користування ДП "Червона Зірка", вирішення спору в цій справі не призведе до ефективного захисту порушених прав позивача, тому наявні правові підстави для задоволення заяви позивача та накладення арешту на всі земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні ДП "Червона Зірка" згідно з Державними актами на право постійного користування землею серії ЗК №012-00051, серії ЗК №012-00052, а також інші земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні ДП "Червона Зірка".

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Відповідач (Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області) подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що ухвала суду першої інстанції прийнята з порушенням вимог норм матеріального та процесуального права.

Покликається на те, що заявник в заяві про забезпечення позову зазначив, що у випадку задоволення позовних вимог у даній справі та виконання рішення суду, у Середнянської територіальної громади виникне право комунальної власності на відповідні земельні ділянки. Відповідач не погоджується із зазначеним обгрунтуванням заявника, оскільки такі твердження не підкріплені жодними нормативно правовими актами чинного законодавства.

Вважає, що позивач не надав достатніх доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, його ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Саме лише припущення позивача щодо можливості розпорядження земельною ділянкою для надання у власність та/або користування чи зміни її статусу із земель сільськогосподарського призначення державної власності за результатом розгляду клопотання ДП «Добробуд» без надання відповідних підтверджуючих доказів/документів не може слугувати підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

Також, апелянт вважає, що позивач (заявник) не довів, що його охоронювані законом права та інтереси є порушеними внаслідок дій або бездіяльності відповідача.

Апелянт звертає увагу на те, що задоволивши заяву про забезпечення позову, суд наклав арешт на земельні ділянки державної форми власності, які зареєстровані за Головним управлінням Держгеокадастру у Закарпатській області, як власником спірних земельних ділянок, та на права і обов`язки якого прямо впливає ухвалене в справі рішення.

Просить скасувати ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 04.11.2022 у справі №907/268/22 та відмовити в задоволенні заяви Середнянської селищної ради про забезпечення позову.

Узагальнені доводи та заперечення позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач погоджується з висновками місцевого господарського суду, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу місцевого господарського суду без змін.

В обгрунтування відзиву на апеляційну скаргу зазначає, що дії ДП «Добробуд» та Держгеокадастру можуть вплинути на ефективний захист прав та інтересів позивача. У позивача наявний майновий інтерес, пов`язаний з правом правомірного очікування (законне сподівання).

Звертає увагу на те, що саме з огляду на звернення ДП «Добробуд» до Держгеокадастру із клопотанням, та обгрунтовану потенційну можливість для відповідача вчинити окремі дії, спрямовані на збереження державної форми власності на земельну ділянку позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову.

Припущення позивача щодо неможливості виконання рішення суду в наступному через дії Держгеокадастру є достатньо обгрунтованими, оскільки відповідають як вимогам закону, так і підтверджуються фактичними доказами, доданими до заяви.

Сама бездіяльність Держгеокадастру щодо неприйняття рішення про припинення права постійного користування та передачі спірних земельних ділянок до земель запасу селищної ради є порушенням права правомірного очікування селищної ради, оскільки за таких обставин позивач не може реалізувати належне йому право отримати земельні ділянки державної власності у комунальну.

Вважає аргументи апелянта невмотивованими та такими, що зводяться до незгоди з позовною заявою, але не з ухвалою суду про застосування заходів забезпечення позову.

Інші учасники справи, не скористалися правом передбаченим статтею 263 ГПК України, відзиву на апеляційну скаргу не подали.

Розгляд справи відкладався з підстав викладених в ухвалі суду від 14.12.2022.

В судове засідання 11.01.2023 з`явилися представники позивача, відповідача та прокурор.

Треті особи в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлені про час, дату та місце слухання справи, а тому в силу п. 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України суд розглядає справу за їх відсутності.

Представник відповідача та прокурор у судовому засіданні підтримали доводи апеляційної скарги, просили апеляційну скаргу задоволити та скасувати ухвалу місцевого господарського суду, в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Представник позивача у судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу місцевого господарського суду без змін.

Згідно з ст. 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

В силу положень частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, відповідача та прокурора, що з`явилися, дослідивши доводи і заперечення, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судом першої інстанцій норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин вбачається.

Предметом апеляційного перегляду є ухвала суду про вжиття заходів для забезпечення позову до набрання законної сили рішення суду в справі №907/268/22, якою накладено арешт на всі земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні ДП Червона Зірка.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначені статтею 136 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходи забезпечення позову.

Відповідно до частини 2 статті 136 Господарського процесуального кодексу України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно із статтею 136 Господарського процесуального кодексу України обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

Частиною 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позов забезпечується:

- накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

- забороною відповідачу вчиняти певні дії;

- забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;

- зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

- зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

- зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;

- арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

- іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Відповідно до усталеної судової практики Верховного Суду забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Під час вирішення питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Аналіз змісту наведеного свідчить, що забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових рішень. При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

Судами встановлено, що відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 12 червня 2020 року № 712-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Закарпатської області», утворено Середнянську територіальну громаду, до складу якої увійшли території колишньої Середнянської, Дубрівської, Ірлявської, Киблярівської, Пацканівської та Худлівської сільської ради.

Предметом позову у цій справі є вимоги позивача про визнання бездіяльності відповідача протиправною та зобов`язання вчинити дії. Отже, предметом позову є вимоги немайнового характеру.

Тому у цій справі має досліджуватися обґрунтованість і адекватність вимог заявника щодо забезпечення позову, а також питання, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (подібну правову позицію викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18).

За змістом пункту 1 частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України, під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на майно або кошти суд має виходити із того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватися та розпоряджатися коштами або майном, тому може застосуватися у справі, в якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, коштів або про стягнення коштів. Сума арештованих коштів обмежується розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт має стосуватися майна, належного до предмета спору. Такі правові висновки викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 15.01.2019 у справі №915/870/18, від 05.09.2019 у справі № 911/527/19, від 14.02.2020 у справі № 916/2278/19, від 26.11.2020 у справі № 911/949/20, від 24.05.2021 у справі № 910/3158/20, від 09.06.2021 у справі № 914/2438/20.

У справі суд першої інстанції, задовольняючи заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні ДП Червона Зірка, не врахував, що такий захід забезпечення позову як накладення арешту на земельні ділянки, не узгоджується з предметом та підставами позову.

Позивач заявив у своєму позові немайнову вимогу про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області щодо неприйняття рішення про припинення належного ДП «Червона Зірка» права постійного користування земельною ділянкою, зобов`язання відповідача прийняти рішення про припинення права постійного користування земельною ділянкою та передачу вказаної земельної ділянки до земель запасу Середнянської селищної ради у зв`язку із прийняттям рішення про припинення права постійного користування.

Таким чином, в даному випадку відсутній зв`язок між заходом забезпечення позову, який застосував суд, і предметом позовних вимог.

Накладення арешту на земельні ділянки не є співмірним заходом забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами немайнового характеру. Такий захід забезпечення позову не сприяє збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу та не впливає на неможливість в майбутньому забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову з немайновими вимогами.

Тому є всі підстави погодитись з доводами апеляційної скарги про те, що суд не врахував положень статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України, безпідставно задовольнив вимогу позивача про застосування заходу забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки державної форми власності, зареєстровані за Головним управлінням Держгеокадастру у Закарпатській області.

З мотивів, наведених вище, апеляційний господарський суд не бере до уваги аргументів заявника (позивача) про те, що дії відповідача можуть вплинути на ефективний захист його майнового інтересу, пов`язаного з правом правомірного очікування (законного сподівання), з огляду на клопотання до Держгеокадастру надати земельну ділянку у постійне користування Державному підприємству Добробуд Закарпатської обласної державної адміністрації та обгрунтовану потенційну можливість для відповідача вчинити окремі дії, спрямовані на збереження державної форми власності на цю земельну ділянку.

Згідно з частиною 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зважаючи на викладене, оскільки ухвала місцевого господарського суду винесена з порушенням вимог статей 136, 137, 236 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність скасування ухвали місцевого суду та прийняття рішення про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

З огляду на те, що суд задовільняє апеляційну скаргу, судові витрати пов`язані з розглядом заяви про забезпечення позову та з розглядом справи у суді апеляційної інстанції покладаються на позивача згідно вимог ст.129 ГПК України.

Керуючись, ст. ст. 86, 136-140, 255, 269, 270, 271, 275, 277, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області за № 9-7-0.7-3535/2-22 від 11.11.2022 задоволити.

Ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 04.11.2022 року у справі №907/268/22 скасувати.

В задоволенні заяви Середнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області (вх. №02.3.1-02/5945/22 від 03.11.2022) про вжиття заходів щодо забезпечення позову у справі №907/268/22 відмовити.

Судові витрати за розгляд заяви про забезпечення позову та апеляційної скарги покласти на позивача Середнянську селищну раду Ужгородського району Закарпатської області.

Стягнути з Середнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області (89452, Закарпатська обл., Ужгородський р-н, смт. Середнє, вул. Закарпатська, буд. 63, ) на користь Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області (88008, м.Ужгород, пл. Народна, 4, каб. 298, ,) 2481,00 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Місцевому господарському суду видати наказ в порядку ст. 327 ГПК України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі ст.ст. 286-289 ГПК України.

Матеріали оскарження ухвали від 04.11.2022 року у справі №907/268/22 скерувати на адресу місцевого господарського суду.

Головуючий-суддя С.М. Бойко

Судді О.В. Зварич

Г.Г. Якімець

Повний текст постанови складено 12.01.2023