ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"12" січня 2023 р.м. Одеса Справа № 916/2999/22
Господарський суд Одеської області у складі:

Судді Гут С.Ф.,

секретар судового засідання Борисова Н.В.,

за участю представників сторін:

від позивача: Радолов В.Г.,

від відповідача: Чакір В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Державного підприємства «ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ» до відповідача: Державної митної служби України в особі відокремного підрозділу Одеської митниці про стягнення 91480,45 грн заборгованості.

Встановив:

07.11.2022 р. від Державного підприємства «ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ» (далі ДП «ІЗМ МТП», Позивач) до Господарського суду Одеської області надійшла позовна заява про стягнення з Державної митної служби України в особі відокремного підрозділу Одеської митниці (далі Одеська митниця, Митниця, Відповідач) 91480,45 грн заборгованості, з яких 72833,28 грн основного боргу, 11882,79 грн пені, 819,37 грн 3% річних та 5945,01 грн інфляційних нарахувань, у зв`язку із тим, що після спливу строку дії договору від 12.04.2021 р. № 58/2021 про надання послуг відповідального зберігання Відповідачем як Поклажодавцем не забрано передані на зберігання Позивачу речі та наявністю в останнього права вимагати внесення плати за весь фактичний час зберігання.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.11.2022 р. позовній заяві ДП «ІЗМ МТП» присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 916/2999/22 та визначено суддю Господарського суду Одеської області Гута С.Ф. для розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 14.11.2022 р. прийнято позовну заяву ДП «ІЗМ МТП» до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/2999/22, ухвалено розглядати справу № 916/2999/22 за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 08.12.2022 р.

01.12.2022 р. Митницею реалізовано право на подачу відзиву на позову, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Обґрунтовуючи підстави, які суд має врахувати для відмови у задоволенні позову, Відповідач посилається на те, що строк дії укладеного 12.04.2021 р. договору № 58/2021 про надання послуг відповідального зберігання припинив свою дію 31.12.2021 р.; умовами укладеного договору визначено ціну договору 109249,92 грн, відтак Митниця мала можливість проводити платежі за договором виключено в межах визначеної ціни договору у відповідності до приписів законодавства України, відповідно і не мала підстав для здійснення оплати у розмірі 72833,28 грн основного боргу. Крім того, додатково звертає увагу на відсутність додаткової угоди, якою збільшувалась ціна укладеного договору; Митниця зверталась до ДП «ІЗМ МТП» із листом про відсутність законних підстав для реєстрації в органах Казначейства України бюджетних зобов`язань без укладеного на 2022 рік договору (відтак, за посиланням Відповідача, відсутні правові підстави для нарахування пені та інфляційних нарахувань), у той же час ДП «ІЗМ МТП» повідомлено про відсутність наміру приймати участь у відкритих торгах в тендері на закупівлю послуг відповідального зберігання на 2022 р.; додатково звертає увагу, що ДП «ІЗМ МТП» не вживались заходи щодо розірвання укладеного договору.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 08.12.2022 р. відкладено розгляд справи на 12.01.2023 р.

20.12.2022 р. ДП «ІЗМ МТП» реалізовано право на подачу відповіді на відзив, в якій посилається на умови укладеного договору та статтю 625 ЦК України як підстави для нарахування пені та інфляційних нарахувань; приймання участі у відкритих торгах є правом, а не обов`язком учасника торгів, у той же час пропозиція прийняти участь у відкритих торгах не прирівнюється з офертою про укладання договору; стаття 946 ЦК України передбачає зобов`язання поклажодавця вносити плату за весь час зберігання переданої на зберігання речі, якщо поклажодавець після закінчення строку дії договору не забрав річ.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 10.01.2023 р. задоволено заяву Позивача та забезпечено участь його представника у судовому засіданні 12.01.2023 р. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

В ході розгляду справи представник ДП «ІЗМ МТП» підтримував заявлені позовні вимоги та наполягав на задоволенні позову в повному обсязі, представник Митниці натомість заперечував проти задоволення позову та наполягав на відмові у задоволенні позову.

12.01.2023 р. судом після повернення з нарадчої кімнати, в порядку статті 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Приписами статті 14 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Дослідивши в відкритому судовому засіданні матеріали справи, надані докази, суд встановив:

12.04.2021 р. між ДП «ІЗМ МТП» (Зберігач) та Митницею (Поклажодавець) укладено договір № 58/2021 про надання послуг відповідального зберігання, за умовами пункту 1.1.1 якого Зберігач зобов`язується надати Поклажодавцю послуги відповідального зберігання (Послуги) товарів, які визначені частинами 1, 5 статті 238 Митного кодексу України (Товари) та повернути Поклажодавцю Товари, а Поклажодавець зобов`язується прийняти та оплатити такі Послуги.

Товари зберігаються в складських приміщеннях Зберігача відповідно до вимог діючого законодавства України та на умовах цього Договору (пункт 1.3 Договору).

Зберігач повинен надати Поклажодавцю Послуги зазначенні у Розділі 1 цього Договору, якість яких відповідає стандартам та вимогам встановленим нормативно-правовими актами, які діють на території України та регулюють порядок надання таких Послуг (пункт 2.1 Договору).

Загальна ціна цього Договору становить: 109249,92 грн (сто дев`ять тисяч двісті сорок дев`ять гривень, 92 копійки) в т.ч. ПДВ 18208,32 грн (вісімнадцять тисяч двісті вісім гривень, 32 коп.) відповідно розділу V Податкового кодексу України та Протоколу узгодження договірної ціни (Додаток № 1), який є невід`ємною частиною цього Договору (пункт 3.1 Договору).

Оплата за надані Послуги здійснюється Поклажодавцем не пізніше 10 (десятого) числа місяця, наступного за звітним, згідно з оформленими Актами прийому-передачі наданих Послуг та рахунками на оплату, що складаються Зберігачем у 2 (двох) примірниках по 1 (одному) для кожної із Сторін, рівними частинами в розмірі 12138,88 грн (дванадцять тисяч сто тридцять вісім грн 88 коп.), в т.ч. ПДВ 2023,15 грн (дві тисячі двадцять три грн 15 коп.) за кожний календарний місяць 2021 року, починаючи з квітня (пункт 4.1 Договору).

У разі затримки бюджетного фінансування розрахунок за надані Послуги здійснюється протягом 5 (п`яти) банківських днів з дати отримання Поклажодавцем бюджетного призначення па фінансування відповідних послуг на свій реєстраційний рахунок. Про затримку бюджетного фінансування Поклажодавець письмово сповіщає Зберігала протягом 3 (трьох) робочих днів після спливу терміну оплати за цим Договором (пункт 4.1 Договору).

Неповідомлення (несвоєчасне повідомлення) про затримку бюджетного фінансування позбавляє Поклажодавця можливості посилатися на пункт 4.2 цього Договору (пункт 4.3 Договору).

Послуги надаються Зберігачем після підписання Договору та погоджуються Сторонами окремо в Актах прийому-передачі товарів, що містять повний перелік товарів, що знаходяться на складі Зберігача, складених Поклажодавцем протягом 5 (п`яти) робочих днів від дати підписання договору (пункт 5.1 Договору).

Місце надання послуг: 68600, Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Портова, 16, нежитлове приміщення критий склад № 6 ВПК-1 ДП «ІЗМ МТП», 455,2 м2 (пункт 5.2 Договору).

Закінчення строку надання Послуг визначається відповідним Актом повернення Товарів (пункт 5.3 Договору).

Поклажодавець письмово повідомляє Зберігача про намір передати Товари на відповідальне зберігання або видати зі складу митниці (пункт 7.1 Договору).

Розміщення Товару на зберігання та його видача супроводжується складанням Акту приймання-передачі Товарів та Акту повернення Товарів (пункт 7.2 Договору).

У випадку порушення зобов`язання, що виникає з Договору, Сторона несе відповідальність, визначену Договором та чинним законодавством України (пункт 8.1 Договору).

Поклажодавець несе відповідальність за несвоєчасну оплату Послуг. У разі затримки оплати Послуг Зберігач має право стягнути з Поклажодавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених пунктом 4.2 цього Договору (пункт 8.4 Договору).

Усі спори, що виникають з Договору або пов`язані із ним, вирішуються шляхом взаємних переговорів та консультацій між Сторонами (пункт 10.1 Договору).

Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2021 включно та в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами зобов`язань по Договору в частині оплати. У разі закінчення терміну дії Договору та невивезенні Поклажодавцем Товарів зі складу Зберігача, Товари продовжують зберігатися в складі Зберігача на платній основі до вирішення Поклажодавцем питання щодо подальшого місця їх зберігання. Поклажодавець сплачує вартість зберігання Товарів до моменту їх вивезення зі складу, що підтверджується підписаними Сторонами Актами повернення Товарів (пункт 11.1 Договору).

Закінчення строку Договору не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення (пункт 11.2 Договору).

Чинність Договору припиняється внаслідок закінчення строку, на який його було укладено (пункт 11.7.1 Договору).

Договір підписано повноважними представниками сторін та скріплено печатками контрагентів.

14.03.2022 р. ДП «ІЗМ МТП» виставлено Одеській митниці рахунок № 619/11 разом із актом приймання-передачі виконаних робіт (надання послуг) № 619/11 загальною вартістю 27312,48 грн за відповідальне зберігання товарів у січні, лютому, березні. Відповідно до відтиску календарного штемпелю, залишеного на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення/виплаті поштового переказу/, надіслана 15.03.2022 р. Одеській митниці поштова кореспонденція, вручена 24.03.2022 р.

19.04.2022 р. ДП «ІЗМ МТП» виставлено Одеській митниці рахунок № 1042/11 разом із актом приймання-передачі виконаних робіт (надання послуг) № 1042/11 загальною вартістю 9104,16 грн за відповідальне зберігання товарів у квітні. Відповідно до відтиску календарного штемпелю, залишеного на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення/виплаті поштового переказу/, надіслана 20.04.2022 р. Одеській митниці поштова кореспонденція, вручена 26.04.2022 р.

20.05.2022 р. ДП «ІЗМ МТП» виставлено Одеській митниці рахунок № 1591/11 разом із актом приймання-передачі виконаних робіт (надання послуг) № 1591/11 загальною вартістю 9104,16 грн за відповідальне зберігання товарів у травні. Відповідно до відтиску календарного штемпелю, залишеного на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення/виплаті поштового переказу/, надіслана 24.05.2022 р. Одеській митниці поштова кореспонденція, вручена 30.05.2022 р.

30.06.2022 р. ДП «ІЗМ МТП» виставлено Одеській митниці рахунок № 2608/11 разом із актом приймання-передачі виконаних робіт (надання послуг) № 2608/11 загальною вартістю 9104,16 грн за відповідальне зберігання товарів у червні. Відповідно до відтиску календарного штемпелю, залишеного на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення/виплаті поштового переказу/, надіслана 05.07.2022 р. Одеській митниці поштова кореспонденція, вручена 12.07.2022 р.

19.07.2022 р. ДП «ІЗМ МТП» виставлено Одеській митниці рахунок № 3152/11 разом із актом приймання-передачі виконаних робіт (надання послуг) № 3152/11 загальною вартістю 9104,16 грн за відповідальне зберігання товарів у липні. Відповідно до відтиску календарного штемпелю, залишеного на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення/виплаті поштового переказу/, надіслана 20.07.2022 р. Одеській митниці поштова кореспонденція, вручена 29.07.2022 р.

12.08.2022 р. ДП «ІЗМ МТП» у відповідь на лист від 11.08.2022 р. повідомляє Одеську митницю про відсутність наміру приймати участь у відкритих торгах щодо надання послуг відповідального зберігання; про закінчення терміну дії укладеного 12.04.2021 р. договору про надання послуг відповідального зберігання; вимагає сплатити заборгованості відповідно до надісланих рахунків.

22.08.2022 р. ДП «ІЗМ МТП» виставлено Одеській митниці рахунок № 4247/11 разом із актом приймання-передачі виконаних робіт (надання послуг) № 4247/11 загальною вартістю 9104,16 грн за відповідальне зберігання товарів у серпні. Відповідно до відтиску календарного штемпелю, залишеного на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення/виплаті поштового переказу/, надіслана 23.08.2022 р. Одеській митниці поштова кореспонденція, вручена 29.08.2022 р.

23.08.2022 р. ДП «ІЗМ МТП» складено на ім`я Одеської митниці Вимогу про сплату заборгованості у розмірі 70361,44 грн, з яких 63729,12 грн основного боргу та 6632,32 грн пені у зв`язку із отриманням Одеської митницею вищенаведених актів та відсутністю оплати за надані послуги.

05.09.2022 р. Одеською митницею у відповідь на лист ДП «ІЗМ МТП» від 12.08.2022 р. запропоновано взяти участь в тендері на закупівлю послуг відповідального зберігання відповідно до норм чинного законодавства.

07.09.2022 р. Одеською митницею у відповідь на претензію ДП «ІЗМ МТП» від 23.08.2022 р. надано відповідь, в якій посилається на відсутність укладеного договору на 2022 рік та відсутність законних підстав для реєстрації в органах Казначейства бюджетних зобов`язань за послуги відповідального зберігання та здійснення оплат.

Дослідивши в відкритому судовому засіданні матеріали справи, надані докази, проаналізувавши норми чинного законодавства, суд дійшов наступних висновків:

У відповідності до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Правочин, різновидом якого є договори основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому стаття 12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Частиною 1 статті 15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або оспорювання.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи.

Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно із частиною 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно із приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилами статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Приписами статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 598 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до приписів статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

В свою чергу частина 1 статті 631 ЦК України встановлює, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Припинення зобов`язання слід відрізняти від закінчення строку дії договору. Закінчення строку дії договору означає, що між його сторонами у майбутньому не будуть виникати взаємні права та обов`язки, що випливали із цього договору. Але ті зобов`язання, які вже існують на момент закінчення строку дії договору, будуть існувати і після його закінчення доти, доки вони не будуть припинені на підставах, встановлених договором або законом (пункт 68 постанови Верховного Суду від 10.02.2021 р. у справі № 908/288/20).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частин 1 та 2 статті 67 ГК України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

У відповідності до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

В свою чергу, частиною 1 статті 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як встановлено статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Аналогічні положення містяться в частинах 1 та 7 статті 193 ГК України, в яких визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом; не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Частиною 1 статті 936 ЦК України встановлено, що за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Відповідно до приписів частини 1 статті 938 ЦК України зберігач зобов`язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання.

Згідно із частиною 1 статті 942 ЦК України зберігач зобов`язаний вживати усіх заходів, встановлених договором, законом, іншими актами цивільного законодавства, для забезпечення схоронності речі.

Частинами 1 та 3 статті 946 ЦК України встановлено, що плата за зберігання та строки її внесення встановлюються договором зберігання. Якщо поклажодавець після закінчення строку договору зберігання не забрав річ, він зобов`язаний внести плату за весь фактичний час її зберігання.

Положеннями статті 948 ЦК України встановлено, що поклажодавець зобов`язаний забрати річ від зберігача після закінчення строку зберігання.

Статтею 953 ЦК України встановлено, що зберігач зобов`язаний на першу вимогу поклажодавця повернути річ, навіть якщо строк її зберігання не закінчився.

Господарський суд, проаналізувавши наведені вище норми матеріального права в аспекті спірних правовідносин, зазначає, що між сторонами виникли господарські зобов`язання, на підставі укладеного 12.04.2021 р. договору № 58/2021 про надання послуг відповідального зберігання, у той же час правовідносини між сторонами після 31.12.2021 р. (закінчення строку дії договору згідно пункту 11.1) припинили виникати на підставі зазначеного договору, а охоплюються положеннями частини 3 статті 936 ЦК України, які передбачають обов`язок поклажодавця вносити плату за весь фактичний час зберігання речі після закінчення строку договору зберігання, у випадку, якщо поклажодавець не забрав відповідну річ.

При цьому ДП «ІЗМ МТП» як зберігачем продовжено виконання обов`язків із зберігання переданих на відповідальне зберігання Товарів після закінчення строку дії укладеного 12.04.2021 р. договору № 58/2021 про надання послуг відповідального зберігання, що підтверджується відсутністю укладеного між ДП «ІЗМ МТП» та Одеською митницею акту повернення Товарів після 31.12.2021 р.

В свою чергу, Одеською митницею як поклажодавцем в порушення приписів статті 948 ЦК України не забрано передані ДП «ІЗМ МТП» на відповідальне зберігання Товари, відтак на підставі статей 936,946,948 ЦК України в Одеської митниці виникло зобов`язання із внесення плати за весь фактичний час зберігання переданих ДП «ІЗМ МТП» на відповідальне зберігання Товарів після закінчення строку дії договору.

Враховуючи викладене, та з огляду на те, що Одеською митницею отримано надіслані ДП «ІЗМ МТП» і досліджені в описові частині рішення рахунки разом із актами приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг), у Відповідача в силу приписів статей 530 та 946 ЦК України строк виконання зобов`язання із оплати вартості відповідального зберігання товарів загальним розміром 72833,28 грн настав.

У зв`язку із неналежним виконанням зобов`язання Одеською митницею із своєчасної оплати 72833,28 грн вартості відповідального зберігання, ДП «ІЗМ МТП», окрім заявлених до стягнення 72833,28 грн основного боргу, заявлено до стягнення 11882,79 грн пені, 819,37 грн 3% річних та 5945,01 грн інфляційних нарахувань.

Частиною 3 статті 14 ЦК України встановлено, що виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Частиною 1 статті 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно частини 1 статті 548 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

В силу частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою (штраф, пеня).

Приписами статті 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

В статті 549 ЦК України надано визначення неустойки (штрафу, пені), під якою слід розуміти грошову суму або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини 2 статті 343 ГК України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши представлені ДП «ІЗМ МТП» розрахунки відсотків річних та інфляційних нарахувань господарський суд погоджується із ними, адже останні виконані у відповідності до приписів та методології чинного законодавства, відтак, окрім стягнення з Одеської митниці 72833,28 грн основного боргу, підлягає стягненню 819,37 грн 3% річних та 5945,01 грн інфляційних нарахувань.

В частині стягнення заявлених до стягнення з Одеської митниці 11882,79 грн пені господарський відмовляє, оскільки у відповідності до приписів 343 ГК України розмір пені встановлюється за згодою сторін у договорі, у той час як строк дії укладеного 12.04.2021 р. договору № 58/2021 про надання послуг відповідального зберігання закінчився 31.12.2021 р., відповідно і нарахування узгодженого розміру пені після 31.12.2021 р. припинилось, а приписи статті 946 ЦК України не передбачають нарахування пені.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Відповідно до статті 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Приписи статті 79 ГПК України встановлюють, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1-3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (пункт 87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005 р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Пунктом 2 частини 1 та пунктом 1 частини 4 статті 129 ГПК України встановлено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Однак, оскільки приписами Закону України «Про судовий збір» встановлено мінімальний розмір судового збору, який підлягає справленню при зверненні із позовом, на переконання господарського суду, розмір судового збору, який покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, не може бути меншим ніж мінімальний розмір судового збору, встановлений Законом України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст.13,20,73,74,76,86,126,129,165,231,232,233,237,238,240,241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Державного підприємства «ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ» до відповідача: Державної митної служби України в особі відокремного підрозділу Одеської митниці про стягнення 91480,45 грн заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з Державної митної служби України (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 11Г, Код ) в особі відокремного підрозділу Одеської митниці (65078, м. Одеса, вул. Лип Івана та Юрія, буд. 21 А Код ) на користь Державного підприємства «ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ» (68600, Одеська обл., м. Ізмаїл, вул. Портова, буд. 7, Код ) 72833/сімдесят дві тисячі вісімсот тридцять три/грн 28 коп. основного боргу, 819/вісімсот дев`ятнадцять/грн 37 коп. 3% річних, 5945/п`ять тисяч дев`ятсот сорок п`ять/грн 01 коп. інфляційних нарахувань та 2481/дві тисячі чотириста вісімдесят одну/грн 00 коп. судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Наказ видати в порядку статті 327 ГПК України.

Повний текст складено 17 січня 2023 р.

Суддя С.Ф. Гут