РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.01.2023Справа № 903/609/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В. розглянувши матеріали справи

за позовом Приватного підприємства «Пересувна механізована колона №19»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервісснаб»

про стягнення 95239,63 грн

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Пересувна механізована колона №19» звернулось до Господарського суду Волинської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервісснаб» про стягнення 95239,63 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідачем порушено умови укладеного між сторонами Договору поставки №08 від 02.11.2020 в частині повної та своєчасної оплати поставленого товару, внаслідок чого, за відповідачем утворилась заборгованість у розмірі 76100 грн, яку позивач просить суд стягнути з відповідача. Окрім того, позивачем заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 2672,91 грн та інфляційні втрати у розмірі 16466,72 грн.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 22.08.2022 позовну заяву Приватного підприємства «Пересувна механізована колона №19» передано Господарському суду міста Києва за територіальною підсудністю.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.10.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Визначено відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали, але не пізніше 14.10.2022, для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали, але не пізніше 24.10.2022 та для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо такі будуть подані) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив, але не пізніше 03.11.2022. Визначено позивачу строк для подання відповіді на відзив протягом 5 днів з дня його отримання, але не пізніше 28.10.2022.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 05.10.2022 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, дійсну станом на дату винесення ухвали про відкриття провадження у справі, а саме: 02192, м. Київ, вул. Космічна, буд. 8/2.

Проте поштовий конверт із копією зазначеної ухвали було повернуто підприємством поштового зв`язку на адресу суду без вручення ТОВ «Сервісснаб» у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

Виходячи зі змісту статей 120, 242 Господарського процесуального кодексу України, пунктів 11, 17, 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, суд дійшов висновку, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.

Крім того, відповідач мав право та можливість ознайомитись з ухвалою суду 05.10.2022 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

ТОВ «Сервісснаб» в установлений судом строк відзиву на позовну заяву не подало, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не направило.

Положеннями ч.9 ст.165 ГПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Беручи до уваги належне повідомлення відповідача про розгляд даної справи, а також враховуючи наявність достатньої кількості документів для її розгляду по суті, суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02.11.2020 між Приватним підприємством «Пересувна механізована колона №19» (далі - Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сервісснаб» (далі - Покупець) укладено Договір поставки №08 (далі - Договір), відповідно до умов якого, Постачальник зобов`язується передати бетон (далі - Товар) у кількості, вказаній у відповідних накладних у власність Покупцеві, а Покупець зобов`язується прийняти Товар та оплатити його вартість на умовах цього Договору. (п.1.1. Договору)

Вартість одиниці Товару та кожної окремої партії Товару встановлюється за погодженням Сторін та вказується у відповідних накладних та рахунках Постачальника. (п.2.1. Договору)

Згідно з п.2.2. Договору загальна ціна даного Договору складається із сукупності вартості усього поставленого Товару протягом строку дії даного Договору.

Оплата за цим Договором здійснюється шляхом перерахування 100% вартості Товару на умовах передоплати. (п.3.2. Договору).

Відповідно до п.3.3. Договору моментом проведення розрахунків вважається момент поступлення грошових коштів на рахунок Постачальника або в касу Постачальника.

Додатковою угодою №1 від 31.12.2020 до Договору сторони визначали, що оплата за цим Договором здійснюється шляхом перерахування 100% вартості партії Товару на умовах відстрочення платежу. Покупець зобов`язується оплати вартість поставленої партії Товару по кожній окремій накладній на Товар протягом 10 банківських днів з моменту підписання накладної. А також, сторонами було визначено, що Договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до 31.12.2021, але до повного виконання зобов`язань Сторін за Договором. (п.1. Додаткової угоди)

Положеннями ч.ч.1,2 ст. 193 Господарського кодексу України, передбачається, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Положеннями ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Судом встановлено, що позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 215130 грн, що підтверджується наявними у матеріалах справи видатковими накладними №ПМ-0000052 від 19.04.2021 на суму 13760 грн; №ПМ-0000053 від 19.04.2021 на суму 10850 грн; №ПМ-0000054 від 20.04.2021 на суму 13760 грн; №ПМ-0000055 від 20.04.2021 на суму 10850 грн; №ПМ-0000063 від 22.04.2021 на суму 10850 грн; №ПМ-0000067 від 23.04.2021 на суму 21640 грн; №ПМ-0000072 від 26.04.2021 на суму 12320 грн; №ПМ-0000079 від 27.04.2021 на суму 13760 грн; №ПМ-0000088 від 29.04.2021 на суму 12760 грн; №ПМ-0000089 від 29.04.2021 на суму 14280 грн; №ПМ-0000095 від 05.05.2021 на суму 11250 грн; №ПМ-0000108 від 07.05.2021 на суму 11250 грн; №ПМ-0000099 від 11.05.2021 на суму 14280 грн; №ПМ-0000104 від 12.05.2021 на суму 9740 грн; №ПМ-0000105 від 12.05.2021 на суму 8240 грн; №ПМ-0000112 від 13.05.2021 на суму 14280 грн; №ПМ-0000123 від 20.05.2021 на суму 11260 грн та товаро-транспортними накладними.

Відповідачем було частково сплачено вартість вищевказаного поставленого товару на загальну суму 139030 грн, що підтверджується фільтрованою випискою АТ КБ «Приватбанк» за період з 19.04.2021 по 20.11.2021.

У зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань в частині повної та своєчасної оплати поставленого Товару утворилась заборгованість у розмірі 76100 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач 25.06.2021 та 14.12.2021 звертався до відповідача з вимогою про сплату заборгованості.

Вказана претензія була залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Згідно ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 527 Цивільного кодексу України, передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Частиною 2 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Оскільки заявлена позивачем сума заборгованості підтверджена наявними доказами у матеріалах справи в повному обсязі, за відсутності у матеріалах справи доказів сплати вказаної заборгованості, суд приходить до висновку, щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог позивача та стягнення з відповідача суми заборгованості у розмірі 76100 грн.

Щодо заявлених позивачем до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 2672,91 грн та інфляційних втрат у розмірі 16466,72 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши надані позивачем розрахунки 3% річних та інфляційних втрат, судом встановлено, що надані розрахунки відповідають вимогам чинного законодавства та є арифметично вірними, а тому позовні вимоги в даній частині підлягають задоволенню

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачем не надано суду доказів на спростування викладених у позові обставин.

Також, позивач просить суд стягнути з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України визначено види судових витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з вимогами п.п. 1-2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).

Витрати сторін, пов`язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об`єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених 129 ГПК України.

Судом встановлено, що на підтвердження понесення витрат на правову допомогу позивачем додано до матеріалів справи: копію Договору №25/01 про надання правничої допомоги від 25.07.2022, копію видаткового касового ордеру від 15.08.2022 на суму 8000 грн та розрахункову квитанцію №1 від 15.08.2022 на суму 8000 грн, ордер серії АС №1043208 від 17.08.2022, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЖТ №001049 від 20.03.2019.

Пунктом 2 ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Таким чином, витрати позивача на професійну правничу допомогу адвоката є обґрунтованими та підлягають задоволенню у розмірі 8000 грн.

Разом з тим, з урахуванням положень ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервісснаб» (02192, м. Київ, вул. Космічна, буд. 8/2; ідентифікаційний код 42439818) на користь Приватного підприємства «Пересувна механізована колона №19» (43020, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Підгаєцька, 3; ідентифікаційний код 03582994) заборгованість у розмірі 76100 (сімдесят шість тисяч сто) грн, 3% річних у розмірі 2672 (дві тисячі шістсот сімдесят дві) грн 91 коп., інфляційні втрати у розмірі 16466 (шістнадцять тисяч чотириста шістдесят шість) грн 72 коп., а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 (вісім тисяч) грн та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено: 16.01.2023.

Суддя Я.В. Маринченко