ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"06" січня 2023 р. м. Київ Справа № 911/3407/21
Господарський суд Київської області
за позовом Приватного підприємства "Марія"
про визнання недійсним рішення
за участі представників сторін:
позивача: не з`явився;
відповідача: не з`явився,
Обставини справи:
У провадженні Господарського суду Київської області знаходиться справа №911/3407/21 за позовом Приватного підприємства "Марія" до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські регіональні електромережі" про визнання недійсним рішення.
Рішенням Господарського суду Київської області від 06.12.2022 у справі №911/3407/21 судом у задоволенні позову відмовлено повністю.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від відповідача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі (вх. №18143/22 від 12.12.2022) щодо стягнення з позивача судових витрат відповідача на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 12.12.2022 призначено судове засідання з розгляду заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення (вх. №18143/22 від 12.12.2022) на 22.12.2022.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від позивача надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення у справі щодо стягнення з позивача судових витрат відповідача на професійну правничу допомогу (вх. №18860/22 від 22.12.2022).

Через канцелярію Господарського суду Київської області від відповідача надійшло клопотання про проведення судового засідання, що призначене на 22.12.2022, без участі представника відповідача (вх. №18889/22 від 22.12.2022).

У судове засідання 22.12.2022 представники сторін не з`явились, про судове засідання повідомлені.

Відповідно до частин 4, 5 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із неявкою всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписав рішення без його проголошення; датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

За результатами розгляду заяви відповідача, з урахуванням заперечень позивача, дослідження доказів та оцінки їх у сукупності, суд

встановив:

1. Правовідносини сторін

Рішенням Господарського суду Київської області від 06.12.2022 у справі №911/3407/21 судом у задоволенні позову Приватного підприємства "Марія" до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські регіональні електромережі" про визнання недійсним рішення відмовлено повністю.

Відповідач 12.12.2022 подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення у справі щодо стягнення з позивача судових витрат відповідача на професійну правничу допомогу у розмірі 56000,00 грн.

2. Аргументи відповідача (заявника)

У заяві про ухвалення додаткового рішення (далі заява) відповідач заявляє до стягнення з позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 56000,00 гривень, на підтвердження понесення яких відповідачем долучені:

- копія договору від 01.12.2020 №1913-КОЕ про надання правової допомоги між відповідачем та Адвокатським об`єднанням «ПЕРШИЙ РАДНИК»;

- копія додаткової угоди від 15.06.2021 №43 до договору від 01.12.2020 №1913-КОЕ про надання правової допомоги;

- копія додаткової угоди від 30.12.2021 №1913-КОЕ/44 до договору від 01.12.2020 №1913-КОЕ про надання правової допомоги;

- копія акту наданих послуг від 07.12.2022 №133.

Договір від 01.12.2020 №1913-КОЕ (далі договір) має загальний характер, а предмет договору включає в себе широкий спектр юридичних послуг. Розділом 4 договору визначено вартість послуг та порядок розрахунків. Цим розділом встановлено орієнтовну ціну у розмірі 5000000,00 гривень, а також обов`язок сторін погоджувати розмір витрат та порядок розрахунків в додаткових угодах, що є невід`ємною частиною договору.

У додатковій угоді від 15.06.2022 №43 розділ 4 викладено в новій редакції, в якій ціна договору становить 500000,00 гривень. Відповідно до пункту 4.2. даної додаткової угоди розмір гонорару визначається згідно з актом наданих послуг, в якому зазначаються номер справи та судова інстанція, в межах якої надавалась правова допомога. Відповідно до пункту 4.3. даної додаткової угоди розмір гонорару у кожній справі може визначатись погодинно або у фіксованому розмірі.

В акті наданих послуг від 07.12.2022 №133 зазначається перелік послуг, що надані, з вказаною вартістю кожної окремої послуги.

3. Аргументи позивача

Позивач надіслав 22.12.2022 заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення у справі щодо стягнення з позивача судових витрат відповідача на професійну правничу допомогу (далі заперечення на заяву).

Позивач у своїх запереченнях на заяву зазначає, що договір укладено між відповідачем та Адвокатським об`єднанням «ПЕРШИЙ РАДНИК», у той час, як фактичним представником відповідача у справі та підписантом заяви був адвокат Безштанько Віталій Васильович. Також позивач зазначив, що заява та додатки до неї не містять документів про те, що адвокат Безштанько В.В. є учасником Адвокатського об`єднання «ПЕРШИЙ РАДНИК» або того, що саме цей адвокат залучений Об`єднанням для участі у даній справі.

Разом з тим, позивач зауважує, що в акті наданих послуг 9 позицій зазначено як прибуття до Господарського суду Київської області та участь у судовому засіданні - по 2000,00 гривень, що дорівнює 18000 гривень, що безпідставне щодо участі у судових засіданнях від 13.10.2022 та від 17.11.2022, оскільки зазначені судові засідання не відбулись, що підтверджується відповідними ухвалами суду, а у судовому засіданні 26.07.2022 представником відповідача була інша особа і адвокат Безштанько В.В. у ньому участі не брав.

Стосовно вартості послуг зі збору адвокатом доказів у справі, позивач зазначив, що представником відповідача жодного доказу самостійно не надано, всі докази надано на вимогу суду, окрім того, докази на вимогу суду були неналежним чином оформлені.

Також позивач зазначив, що у судовому засіданні 06.12.2022 представник відповідача заявив попередній орієнтовний розрахунок судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 25000,00 гривень, що є значно менше остаточно виставлених у заяві вимог.

Крім того, неподання стороною, на користь якої ухвалено судове рішення, розрахунку (детального опису виконаних адвокатом (послуг) та витраченого ним часу на виконання кожного виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги) позбавляє іншу сторону можливості спростувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу.

Із заяви вбачається, що відповідачем заявлено про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 56000,00 гривень, що є не лише значною сумою, враховуючи те, що спір був немайнового характеру, а також й неспівмірною.

Крім того, позивач вважає, що відповідачем не надано обґрунтування того, що такі витрати були фактичними та неминучими, а їх розмір обґрунтованим, у зв`язку з чим, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 56000,00 гривень не підлягають задоволенню.

4. Норми права, що підлягають застосуванню

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності, суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Відповідно до частин 1, 2 статті 221, статті 129 Господарського процесуального кодексу України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Згідно з статтею 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до пункту 2 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача.

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

5. Фактичні обставини, встановлені судом, докази, що прийняті та відхилені судом, мотиви прийняття або відхилення кожного доказу та аргументу, викладеного сторонами, та висновки суду за результатами розгляду заяви

5.1. Щодо приналежності адвоката Безштанька В.В., який протягом розгляду справи був представником відповідача, до Адвокатського об`єднання «ПЕРШИЙ РАДНИК».

За результатами дослідження документів, що долучені відповідачем до заяви, суд не знайшов підтвердження наявності правовідносин між адвокатом Безштаньком В.В. та Адвокатським об`єднанням «ПЕРШИЙ РАДНИК». При цьому, слід зауважити, що в акті наданих послуг від 07.12.2022 №133 наявна графа під назвою «учасник», в якій навпроти кожного найменування послуги зазначене прізвище адвоката Безштанька В.В., проте, вказаний акт укладений між відповідачем та Адвокатським об`єднанням «ПЕРШИЙ РАДНИК» і також не містить відомостей щодо зв`язку між адвокатом Безштаньком В.В. і адвокатським об`єднанням та за змістом вказаного акту адвокат визначений як учасник наданих послуг, а не правовідносин між ним і об`єднанням, не являється даний акт також погодженням переліку і вартості послуг між адвокатом Безштаньком В.В. і клієнтом (відповідачем), з огляду на відсутність адвоката Безштанька В.В. серед його підписантів.

Слід зауважити, що від відповідача надійшло клопотання про проведення судового засідання, що призначене на 22.12.2022, без участі представника відповідача (вх. №18889/22 від 22.12.2022), відтак, суд не мав змоги з`ясувати суть даних обставин у судовому засіданні. Відповідно до положень частини першої статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тож суд вважає, що відповідачем подано на розгляд суду всі докази, які він вважає достатніми для розгляду заяви.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 20.11.2018 у справі №910/23210/17 зазначено: «Витрати на оплату робіт та послуг адвоката, про відшкодування яких заявлено вимогу, мають бути виконані саме тим адвокатом, з яким укладено договір про надання правової допомоги, інакше суд не матиме підстав для вирішення питання про їх відшкодування».

У заяві та матеріалах справи відсутні відомості про приналежність адвоката Безштанька В.В. до Адвокатського об`єднання «ПЕРШИЙ РАДНИК», а також відсутній будь-який договір між ними.

Враховуючи фактичне представництво відповідача саме адвокатом Безштаньком В.В., суд не може прийняти договір від 01.12.2020 №1913-КОЕ, що укладений про надання комплексної правової допомоги між відповідачем та Адвокатським об`єднанням «ПЕРШИЙ РАДНИК», як належний доказ для розрахунку витрат на правничу допомогу у даній справі.

5.2. Стосовно аргументів позивача про: розбіжність заявлених вимог з орієнтовним розрахунок у розмірі 25000,00 гривень; неспівмірність витрат складності справи та обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ненадання відповідачем обґрунтування того, що такі витрати були фактичними та неминучими, а їх розмір обґрунтованим, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до частини першої статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Відповідач, у свої першій заяві по суті спору, а саме: у відзиві на позовну заяву від 01.06.2022 - не подав попередній (орієнтовний) розрахунок суми своїх судових витрат на правничу допомогу. Про орієнтовну суму відшкодування витрат на правничу допомогу у розмірі 25000,00 гривень відповідач усно заявив лише у судовому засіданні 06.12.2022. У постанові Великої палати Верховного Суду від 12.11.2019 у справі № 904/4494/18 зазначено, що згідно із частиною другою статті 134 цивільного процесуального кодексу України у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Наведена норма процесуального закону, що аналогічна нормі частини другої статті 124 Господарського процесуального кодексу України, надає суду право у разі невиконання стороною обов`язку подати попередній розрахунок судових витрат - відмовити у їх відшкодуванні, за винятком суми сплаченого стороною судового збору.

При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі №927/237/20).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West., заява № 19336/04, § 268)).

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, відображеною в пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, пунктах 34 - 36 рішення у справі "Гімайдуліна і інші проти України" від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до частини п`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

У постанові Великої палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 зазначено, що у частині п`ятій статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та нерозподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. Крім цього, в даній постанові зазначається, що вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним, суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Слід зазначити, що спір у справі №911/3407/21 має немайновий характер, кінцеве рішення не впливає на репутацію сторін, а справа, в цілому, не викликає публічний інтерес.

Сума у 56000,00 гривень більше ніж вдвічі перевищує орієнтовну суму витрат відповідача на правничу допомогу у 25000,00 гривень, що була усно заявлена представником відповідача у судовому засіданні 06.12.2022, врахувуючи що та зважаючи на доводи позивача, суд дійшов висновку, що заявлений розмір витрат на відшкодування правничої допомоги не відповідає критерію обґрунтованості розміру.

У постанові Великої палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 також визначено, що оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону № 5076-VI як "форма винагороди адвоката", але в розумінні Цивільного кодексу України становить ціну такого договору. Згідно з пунктом 4.1. додаткової угоди від 15.06.2021 №43 до договору від 01.12.2020 №1913-КОЕ про надання правової допомоги ціна договору становить 500000,00 гривень, але, у той же час, у договорі погоджено, що розмір гонорару визначається згідно з актом наданих послуг, та може визначатись як погодинно, так і у фіксованому розмірі.

Проте, у постанові Великої палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 зазначається таке: « 129. Частинами першою та другою статті 30 Закону № 5076-VI встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. 130. З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: - фіксованого розміру; - погодинної оплати. 131. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв».

За результатами аналізу вищевказаних правових висновків Великої палати Верховного Суду, суд дійшов висновку, що договір від 01.12.2020 №1913-КОЕ або додатки до нього мають містити більш точні розрахунки вартості послуг щодо розмежування фіксованої та погодинної оплати. Натомість договір містить лише загальну ціну у 500000,00 гривень, в яку входить весь широкий спектр правових послуг, що можуть надаватись клієнту адвокатським об`єднанням протягом строку дії договору, у разі виникнення такої потреби, у невизначеній кількості справ та випадків, що виникнуть у майбутньому (по відношенню у часі з датою погодження умов договору щодо його ціни). Без наявності в договорі вартості конкретних послуг як у фіксованому вигляді, так і в погодинному розрахунку, суд не має змоги визначити чи є витрати відповідача на правничу допомогу фактичними та неминучими, а їх розмір - обґрунтованим.

6. Результати розгляду заяви

Згідно з статтею 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з статтею 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з статтею 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування; питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії" Європейський суд з прав людини вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності та, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що документи, що надані суду, в їх сукупності, не є достатніми доказами на підтвердження наявності підстав для включення судом витрат відповідача на професійну правничу допомогу до судових витрат у справі.

Керуючись статями 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд -

вирішив:

1. У задоволенні заяви (вх. №18143/22 від 12.12.2022) про ухвалення додаткового рішення Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські регіональні електромережі" (08132, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Вишневе, вул. Київська, буд. 8-В, ) про стягнення з Приватного підприємства "Марія" (03148, м. Київ, вул. В. Верховинця, буд. 1, ; адреса для листування: 08120, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Бузова, вул. Леніна, буд. 17-В) витрат на професійну правничу допомогу відмовити повністю.

2. Судові витрати відповідача залишити за відповідачем.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне додаткове рішення суду складено 06.01.2023.

Суддя С.О. Саванчук