ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"04" січня 2023 р. м. Рівне Справа № 918/519/22
Господарський суд Рівненської області у складі головуючої судді Бережнюк В.В., розглянувши матеріали справи
за позовом Фізичної особи-підприємця Огризка Валерія Володимировича
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальінстю "ЗЕТ ТРАНС"
про стягнення збитків 387 607,99 грн.
Секретар судового засідання Сідлецька Ю.Р.
Представники сторін:
від позивача не з`явився
від відповідача не з`явився
Фізична особа-підприємець Огризок Валерій Володимирович звернувся до Господарського суду Рівненської області з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальінстю "ЗЕТ ТРАНС" про стягнення збитків 387 607,99 грн.
Рішенням від 21.12.2022 позов задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗЕТ ТРАНС" на користь фізичної особи-підприємця Огризка Валерія Володимировича - 387 607 грн. 99 коп. - збитків, 5 814 грн. 12 коп. відшкодування витрат на оплату судового збору, 10 753 грн. 70 коп. понесених витрат на послуги перекладача, 9 000 грн. 00 коп. відшкодування витрат на оплату правової допомоги.

26 грудня 2022 року на адресу суду надійшла заява представника позивача Фізичної особи-підприємця Огризка Валерія Володимировича адвоката Бруцької Тетяни Анатоліївни про ухвалення додаткового рішення про судові витрати, у якій просить суд покласти на відповідача додатково понесені витрати 2 025 грн. 00 коп. на послуги перекладача, 12 000 грн. 00 коп. відшкодування витрат на оплату правової допомоги.

Ухвалою від 27.12.2022 заяву позивача Фізичної особи-підприємця Огризка Валерія Володимировича адвоката Бруцької Тетяни Анатоліївни про ухвалення додаткового рішення у справі №918/519/22 призначено до розгляду в судовому засіданні на 04 січня 2023 р. на 10:00 год.

В судове засідання 04.01.2023 представники сторін не з`явилися. Повідомлені судом про розгляд заяви належним чином. Одночасно, через канцелярію суду від представника Фізичної особи-підприємця Огризка Валерія Володимировича адвоката Бруцької Тетяни Анатоліївни надійшло клопотання про розгляд заяви без її участі.

Розглянувши заяву, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, суд прийшов до висновку, що заяву слід задоволити. При цьому суд керувався наступним.

Відповідно до ст.221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

За умовами ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема: судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Надаючи правову оцінку, вимозі про стягнення 2 025,00 грн. понесених витрат на послуги перекладача, суд виходив із такого.

Відповідно до ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

З аналізу ст. 123 ГПК України слідує, що будь-які дії учасника господарської справи, пов`язані із її розглядом судом - в т.ч. залучення перекладача, відправлення документів є процесуальною дією в розумінні ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, а відтак і витрати понесені такою стороною, відносяться до складу судових витрат.

Позивачем в підтвердження понесених витрат на послуги перекладача подано платіжну інструкцію за №5360 від 14.11.2022, на суму 1 235,00 грн., та платіжну інструкцію за №5406 від 30.11.2022, на суму 790,00 грн., акт надання послуг за переклад тексту №296957 від 14.11.2022, акт надання послуг за переклад тексту №297383 від 30.11.2022.

Відтак сума понесених позивачем витрат на послуги перекладача є документально підтвердженою, тому належить до відшкодування за рахунок відповідача.

Що стосується витрат на правову допомогу, то суд при ухваленні рішення керувався таким.

Як вбачається з матеріалів справи, позивача у цьому судовому провадженні представляла адвокат Бруцька Тетяна Анатоліївна, що підтверджено Договором про надання правової допомоги №5/22 від 04 червня 2022 року, Ордером серія АМ № 1028959 від 04.06.2022 на надання правової допомоги, свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю №001192 від 04.08.2020. Відповідно до пункту 2.1 Договору адвокат на підставі звернення Клієнта приймає на себе зобов`язання з надання таких видів правової допомоги: надання консультацій та роз`яснень щодо діяльності ФОП на території України; надання консультацій та роз`яснень з вивченням документів щодо виконання договорів перевезення та претензій стосовно відшкодування збитків; складання запитів, заяв, скарг, пропозицій в порядку досудового врегулювання спорів, складання заяв по суті справи, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво у встановленому порядку інтересів Клієнта в господарських, адміністративних судах, судах загальної юрисдикції, а також інших органах державної влади та місцевого самоврядування під час розгляду правових спорів.

У розділі 4 Договору сторони погодили, що Клієнт оплачує правову допомогу в гривнях шляхом переказу суми, що дорівнює вартості робіт згідно акта виконаних робіт. За результатами надання правової допомоги складається акт, що підписується кожною стороною. В акті вказується обсяг наданої Адвокатом правової допомоги і її вартість. Акт вручається Клієнту особисто, надсилається факсимільним зв`язком або поштою.

11 жовтня 2022 року між сторонами підписаний Акт приймання-передачі виконаної роботи №3 до Договору про надання правової допомоги. Згідно Акту Клієнту надано правову допомогу Адвокатом на суму 6 000,00 грн. Також 14 грудня 2022 року між сторонами підписаний Акт приймання-передачі виконаної роботи №5 до Договору про надання правової допомоги. Згідно Акту Клієнту надано правову допомогу Адвокатом на суму 6 000,00 грн. Адвокатом подано опис робіт (наданих послуг) від 24.12.2022.

Також надано платіжну інструкцію №5460 від 15.12.2022 про сплату ФОП Огризком В.В. 6000,00 грн. адвокату Бруцькій Т.А., призначення платежу: за послуги з надання правової допомоги згідно акту №5 від 14.12.2022, та платіжну інструкцію №5235 від 11.10.2022 на суму 6000,00 грн.

За змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу).

Натомість положеннями пункту 2 частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України регламентовано порядок компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги (витрати на проїзд, проживання, поштові послуги тощо), для розподілу яких необхідною умовою є надання відповідних доказів, які підтверджують здійснення таких витрат.

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 3 жовтня 2019 р. у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 р. у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 2 грудня 2020 р. у справі № 317/1209/19, від 3 лютого 2021 р. у справі № 554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 р. у справі № 753/1203/18.

В силу частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи, а відтак до судових витрат. Порядок відшкодування витрат на правничу допомогу врегульовано статтею 126 Господарського процесуального кодексу України. Так, частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до частини 3статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно частини 4 та 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Системний аналіз норм законодавства дозволяє зробити наступні висновки:

1) договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність");

2) за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України;

3) як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару;

4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв;

5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність";

6) відсутність у договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність ".

У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності ввід конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково".

У ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як вказує Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини (п. 28 Постанови).

Суд також звертає увагу на те, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Зазначене узгоджується з позицією Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду, наведеною в постанові від 03.10.19р. у справі № 922/445/19.

Розподіляючи витрати за послуги адвоката суд вказує, що наявні в матеріалах справи докази є достатніми матеріалами та дають підстави для відшкодування судом витрат на послуги адвоката.

Суд констатує, що витрати на правничу допомогу, які просить позивач відшкодувати за рахунок відповідача, є співмірними із ціною позову, та відповідають категорії та складності справи.

Розподіляючи витрати за послуги адвоката суд вказує, що наявні в матеріалах справи Договір про надання правової допомоги №5/22 від 04 червня 2022 року, Ордер серія АМ № 1028959 від 04.06.2022 на надання правової допомоги, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №001192 від 04.08.2020, підписаний Акт приймання-передачі виконаної роботи від 11 жовтня 2022 року №3 та Акт приймання-передачі виконаної роботи від 14 грудня 2022 року №5 до Договору про надання правової допомоги, платіжна інструкція №5460 від 15.12.2022 на суму 6 000,00 грн. та платіжна інструкція №5235 від 11.10.2022 на суму 6 000,00 грн. - є достатніми матеріалами та дають підстави для відшкодування судом витрат на послуги адвоката.

Відтак, заявлена позивачем вимога, відповідно до ч.8 ст. 129 ГПК України про відшкодування за рахунок відповідача витрат на професійну правничу допомогу підлягає задоволенню, в розмірі 12 000,00 грн.

Додаткове рішення може бути оскаржено (ч.5 ст.244 ГПК України).

Керуючись ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Задоволити заяву Фізичної особи-підприємця Огризка Валерія Володимировича про ухвалення додаткового рішення про судові витрати - про відшкодування додатково понесених витрат 2 025 грн. 00 коп. на послуги перекладача та 12 000 грн. 00 коп. відшкодування витрат на оплату правової допомоги.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗЕТ ТРАНС" (33027, м. Рівне, вул. Данила Галицького, буд.25, ) на користь фізичної особи-підприємця Огризка Валерія Володимировича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) - 2 025 (дві тисячі двадцять п`ять) грн. 00 коп. понесених витрат на послуги перекладача, 12 000 (дванадцять тисяч) грн. 00 коп. відшкодування витрат на оплату правової допомоги. Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту додаткового рішення відповідно до ст. ст. 240-241, 254-259 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст додаткового рішення складено та підписано "06" січня 2023 року.

Суддя Бережнюк В.В.